Головуючий у 1-й інстанції Шевченко О.А.
Суддя-доповідач Мироненко І.П.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

27 червня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Мироненко І.П.

суддів: Баркова В.М., Принцевської В.П.

секретаря Сидельнікової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 05 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , просила стягнути неустойку (пеню) прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з 20 лютого 2013 року по 30 травня 2018 року у розмірі 20 001 грн. 52 коп., судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування вказувала, що відповідно до рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 08 травня 2010 року з ОСОБА_1 на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісячно. Відповідач неналежним чином виконував свій обов`язок щодо сплати аліментів, станом на травень 2018 року розмір заборгованості становить 38 224 грн. 62 коп., тому просить стягнути неустойку за період з 20 лютого 2013 року по 30 травня 2018 року у розмірі 20 001 грн. 52 коп. Також зазначила, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у розмірі 6000 грн., що складається з витрат на правову допомогу, розрахованих як 4000 грн. за підготовку позовної заяви (ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, викладення змісту заявлених вимог, розрахунок пені) і по 500 грн. за годину роботи кожного з представників у судовому розгляді в суді першої інстанції (орієнтовно 2 засідання).

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 05 грудня 2018 року позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 20 лютого 2013 року по 30 травня 2018 року у сумі 20 001 грн. 53 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд виходив з того, що обґрунтованих обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, за яких можливо було б звільнити відповідача від неустойки за прострочення сплати аліментів суду надано не було. Відмовляючи в решті позовних вимог суд виходив з того, що вимога про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу є необґрунтованою, оскільки позивач документально не підтвердив та не довів витрати в зазначеному розмірі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 26 березня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 05 грудня 2018 року залишено без задоволення.

Не погодившись із заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 05 грудня 2018 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з`ясування та недоведеність обставин, що мають значення, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що висновки суду стосовно того, що відповідачем не доведено факт перебування на його утриманні цивільної дружини та їх неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь якої згідно рішення суду від 01 серпня 2017 року у справі 263/8302/17 стягуються аліменти у розмірі ? частини заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та прийняття Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не позбавляє обов`язку відповідача на утримання його неповнолітньої дитини, не відповідає обставинам справи. Суд не повідомив його про розгляд справи, що позбавило його можливості скористуватись своїм процесуальним правом та довести цей факт при розгляді даної справи у грудні 2018 року і не звернув увагу на відповідні докази при розгляді заяви про перегляд даного заочного рішення суду.

Окрім цього, суд залишив поза увагою клопотання відповідача щодо застосування строку спеціальної позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу представники позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 просять апеляційну скаргу залишити без задоволення. Відзив обґрунтований тим, що жодними належними та допустимими доказами ОСОБА_1 не спростовується обов`язок чоловіка утримувати своїх дітей. Докази, якими апелює відповідач не надавалися у суді першої інстанції, тобто, відповідно, останній не скористався своїм процесуальним правом у суді першої інстанції. Будь-яких судових рішень щодо встановлення факту проживання боржника однією сім`єю з цивільною дружиною суду надано не було. Акт про фактичне місце проживання, який було надано після постановлення оскаржуваного рішення суду, не містить дати його складання щоб встановити коли цей доказ отримав боржник та чи дійсно він підтверджує сумісне проживання.

Твердження боржника про його скрутне матеріальне становище спростовується тим, що в рамках триваючого виконавчого провадження зі стягнення з боржника аліментів, державним виконавцем було отримано відомості про придбання боржником у період примусового стягнення аліментів двох квартир, відповідно до договорів купівлі-продажу.

Клопотання щодо застосування позовної давності не може бути задоволено, адже відповідно до ч.1 ст.20 СК України, до даних правовідносин вона не застосовується.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, що відповідно до положень ст.372 ЦПК України не перешкодою для апеляційного розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_6 , які підтримали доводи апеляційної скарги, заперечення представників позивача ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Згідно ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У справі, яка переглядається відповідач ОСОБА_1 надав відзив на позовну заяву ОСОБА_2 , про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений не був, тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для проведення заочного розгляду справи в порядку ст.280 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим кодексом строку у випадку неявки в судове засідання учасника справи належним чином не повідомленого про час та місце судового засідання.

З огляду на приписи п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України колегія суддів приходить до висновку про наявність передбачених законом обов`язкових підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, оскільки суд допустив порушення норм процесуального права.

Вирішуючи питання по суті колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 08 травня 2010 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ? частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 квітня 2010 року і до повноліття дитини.

На підставі виконавчого листа, виданого 08 червня 2010 року Жовтневим районним судом м.Маріуполя, державним виконавцем Жовтневого ВДВС 30 травня 2013 року було відкрито ВП №38238557.

Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, наданого державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби м.Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області Крушеницькою В.А. від 30 серпня 2018 року №16/1/38238557, заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів за період з лютого 2013 року по травень 2918 року складає 38 224 грн. 62 коп.

В суді апеляційної інстанції відповідачем ОСОБА_1 була надана уточнююча довідка щодо суми заборгованості, видана 14 червня 2019 року державним виконавцем Центрального відділу ДВС м.Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області Крушеницькою В.А. та довідка Пенсійного фонду України за формою ОК-5 (індивідуальні відомості про застраховану особу) від 27 травня 2019 року, на підставі якої був проведений перерахунок.

З наведених вище причин, що об`єктивно не залежали від відповідача, останній не мав можливості надати ці докази суду першої інстанції. Тому, з урахуванням положень ч.3 ст.367 ЦПК України, апеляційний суд приймає надані докази.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду.

Згідно ч.3 ст.74 цього Закону розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення в порядку, встановленому СК України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого СК України.

У ч.9 цієї статті зазначено, що спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу) визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу) який платник аліментів одержував за час, протягом якого не проводилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Оскільки у державного виконавця були неповні данні щодо одержання ОСОБА_1 доходів, то нарахування аліментів відповідачу здійснювалося як безробітному, виходячи з розміру середньомісячної номінальної заробітної плати у даній місцевості.

На підставі наданої довідки ПФУ за формо ОК-5 державним виконавцем Центрального ВДВС м.Маріуполь проведено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів виходячи з фактичного заробітку (доходу) відповідача за спірний період, що в свою чергу вплинуло на визначення суми аліментів, яка підлягає стягненню.

Так, згідно уточненого розрахунку розмір заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів за період з лютого 2013 року по травень 2018 року складає 15 595 грн. 63 коп., яка приймається апеляційним судом для розрахунку пені.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Згідно з ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1%.

Тобто формула така: сума заборгованості за місяць * кількість днів заборгованості * 1%.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1%.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц надала правовий висновок стосовно застосування правила ст.196 СК України, який відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України суд враховує щодо застосування відповідних норм права.

У справі №333/6020/16-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, вважаючи, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Згідно ст.20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, зокрема ст.196 СК України, позовна давність не застосовується.

Суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги, вірно визначивши період заборгованості з лютого 2013 року по травень 2018 року та навивши формулу розрахунку пені, разом з тим, помилково погодився з наданим позивачем розрахунком, оскільки останній проведений з врахуванням кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів.

Пеня розраховується помісячно з дати заборгованості по день ухвалення рішення апеляційним судом (26 червня 2019 року), а у випадку часткової сплати по день фактичної виплати, так за:

лютий 2013 року сума заборгованості 291,6 грн.((108,4*1%*92дн.)+(183,2*1%*153дн.)), пеня становить 380,03 грн.;

березень 2013 року сума заборгованості 860 грн. ((300,35*1%*122дн.)+(514,88*1%*153дн.)+(44,77*1%*183дн.)), пеня становить 1236,13 грн.;

квітень 2013 року сума заборгованості 460 грн. ((441,01*1%*153дн.)+(18,99*1%*184)), сума пені становить 709,4 грн.;

травень 2013 року сума заборгованості 460 грн.((451,12*1%*153дн.)+(8,88*1%*183дн.)), пеня становить 706,46 грн.;

липень 2013 року сума заборгованості 155,17 грн. (155,7*1%*122дн.), пеня становить 189,31 грн.;

червень 2014 року сума заборгованості 514 грн. ((182,37*1%*304дн.)+(111,71*1%*335дн.)+(2,49*1%*365)), пеня становить 937,72 грн.;

липень 2014 року сума заборгованості 488 грн. ((111,7*1%*334дн.)+(111,71*1%*365дн.)+(61*1%*396)+(61,5*1%*426дн.)+(61*1%*457)+(61*1%*487дн)+(20,05*1%*518)), пеня становить 1964,07 грн.;

серпень 2014 року сума заборгованості 488 грн. ((40,95*1%*487дн.)+(61,01*1%*518дн.)+(61,01*1%*547дн.)+(61,01*1%*578дн.)+(38,21*1%*608дн.)+(38,21*1%*639дн.)+(38,21*1%*669дн.)+(38,21*1%*700дн.)+(38,21*1%*731дн.)+(38,21*1%*761дн.)+(34,76*1%*792ддн.)), пеня становить 2909,24 грн.;

вересень 2014 року сума заборгованості 488 грн.((3,45*1%*762дн.)+(484,55*1%*823дн)), пеня становить 4014,14 грн.;

