Постанова

Іменем України

20 червня 2019 року

м. Київ

справа № 742/378/16-ц

провадження № 61-8943св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» на заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області, у складі судді Рябота В. І., від 04 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області, у складі колегії суддів: Мамонової О. Є., Кузюри Л. В., Онищенко О. І., від 11 липня 2016 року.

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» (далі - ТОВ «ЛК «Ваш Авто») про захист прав споживача та застосування наслідків недійсного правочину.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 11 грудня 2015 року з метою придбання автомобіля він підписав з ТОВ «ЛК «Ваш Авто» договір № 002524 фінансового лізингу з додатками до нього. Про надання зазначених послуг дізнався із мережі Інтернет, після чого зв`язався із менеджером автосалону. Позивача зацікавила пропозиція про продаж автомобіля «Чери Тігго» 2013 року випуску за ціною 141 тис. грн, який продавався у лізинг автосалоном «Автолізинг Україна» у м. Харкові. Менеджер телефоном повідомила позивача, що автомобіль дійсно є в наявності за зазначеною у оголошенні ціною, так як у їх компанії наявна маса автомобілів 2013 року випуску, які наразі реалізуються за розпродажем по всій Україні. По приїзду до офісу компанії менеджер підтвердила, що автомобіль «Чери Тігго» 2013 року випуску за ціною 141 тис. грн у них є в наявності, його доставлять протягом тижня після підписання заяви, сплати першого внеску у розмірі 30 тис. грн та укладення договору про надання автомобіля у лізинг. Менеджер повідомила, що у платіж 30 тис. грн входить 20 % від вартості автомобіля та його оформлення у ДАІ, а страховий поліс КАСКО на перший рік нададуть у подарунок. Менеджер виписала та надала квитанцію на оплату авансу, який позивач сплатив. Надавши менеджеру квитанцію, позивач отримав від неї договір для підписання, який вона тим часом заповнила та просила швидше його підписати, оскільки на неї чекають інші клієнти. Переглянувши договір, позивач виявив невідповідності із умовами, що попередньо пропонувалися, однак менеджер запевнила його, що усі зміни до договору разом із графіком платежів за автомобіль «Чери Тігго» 2013 року вартістю 141 тис. грн позивач отримає через тиждень разом із автомобілем та техпаспортом на нього. Однак, автомобіль передано у визначений термін не було. У січні 2016 року позивачу із головного офісу компанії «Ваш Авто» у м. Києві зателефонували та повідомили, що автомобіля «Чери Тігго» ні 2013 року, ні 2014 року, ні 2015 року випуску у них немає та було запропоновано придбати інший автомобіль, значно дорожчий та з попередньою доплатою 50 %.

Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про нечесну підприємницьку практику з боку ТОВ «ЛK «Ваш Авто», а сам договір не відповідає вимогам закону та є нікчемним, із урахуванням чого позивач просив позов задовольнити, визнати договір лізингу нікчемним і стягнути з відповідача 30 тис. грн, які були сплачені за нікчемним договором лізингу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано договір фінансового лізингу № 002524 від 11 грудня 2015 року нікчемним. Стягнуто з ТОВ «ЛК «Ваш Авто» на користь ОСОБА_1 сплачені за рахунок відповідача кошти у сумі 30 тис. грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що договір фінансового лізингу, підписаний між позивачем та ТОВ «ЛК «Ваш Авто» є недійсним з підстав, визначених пунктом 2 частини першої, пунктів 1, 3 частини другої, пунктів 1, 2 частини третьої, частини шостої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів», статті 799 та статті 220 ЦК України, а сплачені позивачем кошти в якості авансового платежу підлягають поверненню.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської областівід 11 липня 2016 року апеляційну скаргу ТОВ «ЛК «Ваш Авто» відхилено, а заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 березня 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що обставини укладання договору фінансового лізингу № 002524 від 11 грудня 2015 року свідчать про те, що підприємницька практика ТОВ «ЛК «Ваш Авто» стосовно ціни предмета лізингу вводить споживача в оману, а отже є нечесною. Окрім того, договір фінансового лізингу № 002524 від 11 грудня 2015 року, укладений між ОСОБА_1 до ТОВ «ЛК «Ваш Авто», нотаріально посвідчено не було, що суперечить положенням статті 799 ЦК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У серпні 2016 року ТОВ «ЛК «Ваш Авто» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 11 липня 2016 рокуі передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що при укладенні договору фінансового лізингу сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору (предмет лізингу, розміри лізингових платежів та строк лізингу), сторонами дотримано письмову форму договору, власноручно підписано оригінал кожної сторінки договору з додатками до нього, що свідчить про виникнення прав та обов`язків за таким договором, тобто підстави для визнання його недійсним, передбачені статті 215 ЦК України, відсутні. Умови договору не створюють істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків позивача, зважаючи на те, що ТОВ «ЛК «Ваш Авто» здійснює господарську діяльність та несе певні ризики. Предмет лізингу підлягає наданню у майбутньому, тому на момент підписання договору сторони визначили найбільш можливі індивідуальні ознаки предмета лізингу, такі як - марка, модель, комплектація/модифікація, об`єм двигуна, більш конкретне визначення індивідуальних ознак транспортного засобу при підписанні договору є неможливим. Сторони погодили ціну предмета лізингу та розмір лізингових платежів, виходячи із ціни предмета лізингу. Зі сторони відповідача не вчинялись дії, що вводять споживача в оману, оскільки позивач без будь-якого тиску поставив свої підписи на кожній сторінці договору. Висновки судів попередніх інстанцій про обов`язковість нотаріального посвідчення договору фінансового лізингу є хибним, зважаючи на те, що договори фінансового лізингу укладаються у простій письмовій формі, а положення статті 799 ЦК України не підлягають до застосування у спірних правовідносинах.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 вересня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 лютого 2017 року справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ЛК «Ваш Авто» про захист прав споживача та застосування наслідків недійсного правочину призначено до судового розгляду.

Статтею 383 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України), що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 4 Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

12 червня 2019 року на підставі протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів Верховного Суду справу № 742/378/16-ц розподілено судді-доповідачеві.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на касаційну скаргу

У поданих запереченнях на касаційну скаргу ОСОБА_1 посилається на те, що оскаржені судові рішення є законним та обґрунтованими, ухвалені внаслідок повного встановлення обставин справи, підтверджених належними та допустимими доказами.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

11 грудня 2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ЛК «Ваш Авто» був укладений у простій письмовій формі договір фінансового лізингу № 002524, предметом якого є транспортний засіб «Chery Tiggo», комплектація/модифікація - «comfort», об`єм/тип двигуна - 1,8/бензин, тип КПП - МКПП, привід - передній, за умовами якого лізингодавець бере на себе зобов`язання придбати предмет лізингу у власність (отримати право власності на предмет лізингу) та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, передбачених цим договором (пункт 1.3 договору) (а. с. 5-16).

Відповідно до пункту 8.2 договору сторони погоджуються, що вартість предмета лізингу на момент укладення договору становить 10 084, 99 доларів США, з урахуванням ПДВ, згідно обмінного курсу долару США до української гривні на фактичну дату укладання договору. На дату укладання цього договору згідно обмінного курсу долара США до української гривні гривневий еквівалент вартості предмета лізингу становить 255 150, 00 грн з ПДВ.

У додатку № 1 до договору фінансового лізингу № 002524 від 11 грудня 2015 року встановлено графік сплати авансового платежу із зазначенням вартості предмета лізингу - 10 084, 98 доларів США, авансового платежу - 5 042, 49 доларів США (50 %), адміністративного платежу - 1 008, 50 доларів США (10 %), комісії за передачу - 302, 55 доларів США (3 %), щомісячного авансового платежу - 420, 21 доларів США (а. с. 17).

11 грудня 2015 року ОСОБА_1 сплатив на користь відповідача 30 тис. грн авансового платежу (а. с. 20-21).

