Справа № 627/1442/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Вовк Л.В

з участю секретаря - Казакової О.С.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача- ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснокутськ Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину ,

у с т а н о в и в :

В грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину .

В позові ОСОБА_1 вказала , що разом з відповідачем мають спільну дитину ОСОБА_5 , 2001 року народження ,яка є інвалідом дитинства віком до 18 років. З лютого 2015 р. дитина перебувала на лікуванні , проведена операція , позивачем витрачено кошти на операцію , кошти за придбання імплантатів в сумі 50000 грн. ,за проведення магнитно резонансної томографії в сумі 2140 грн. Крім того, син навчається аерокосмічному ліцеї на базі Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського « ХАІ» та за навчання сина , позивач сплатила 22840 грн. Всього нею понесено додаткових витрат на лікування та навчання сина в сумі 74980 грн. Прохала стягнути з відповідача половину витрачених додаткових витрат на дитину в сумі 37490 грн., які складаються з витрат на лікування та навчання.

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов , просять задовольнити.

Відповідач позов не визнав , просить відмовити, оскільки передав позивачу на лікування сина кошти в сумі 20 000 грн.. Крім того , прохав застосувати строки позовної давності .

Суд, заслухавши пояснення сторін , допитавши свідків, вивчивши письмові докази по справі , дійшов до наступних висновків.

Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статтею 141СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частинами 1 - 3 статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з вимогами частини першої статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм закону свідчить про те, що в окремих випадках, за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню.

Згідно пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, до передбаченої статтею 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини.

Аліменти необхідні для забезпечення нормальних матеріальних умов для життя дитини, а в окремих випадках, за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові.

Дані додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами. Додаткові витрати заявляються у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини або які пов`язані з розвитком здібностей дитини.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України у справі № 6-1489цс17 вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами.

Матеріалами справи встановлено , що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі ,який 27.04.2004 р. розірвано , про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 .

У шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Згідно довідки Мурафської сільської ради від 07.12.2018 р. ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_1 з сином ОСОБА_5

З довідки від 21.09.2018 р. вбачається , що ОСОБА_5 навчається в аерокосмічному ліцеї на базі Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського « ХАІ».

Судом встановлено , що ОСОБА_5 знаходився на обстеженні та лікуванні в державній установі « Інституті нейрохірургії ім.акад. А.П. Ромоданова НАМИН України» з діагнозом гемангіома тіла Тh6 хребта в період з 11.02.2015 р. по 26.02.2015 р. 17.02.2015 р. була проведена ендоваскулярна емболізація гемангіоми тіла Тh6 хребта . При виписці йому рекомендовано : проведення другого етапу хірургічного лікування , МРТ , нагляд у невролога по місцю проживання , про що надано виписку з історії хвороби за 2015 р. № 150716 від 26.02.2015 р. ,

Згідно епікризу історії хвороби № 151787 за 2015 р. від 12.05.2015 р. , ОСОБА_5 знаходився на обстеженні в клініці нейрохірургії дитячого віку Інституту нейрохірургії АМН України з 16.04.2015 р. по 12.05.2015 р.

23.04.2015 р. дитині проведена операція видалення гемангіома тіла Тh6 хребта , проведена фіксація міжтіловим титановим імплантом і двостороння задня фіксація титановими пластинами. При виписці рекомендовано : нагляд неврологом по місцю проживанню, постільний режим , фіксація грудного відділу ортопедичним корсетом , масаж , ЛФК .

Дитина ОСОБА_5 , відповідно до медичного висновку № 15 від 25.05.2015 р. . являється дитиною інвалідом до 18 років , має захворювання гемангіома тіла Тh6 хребця ( D 16.6) , стан після хірургічного лікування , нижній парапарез, сфінктерні порушення , нейрогенна дисфункція сечового міхура .

Товарним чеком від 23.04.2015 р. та накладною №01/24/04 від 24.04.2015 р. підтверджується , що ОСОБА_1 придбала набір імплантатів та інструментів для нейрохірургії в сумі 50 000 грн. для лікування сина , відповідно до епікризу історії хвороби №151787 за 2015 р.

Дитина продовжує лікування в КЗОЗ « Обласна дитяча клінічна лікарня « після хірургічного лікування , про що підтверджують виписки із медичної карти стаціонарного хворого неврологічного відділення № 12124 від 22.12.2017 р. та № 7378 від 18.01. 2018 р. З виписки із медичної карти вбачається рекомендовано МРТ головного мозку .

13.09.2018 р. ОСОБА_5 проведено магнитно резонансна томографія грудного відділу хребтового стовпа та сплачено за МРТ 2140 грн., про що свідчить товарний чек.

Дитина знаходилася на лікуванні з 25.03.2019 р. по 29.03.2019 р. в КНП ХОР «Обласна дитяча клінічна лікарня «, призначено лікувальні рекомендації : періодичне приймання необхідних лікарських препаратів, обстеження на маркери гепатитів В та С з подальшою консультацією гастроентеролога , що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №2883 неврологічного відділення від 29.03.2019 р. , висновком лікарсько консультативної комісії КНП ХОР « Обласна дитяча клінічна лікарня».

Судом встановлено , що дитина - інвалід хворіє та періодично потребує медичної допомоги, з використанням медичних препаратів, профілактичних та оздоровчих процедур. Вказані висновки ґрунтуються на медичних документах відносно хворої дитини, з відображенням періодичності, динаміки лікування її хвороби, рекомендацій лікарів та висновків лікарських комісій, що досліджені судом.

