Ухвала

04 липня 2019 року

м. Київ

справа № 181/699/17

провадження № 61-10112ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай),

встановив:

15 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 квітня

2019 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), відповідно до вимог якої касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Савіних Н. І. заявляла клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та зазначала, що копію оскаржуваної ухвали отримала 16 квітня 2019 року, проте не надала доказів на підтвердження вказаної обставини.

Ухвалою Верховного Суду від 31 травня 2019 року вказану касаційну скаргу було залишено без руху та надано заявникові строк для усунення її недоліків шляхом подання підписаної власноручним підписом (в оригіналі) редакцію касаційної скарги у письмовій формі, заяву про поновлення строку на касаційне оскарження та належних доказів на підтвердження поважності причин його пропуску, а також сплати судового збору у встановленому законом розмірі.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 31 травня 2019 року

ОСОБА_1 направила касаціну скаргу у письмовій формі за власноручним підписом та заяву про поновлення строку на касаційне оскарження.

В касаційній скарзі заявник зазначила про те, що копію оскаржуваної постанови апеляційного суду отримала 16 квітня 2019 року, на підтвердження чого надала копію заяви до Межівського районного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2019 року за підписом представника ОСОБА_2 про видачу копії рішення по іншій справі. Також заявником було сплачено судовий збір у встановленому розмірі.

Відповідно до частин першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до частини п`ятої статті 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», рішення від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України»).

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ вказав, що суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі, і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Наведені заявником причини пропуску процесуального строку на касаційне оскарження судового рішення та надані докази на підтвердження вказаної обставини не дають достатніх підстав для визнання їх поважними, оскільки нею не зазначено обставини, які перешкоджали отримати повний текст оскаржуваного судового рішення у день його складення, не надано жодного доказу щодо недотримання апеляційним судом вимог статті 272 ЦПК України. Крім цього, як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, оскаржувана постанова апеляційного суду від 02 квітня 2019 року надіслана до реєстру 05 квітня 2019 року та оприлюднена 08 квітня 2019 року, однак заявник звернулася до суду з касаційною скаргою лише 15 травня 2019 року.

Із доданих до клопотання про поновлення строку матеріалів неможливо встановити, чи отримувала ОСОБА_1 копію оскаржуваної постанови апеляційного суду до 16 квітня 2019 року і чи був порушений апеляційним судом порядок вручення судового рішення. Тому заявнику слід надати суду касаційної інстанції такі докази (зокрема, конверт та супровідний лист про надсилання кореспонденції, довідку суду).

Копія заяви представника ОСОБА_2 до Межівського районного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2019 року про видачу рішення Дніпровського апеляційного суду по іншій справі не є належним доказом, що підтверджує дату отримання ОСОБА_1 копії постанови Дніпровського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року.

Згідно частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, касаційну скаргу необхідно залишити без руху, а особі, яка її подала, - надати строк для звернення до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням інших підстав для поновлення цього строку та наданням відповідних доказів.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

ухвалив:

Визнати підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року за клопотанням, неповажними.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Ю. Тітов