Пунктами 1.7, 4.1 договору фінансового лізингу передбачено, що предмет договору передається у користування лізингоодержувачеві протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця: адміністративного платежу; авансового платежу; комісії за передачу предмета лізингу; у разі наявності, сплати різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах, викладених у пункту 9.4 цього договору, або різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах, викладених у пункті 9.6 договору.

У заяві від 11 грудня 2015 року ОСОБА_1 на підставі пункту 9.6 договору № 002524 від 11 грудня 2015 року просив надати транспортний засіб «Chery Tiggo» вартістю 141 тис. грн (а. с. 19).

Звертаючись до суду із цим позовом, ОСОБА_1 зазначав, що 11 грудня 2015 року представник ТОВ «ЛК «Ваш Авто» підтвердила, що автомобіль «Chery Tiggo» 2013 року випуску вартістю 141 тис. грн є у наявності та буде доставлений позивачу через тиждень після підписання заяви, сплати першого внеску у розмірі 30 тис. грн, який складає 20 % вартості автомобіля, та підписання договору лізингу. Вказані умови задовольнили позивача, але після сплати 30 тис. грн авансового платежу та ознайомлення з умовами договору фінансового лізингу № 002524 від 11 грудня 2015 року ОСОБА_1 виявив невідповідність його умов із умовами, на які він попередньо погоджувався. У січні 2016 року позивачу зателефонував представник ТОВ «ЛК «Ваш Авто» та повідомив, що автомобіля «Chery Tiggo» у них немає у наявності, запропонував придбати інший автомобіль, значно дорожчий та з передоплатою 50 %.

Позиція Верховного Суду

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої та другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Правовідносини, які виникають у зв`язку із договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України, Законом України «Про фінансовий лізинг», Законом України «Про захист прав споживачів».

Згідно із частиною другою статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи аналіз норм чинного цивільного законодавства, договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є змішаним і містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу транспортного засобу, про що свідчить зміст договору та правила статті 628 ЦК України.

За імперативним положенням статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. У разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (частина перша статті 220 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно положень статті 57 ЦПК України, 2004 року, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов загалом обґрунтованого висновку, що укладений між сторонами спору договір фінансового лізингу № 002524 від 11 грудня 2015 року нотаріально не посвідчений, як того вимагає частина друга статті 799 ЦК України, що в свою чергу свідчить про його нікчемність в силу положень частини першої статті 220 ЦК України, а отже існують підстави для застосування наслідків недійсності правочину та стягнення з відповідача на користь позивача сплачених коштів у розмірі 30 тис. грн.

Судами правильно застосовано наслідки недійсності нікчемного договору, що врегульовано статтею 216 ЦК України.

Отже, оспорюваний договір, підписаний сторонами, є нікчемним, тобто не створив будь-яких правових наслідків, окрім тих, що пов`язані з його недійсністю. Нікчемний договір є недійсним разом з усіма його умовами та не створює для сторін зобов`язань, що в ньому закріплені. Враховуючи наявність між сторонами спору, суди дійшли висновку про можливість задоволення позовних вимог у частині визнання договору нікчемним.

Доводи касаційної скарги про те, що сторони під час укладення договору були вільними в його укладенні, тому спірний договір є чинним, не заслуговують на увагу суду, оскільки не мають правового значення для вирішення спору, враховуючи, що підписаний сторонами договір є недійсним в силу закону, а отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню наслідки недійсності нікчемного правочину.

Доводи заявника про те, що договір фінансового лізингу не підлягає нотаріальному посвідченню також є безпідставними та спростовуються установленими чинним законодавством вимогами щодо форми договору фінансового лізингу, а саме, статтями 628, 799, 806 ЦК України.

Висновки судів відповідають позиції, викладеній у постановах Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року (справа № 6-2766цс15), від 19 жовтня 2016 року (справа № 6-1551цс16), від 18 січня 2017 року (справа № 6-648цс16).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення, якими по суті правильно вирішений спір, ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права, не спростовують правильних висновків судів по суті спору.

Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» залишити без задоволення.

Заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 11 липня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников
Судді О. М. Осіян
Н. Ю. Сакара
С. Ф. Хопта
В. В. Шипович