Справа № 500/2387/18
Провадження № 2-з/500/6/19
УХВАЛА

Іменем України

03 липня 2019 року

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Жигулін С.М., розглянувши матеріали справи № 500/2387/18 за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про

визнання майна об?єктом спільної сумісної власності та про визнання права власності на 1/2 частину

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся із заявою про забезпечення позову та просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , та заборонити відповідачеві ОСОБА_2 проводити дії, що пов?язані з відчуженням нерухомого майна у складі квартири АДРЕСА_1 .

За результатами дослідження визнається доведеним наступне.

Позовні вимоги стосуються визнання квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю сторін та визнання за позивачем право власності на 1/2 частину вказаної квартири.

У відповідності до вимог ст. 153 ч.1 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду.

Роз`ясненнями п.4 постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Роз`ясненнями п.16 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» визначено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен враховувати, що ця обставина може спричинити шкоду відповідачеві та іншим особам. У зв`язку з цим суд чи суддя повинні роз`яснити позивачеві, який просить забезпечити позов, наслідки можливого завдання відповідачеві збитків і за наявності для цього відповідних підстав вимагати застави.

Долучена до матеріалів справи документація підтверджує наявність майна, щодо визнання права на яке існує спір.

Відповідно до вимог ст. 150 ч.2 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

З урахуванням вказаного позов забезпечується накладенням арешту на квартиру АДРЕСА_1 відповідно до вимог ст. 150 ч.1 п.1 ЦПК України та відповідно до вимог ст. 150 ч.1 п.2 ЦПК України забороною відповідачеві вчиняти дії, що пов?язані з відчуженням вказаної квартири.

Відповідно до вимог ст. 157 ч.1 ЦПК України ухвала про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Керуючись ст. 210 ЦПК України

У Х В А Л И В:

Заявлені вимоги задовольнити.

У забезпечення позову:

?накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

?заборонити ОСОБА_2 проводити дії, що пов?язані з відчуженням нерухомого майна у складі квартири АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: С.М.Жигулін