жовтень 2014 року сума заборгованості 488 грн. ((207,95*1%*732дн.)+(280,05*1%*1699дн.)), пеня становить 6280,24 грн.;

листопад 2014 року сума заборгованості 488 грн. (488*1%*1669дн.), пеня становить 8144,72 грн.;

грудень 2014 року сума заборгованості 488 грн.(488*1%*1638дн.), пеня становить 7993,44 грн.;

січень 2015 року сума заборгованості 488 грн. (488*1%*1607дн.), пеня становить 7842,16 грн.;

лютий 2015 року сума заборгованості 564 грн. (564*1%*1579дн), пеня становить 8905,56 грн.;

березень 2015 року сума заборгованості 364 грн. (364*1%*1548дн.), пеня становить 5634,72 грн.;

квітень 2015 року сума заборгованості 464 грн. (464*1%*1518дн.), пеня становить 7043,52 грн.;

лютий 2017 року сума заборгованості 800 грн. (800*1%*848дн.), пеня становить 6784 грн.;

березень 2017 року сума заборгованості 800 грн. (800*1%*817дн.), пеня становить 6536 грн.;

квітень 2017 року сума заборгованості 302,5 грн. (302,5*1%*787дн.), пеня становить 2380,68 грн.;

травень 2017 року сума заборгованості 302,5 грн. (302,5*1%*756дн.), пеня становить 2286,9 грн.;

червень 2017 року сума заборгованості 302,5 грн. (302,5*1%*726дн.), пеня становить 2196,15 грн.;

липень 2017 року сума заборгованості 391 грн. (391*1%*695дн.), пеня становить 2717,45 грн.;

серпень 2017 року сума заборгованості 391 грн.(391*1%*664дн.), пеня становить 2596,24 грн.;

вересень 2017 року сума заборгованості 888,5 грн. (888,5*1%*634дн.), пеня становить 5633,09 грн.;

жовтень 2017 року сума заборгованості 1806,6 грн. (1806,6*1%*603дн.), пеня становить 10 893,80 грн.;

листопад 2017 року сума заборгованості 888,5 грн. (888,5*1%*573дн.),пеня становить 5091,11 грн.;

грудень 2017 року сума заборгованості 930 грн. (930*1%*542дн.), пеня становить 5040,6 грн.;

січень 2018 року сума заборгованості 930 грн. (930*1%*511дн.), пеня становить 4752,3 грн.;

лютий 2018 року сума заборгованості 930 грн. (930*1%*483дн.), пеня становить 4491,9 грн.;

березень 2018 року сума заборгованості 576,4 грн. (576,4*1%*452дн.), пеня становить 2605,33 грн.;

квітень 2018 року сума заборгованості 700,12 грн. (700,12*1%*422дн.), пеня становить 2954,51 грн.;

травень 2018 року сума заборгованості 2207,37 грн. (2207,37*1%*391дн.), пеня становить 8630,82 грн.

Разом, пеня складає 140 481 грн. 74 коп. на суму заборгованості 15 595 грн. 63 коп., але відповідно до ч.1 ст.196 СК України пеня на заборгованість по аліментах не може перевищувати розміру заборгованості.

Відповідачем не було доведено наявності підстав для звільнення його від обов`язку сплати пені за невиконання аліментних зобов`язань.

Частиною другою ст.182 СК України встановлено мінімальний гарантований розмір аліментів, який не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму задовольняє лише мінімальні потреби дитини.

Посилання відповідача на те, що коли не працював, то не мав можливості сплачувати аліменти або сплачував їх у мінімальному розмірі, не заслуговують на увагу. Батько (як і матір) зобов`язаний вживати необхідних заходів з метою відшукування законних джерел доходів для виконання свого обов`язку по утриманню дитини забезпечення гідних умов проживання й розвитку, а відповідач не є непрацездатною особою.

Таким чином, враховуючи права дитини на достатнє матеріальне забезпечення, функцію майнової відповідальності пені, а також матеріальне та сімейне становище платника, з відповідача підлягає стягненню сума пені, що дорівнює сумі порушеного зобов`язання, а саме 15 595 грн. 63 коп.

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на наведене, оцінюючи досліджені докази у їх сукупності, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідно до положень ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з ОСОБА_1 пені за прострочення сплати аліментів за період з 20 лютого 2013 року по 30 травня 2018 року у розмірі 15 596 грн. 63 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 Задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 05 грудня 2018 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та заборгованості по аліментам задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 20 лютого 2013 року по 30 травня 2018 року сумі 15 596 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто шість) грн. 63 коп.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 03 липня 2019 року.

Головуючий І.П. Мироненко

Судді: В.М. Барков

В.П. Принцевська