Постанова

Іменем України

26 червня 2019 року

м. Київ

справа № 2-6549/11

провадження № 61-14032св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - виконавчий комітет Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області, у складі колегії суддів: Кочкової Н. О., Каратаєвої Л. О., Петешенкової М. Ю., від 23 червня 2016 року.

Короткий зміст позовної заяви та її обґрунтування

У листопаді 2007 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради,треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, ОСОБА_2., ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання незаконними та скасування рішень.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 17 травня 1999 року між нею та ОСОБА_7 було укладено договір купівлі-продажу, згідно з яким вона стала власником 36/100 частин домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель по АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 963 кв. м. Отримавши майно, вона розпочала ним володіти та користуватися, у тому числі частиною загального підвалу та входом до нього. При цьому іншою частиною підвалу користувався ОСОБА_8 - мешканець АДРЕСА_2 , ніяких суперечок з приводу прав власності та порядку користування підвалом між ними не виникало. У 2001 році ОСОБА_5 придбала у ОСОБА_8 15/100 часток вказаного домоволодіння з відповідними частинами господарчих та побутових споруд. У подальшому вона не проводила виділ у натурі набутої нею частки домоволодіння. Позивач посилалась на те, що реконструкція АДРЕСА_3, АДРЕСА_4 , нове будівництво були проведені подружжям ОСОБА_9 з порушенням будівельних норм і правил.

Посилаючись на зазначені обставини, уточнивши позовні вимоги, позивач просила суд визнати незаконними та скасувати у повному обсязі рішення виконавчого комітету Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради від 20 вересня 2002 року № 654 та від 17 вересня 2004 року № 681.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, у складі судді Кудрявцевої Т. О., від 01 грудня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради від 20 вересня 2002 року № 654 «Про дозвіл ОСОБА_3 на проектування та реконструкцію частини жилого будинку у домоволодінні по АДРЕСА_1 ». Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради від 17 вересня 2004 року № 681 «Про затвердження акта приймання частини жилого будинку у домоволодінні по АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 та

ОСОБА_5 ». Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки позивач надала належні та допустимі докази на підтвердження порушення оскарженими рішеннями органу місцевого самоврядування її прав як співвласника спірного будинковолодіння, враховуючи наслідки проведеної ОСОБА_5 реконструкції частини домоволодіння.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 червня

2016 року апеляційні скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задоволено частково, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції неправильно визначив склад сторін та не залучив до участі у справі в якості співвідповідачів інших співвласників будинковолодіння, оскільки оскаржені рішення органу місцевого самоврядування прямо впливають на їхні права та обов`язки.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи осіб, які її подала

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що всі співвласники спірного будинковолодіння були залучені до участі у справі як треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, які приймали участь у судових засіданнях, мали всі процесуальні права та не заявляли клопотання про залучення їх як відповідачів у справі. Суд апеляційної інстанції не врахував, що позивачем не було пред`явлено жодної вимоги до співвласників будинку, а позовна вимога була заявлена лише до виконавчого комітету Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради.

Відзиву (заперечення) на касаційну скаргу не надходило

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 липня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 грудня 2016 року справу призначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»

(далі - ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

12 червня 2019 року справу передано судді-доповідачу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_6 є співвласниками домоволодіння

по АДРЕСА_1 , щодо користування яким між ними тривалий час існують спори, які неодноразово розглядалися у судовому порядку.

Рішенням виконавчого комітету Бабушкінської районної у

м. Дніпропетровську ради від 20 вересня 2002 року № 654 «Про дозвіл на проектування та реконструкцію частини жилого будинку у домоволодінні по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 » дозволено ОСОБА_3 проектування та реконструкцію частини жилого будинку літ. «Б-1»

(АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4) у домоволодінні по АДРЕСА_1 згідно з проектом, виконаним приватним підприємством «Арчі»; зобов`язано ОСОБА_3 до початку реконструкції замовити в проектній організації, яка має відповідну ліцензію, робочий проект реконструкції частини жилого будинку та погодити його в установленому порядку; одержати в міській інспекції державного архітектурно-будівельного контролю дозвіл на проведення будівельних робіт; після закінчення реконструкції жилого будинку замовити в міжміському бюро технічної інвентаризації виконання технічних обмірів закінченого будівництвом об`єкту та пред`явити його державній технічній комісії для введення до експлуатації.

