Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.06.2019 Справа №607/15383/19

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О.Я.,

з участю присяжних Михайлюка Ю.Є.,

Лебідь І.З.,

секретаря судового засідання Лобач І.В.,

прокурора Воловник М.В.,

представника ТОККПНЛ лікаря-психіатра Чорнія П.П.,

особи, щодо якої розглядається питання,

пов`язане з наданням психіатричної допомоги ОСОБА_3,

представника УСП ТМР Лахута І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за заявою в.о. генерального директора КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Шкробота Володимира Васильовича про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядкуОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

В. о . генерального директора КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» (далі - КНП «ТОКПЛ») Шкробот В.В. звернувся в суд із заявою про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_3 .

В обґрунтування поданої заяви покликається на те, що у ОСОБА_4 наявний тяжкий психічний розлад, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку ОСОБА_4 , які надійшли від дільничного поліцейського ОСОБА_8. На підставі цих відомостей ОСОБА_6 був оглянутий лікарем-психіатром ОСОБА_7 у приймальному відділенні КНП «ТОКПЛ»о 14.25 год. 26 червня 2019 року, який підтвердив висновок про необхідність госпіталізації. Також ОСОБА_6 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів КНП «ТОКПЛ», яка підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію ОСОБА_4 згідно Закону України «Про психіатричну допомогу». Згода особи на госпіталізацію відсутня у зв`язку з відмовою ОСОБА_4 від запропонованої госпіталізації, тому лікар-психіатр просить винести рішення про його примусову госпіталізацію.

В судовому засіданні представник КНП «ТОКПЛ»Чорній П.П. заяву підтримав, просив суд її задовольнити.

ОСОБА_6 в судовому засіданні вважає, що підстави для його примусової госпіталізації відсутні, він усвідомлює свою поведінку та не несе загрози собі та оточуючим, висловив бажання продовжувати лікування вдома.

Представник УСП ТМР вважає, що з огляду на стан ОСОБА_4 , його поведінку, обставини за яких він був поміщений в умови КНП «ТОКПЛ», є необхідність в його госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Прокурор заяву про госпіталізацію ОСОБА_4 у примусовому порядку до КНП «ТОКПЛ»без його згоди не підтримала, вважає, що з врахуванням стану особи, його поведінки, звернення до суду із такою заявою є передчасним. Вважає, що оскільки хворий погодився приймати ліки в домашніх умовах, його госпіталізація не є доцільною.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

Як вбачається із висновку комісії лікарів-психіатрів, пацієнт ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель смт. Скала-Подільська, Борщівського району. Поступив на стаціонарне лікування та обстеження в 3 психіатричне відділення ТОККПНЛ 25 червня 2019 року о 14:25 годині з приводу: Параноїдна шизофренія, безперервний перебіг, стабільний дефект психіки за психопатоподібним типом.Поступив в ТОККПНЛ повторно в житті, у супроводі дільничного поліцейського ОСОБА_8 ., зі слів якого відомо, що пацієнт приблизно з 06 червня 2019 року, коли повернувся з Польщі, запив і почав «витворяти чудеса», чіплявся людей, побив вікна, в магазині зламав двері.

Анамнез хвороби та життя: відомо, що родом із сім`ї робітників, молодший серед 2 дітей. Мама була бухгалтером, а батько водієм. Ріс та розвивався задовільно, в школу пішов з 7 років, вчився посередньо, був мінливим, але мав хорошу пам`ять, і це допомагало закінчити школу та поступити в Педагогічний університет на фізкультурний факультет. У віці 21 року вперше одружився, від шлюбу народився син. У пацієнта почали виникати проблеми з навчанням і після 3 курсу був відрахований. Згодом від першої дружини народився і другий син. У зв`язку із тим, що був батьком 2 дітей, у війську не служив. Заробляв на життя тим, що торгував на базарі, возив товари в Харків бусом. В молодому віці (десь до 25 року став круглим сиротою), зі слів сестри, матір убили, після чого пацієнт почав мінятися в поведінці. І от близько грудня 2003 року їхав бусом, якого купив в кредит, у Харків, віз продовольство, по дорозі сталась невелика аварія, пацієнт був розгублений, тому йому відняло мову, за дві години не сказав ні слова, цей стан пройшов через 3 години, і вже через місяць він вперше опинився в умовах ТОККПНЛ. Після лікування настала тривала ремісія, але стосунки з дружиною не склались і близько 14 років тому він розлучився, згодом одружився вдруге, від другого шлюбу має малого сина, але на даний час контакти з сім`єю не підтримує. Пацієнт більше 5 разів лікувався в Буданівській ПЛ. Остання виписка серпень - вересень 2018р. Епізодично їздить на сезонні роботи до Польщі, де два місяці тому лікувався в психіатричній лікарні. Коли приїхав в Україну, почав надміру випивати, не спить вночі, проявляє агресію до оточуючих, що і стало причиною госпіталізації.

Соматичний стан: високого зросту, нормотрофік. Шкірні покриви чисті. Дихання везикулярне. Серцева діяльність ритмічна, тони чисті, звучні. АТ - 110/80мм.рт.ст. Пульс - 80 уд/хв. Вогнищева неврологічна симптоматика відсутня. Фізіологічні відправлення в нормі. Педикульоз (-), короста (-), 1 - 36,6°С.

Психічний стан: зайшов до кабінету, не привітався, сів на диван і відразу почав базікати. На запитання відповідає не по суті, багатослівний. Не орієнтується в часі. Фамільярний, зверхній, голосно кричить, матюкається, погрожує розправою. Мислення інкогерентне (по типу словесної крошки), пришвидшене за темпом. Розлади сприймання заперечує. Емоційно неадекватний, схильний до афективних спалахів. Увага не стійка, пам`ять знижена на плинні події. Вольові процеси ослаблені. Критика до власного стану відсутня.

Огляд психолога: пацієнт легко налаштовує контакт, підтримує. Через особливості мислення не може якісно його підтримати. Галюцинації заперечує, маячення продукує в момент обстеження, властива афектація. «Праноїд» від`ємний, пацієнт не може виконати завдання тесту. Особливості пам`яті неможливо дослідити, лише довготривалу. Критика відсутня. Вольова регуляція значно знижена.

Діагноз: параноїдна шизофренія, безперервний перебіг, стабільний дефект психіки за психопатоподібним типом.

Комісія лікарів-психіатрів вважає необхідним обстеження та лікування пацієнта ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах КНП «Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні» ТОР стаціонару, без його згоди, у зв`язку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює суттєву небезпеку для оточуючих, шкоду його здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану, у разі якщо особі не буде надана психіатрична допомога.

Згідно з вимогами ст. 340 ЦПК України у заяві про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

В силу вимог ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» стаціонарна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, і надається в стаціонарних умовах понад 24 години підряд.

Рішенням Конституційного Суду № 2-рп/2016 від 01 червня 2016 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» у взаємозв`язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю.

Статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

У відповідності до «Принципів захисту осіб з психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги», схвалених Резолюцією Генеральної Асамблеї № 46/119 від 17 грудня 1991 року , в принципі 6 зазначено, що «будь-яка особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в якості пацієнта у примусовому порядку, або особа, вже госпіталізована як пацієнт у добровільному порядку, може триматися як пацієнт у психіатричному закладі у примусовому порядку тоді й тільки тоді, коли уповноважений для цієї мети відповідно до закону кваліфікований фахівець, який працює в області психіатрії, встановить відповідно до принципу 4, наведеного вище, що ця особа страждає на психічне захворювання, і визначить, що: (а) внаслідок цього психічного захворювання існує серйозна загроза заподіяння безпосередньої або неминучої шкоди цій особі або іншим особам, або (б) у випадку особи, чиє психічне захворювання є тяжким, а розумові здібності ослабленими, відмова від госпіталізації або тримання даної особи в психіатричному закладі може призвести до серйозного погіршення її здоров`я або унеможливить застосування належного лікування, яке може бути здійснене лише за умови госпіталізації до психіатричного закладу відповідно до принципу найменш обмежувальної альтернативи.

Крім цього, згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих,або неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» у випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність такої госпіталізації.

Проаналізувавши висновок комісії лікарів-психіатрів ТОККПНЛ, заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_4 , представника УСП ТМР, лікаря-психіатра та прокурора, суд приходить до переконання, що заява є передчасною, оскільки незважаючи на встановлений діагноз (параноїдна шизофренія, безперервний перебіг, стабільний дефект психіки за психопатоподібним типом), при матеріалах справи відсутні та в судовому засіданні не здобуто доказів на підтвердження того, що ОСОБА_6 вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють реальну небезпеку для нього чи оточуючих. Крім того, в заяві головного лікаря та у висновку комісії лікарів-психіатрів не наведено будь-яких доводів про неспроможність ОСОБА_4 задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність.

По справі «Акопян проти України (заява № 12317/06) рішення від 05 червня 2014 року, у п. 73 Європейський суд з прав людини встановив, що згідно з практикою Суду особа не може бути примусово госпіталізована як «психічно хвора», якщо не дотримано трьох нижче наведених мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини, досліджені докази та вимоги законодавства, суд приходить до переконання про відсутність доведених підстав для примусової госпіталізації ОСОБА_4 до психіатричного закладу, а тому відмовляє у задоволенні заяви в.о. генерального директора КНП «ТОКПЛ»Шкробота В.В. про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_3 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 264-265, 293-294, 339-342, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви в.о. генерального директора КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Шкробота Володимира Васильовича про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядкуОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Повний текст рішення суду складено 02 липня 2019 року.

Головуючий Герчаківська О. Я.

Присяжні Михайлюк Ю.Є.

Лебідь І.З.