Суд з урахуванням викладеного вважає , що позивачем понесені додаткові витрати в сумі 52140 грн. ( придбання набору імплантатів та інструментів для нейрохірургії в сумі 50 000 грн. та за проведення МРТ в сумі 2140 грн., а всього 52140 грн.) , тому з відповідача підлягають стягненню разово на користь позивача кошти в сумі 26 070 грн. , що становить 1/2 частину документально підтверджених витрат позивача, що пов`язані з лікуванням хворої дитини.

Крім того, позивач просила стягнути з відповідача додаткові витрати на навчання дитини в аерокосмічному ліцеї на базі Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського « ХАІ» у сумі 22 840 грн. , про що надала відповідні договори про надання додаткових освітніх та консультативних послуг , додаткові угоди та квитанції про сплату за навчання.

Суд вважає , що витрати на навчання сина в розмірі 22 840 грн., які понесла позивач не зумовлені розвитком особливих здібностей дитини та не є додатковими витратами, тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Позивач не позбавлена можливості по досягненню дитиною повноліття звернутися до відповідача з позовом про стягнення аліментів на час навчання дитини.

Як встановлено судом , відповідач , відповідно до виконавчого листа виданого Краснокутським районним судом Харківської області від 19.12.2017 р. , є платником аліментів на користь ОСОБА_1 та утримання дитини ОСОБА_5 в розмірі ј частини всіх видів доходів відповідача до досягнення дитиною повноліття.

Крім того , відповідач працездатний , він працює на посаді електроосвітлювачем КНП Харківської обласної ради « Обласний туберкульозний санаторій « Володимирський» , його загальна сума доходу з 01.01.2018 р. по 31.01.2019 р. , за винятком аліментів, складає 40 552 ,85 грн. ,що середньо місячно складає 3379 грн. ( аліментів відраховано за цей період 10 217 ,52 грн.) про що свідчить довідка про доходи від 31.10.2018 р.

ОСОБА_3 перебуває у шлюбі з ОСОБА_6 та має сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Посилання відповідача в своїх запереченнях , що він є платником аліментів на користь позивача на утримання сина ОСОБА_8 ; має на утриманні сина ОСОБА_7 , 2012 р.н. та дружина ОСОБА_6 потребує додаткових витрат на медичні обстеження , не є підставою для відмови в позові позивачу. На думу суду , сплата аліментів відповідачем на користь позивача на утримання сина , не позбавляє його обов`язку брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами ( її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до ч. 1 т. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Посилання відповідача , що ним на лікування сина передані кошти в сумі 20 000 грн. позивачу ОСОБА_1 , суд до уваги не приймає , оскільки вказані пояснення не підтверджені належними доказами.

Позивач у судовому засіданні заперечувала щодо отримання вище вказаної суми від відповідача , всі витрати в сумі 80 000 грн. на операцію вона понесла сама , проведення томографії , придбання імплантатів вона придбала за свої кошти. Так , позивач не заперечувала , що отримала від відповідача гроші в сумі 5000 грн., які витратила на придбання донорської крові , оскільки операція була тяжка та дитиною втрачено багато крові.

Свідок ОСОБА_9 пояснив суду , що є братом відповідача , якому він позичив кошти в сумі 11 000 грн. на лікування племінника ОСОБА_8 . ОСОБА_10 від себе він передав також на лікування 2 000 грн. При передачі грошей ОСОБА_3 своїй колишній дружині ОСОБА_1 , свідок присутній не був .На даний час позичені гроші, братом повернуті.

Допитані по справі свідок ОСОБА_11 пояснила в судовому засіданні , що дійсно ОСОБА_3 за місцем роботи повідомив , що в нього хворіє син та потрібні гроші на лікування . Колеги по роботі в лютому 2015 р. та в квітні 2015 р. зібрали кошти в сумі 5 000 грн. та надали допомогу ОСОБА_3 на лікування сина.

Крім того , відповідач у судовому засіданні пояснив , що надав кошти на лікування сина , а позивач відізвала виконавчий лист про стягнення аліментів з виконання. Однак , на думку суду, не заслоговує до уваги той факт , що позивач в травні 2015 р. відзивала виконавчий лист про стягнення аліментів з відділу ДВС Краснокутського РУЮ , оскільки це право позивача та не є підставою для відмову в позові.

Додаткових доказів обґрунтування підстав для звільнення ОСОБА_3 від несення додаткових витрат на дитину, що пов`язані з його лікуванням, відповідачем не надано .

Крім того , відповідач просив відмовити в позові , оскільки на його думку ,пропущений строк позовної давності звернення до суду . Розглянувши дане клопотання , суд вважає , що строк позовної давності не пропущений , оскільки дитина хворіє , продовжує лікування та потребує додаткових витрат на лікування , що підтверджують висновки медичної картки стаціонарного хворого від 28.12.2017 р., 10.09.2018 р.

З урахуванням викладеного , суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 частково , а саме в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину у сумі 26070 грн. , в іншій частині позову слід відмовити.

Позивач під час звернення до суду звільнена від сплати судового збору , оскільки є законним представником (опікуном) дитини -інваліда , тому судовий збір , на підставі ст.141 ЦПК України , слід стягнути з відповідача в сумі 768,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.185 СК України , ст.ст. 10, 12,13,81,263-265,354 ЦПК України , суд ,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 . зареєстрованого по АДРЕСА_2 , РНОКПП : НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 , РНОКПП : НОМЕР_4 ) додаткові витрати на дитину у сумі 26070 (двадцять шість тисяч сімдесят ) грн. 00 коп.

В іншій частині позову ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім ) грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його оголошення та в порядку ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 27.06.2019 року.

Суддя Вовк Л. В.