Рішенням виконавчого комітету Бабушкінської районної у

м. Дніпропетровську ради від 17 вересня 2004 року № 681 «Про затвердження акта приймання частини жилого будинку у домоволодінні по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_5 » затверджено за ОСОБА_3 акт приймання частини жилого будинку літ. «Б-1» у домоволодінні по АДРЕСА_1 , а саме:

АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4, а також перебудованого з навісу

гаража літ. «Е».

У відповідності до пункту 2 цього рішення вирішено вважати у жилому будинку літ. «Б-1» у домоволодінні по АДРЕСА_1 : АДРЕСА_3 - двокімнатною, житловою площею 36,3 кв. м, загальною - 78,0 кв. м; АДРЕСА_4, яка складається з одного приміщення холу, загальною площею 23,0 кв. м.

Пунктом 3 цього рішення надано правомочності ОСОБА_5 по переплануванню у квартирі АДРЕСА_2 , перебудові прибудови літ. «А3-1» та переобладнанню підвалу літ. «А-1» та зазначено вважати дану квартиру трикімнатною, житловою

площею 33,5 кв. м, загальною - 80,9 кв. м. Вказано про затвердження акту приймання.

Відповідно до пункту 4 цього рішення зобов`язано ОСОБА_3 та ОСОБА_5 звернутися до комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» для переоформлення та реєстрації свідоцтв про право власності на відповідні частини домоволодіння по АДРЕСА_1 згідно з цим рішенням та положеннями ЦК України.

Внаслідок проведеної перебудови збільшилась загальна площа

АДРЕСА_2 до 90,5 кв. м з можливістю використання частини підвалу під кімнату відпочинку, сауну, душову, басейн. У той же час нова добудова споруджена на місці входу у підвал.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 11 ЦПК України, 2004 року, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (частина друга статті 30 ЦПК України 2004 року).

Звертаючись до суду з позовом про захист порушених прав, позивач сам визначає особу відповідача, яка на його думку, має відновити порушене, оспорене чи невизнане право позивача.

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Частиною першою статті 33 ЦПК України, 2004 року, передбачено, що суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України. У разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред`явлено позов, суд залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

За змістом наведених норм ЦПК України, 2004 року, з`ясувавши, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, суд має роз`яснити позивачеві право на подачу заяви про заміну відповідача або залучення до участі у справі співвідповідача. У випадку коли позивач після відповідних роз`яснень не подав вказану заяву, суд відповідно до частини п`ятої статті 36 ЦПК України, 2004 року, має вирішити питання про залучення цих осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог.

За приписами частин першої-третьої статті 303 ЦПК України, 2004 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Вирішуючи спір, врахувавши відсутність процесуальної можливості під час апеляційного розгляду справи залучити до участі у справі всіх належних відповідачів, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову, оскільки, визнаючи незаконними та скасовуючи рішення виконавчого комітету Бабушкінської районної у

м. Дніпропетровську ради, суд першої інстанції не визначився зі складом осіб, які беруть участь у справі, не звернув увагу на те, що на підставі оскаржених рішень органу місцевого самоврядування у ОСОБА_3 , ОСОБА_5 виникло право на перепланування та реконструкцію належної їм частки спірного будинковолодіння, і таке право ним було реалізовано зі створенням об`єктів нерухомості, які прийняті до експлуатації.

Доводи касаційної скарги про те, що залучення співвласників спірного будинковолодіння до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, не порушувало їх право брати участь у судових засіданнях, подавати докази та заперечення не впливає на правильність рішення суду апеляційної інстанції, оскільки визнання незаконними та скасування рішень виконавчого комітету Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради від 20 вересня 2002 року № 654 та

від 17 вересня 2004 року № 681 порушують права ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на побудовані (реконструйовані) приміщення і споруди, а процесуальні права, передбачені ЦПК України, третьої особи і відповідача є різними. За своїм впливом на процес права відповідача значно ширші ніж права третьої особи.

Судом апеляційної інстанції враховано, що позивач не позбавлена можливості звернутися до суду за захистом своїх прав з вимогами до належних відповідачів.

Статтею 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 червня

2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович