УХВАЛА

iменем України

Справа № 330/1716/17

2-з/330/10/2019

"01" липня 2019 р. Якимівський районний суд Запорізької області у складі:

судді - Нестеренко Т.В.,

при секретарі Корнієнко М.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на 1/2 частину цього майна та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

27.06.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ сумісного майна подружжя, в якій зазначив, що в провадженні Якимівського районного суду Запорізької області перебуває цивільна справа за його позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до нього про поділ спільного сумісного майна подружжя.Предметом розгляду даної цивільної справи як за первісним, так і за зустрічним позовом є наступний об`єкт, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 , який зареєстровано за відповідачкою по справі, ОСОБА_2 , та належить їм до теперішнього часу на праві спільної сумісної власності.У зв`язку з тим, що дана цивільна справа знаходиться в провадженні суду з 2017 року, а відповідачка по справі, ОСОБА_2 , у порушення вимог ст. 65 СК України до вирішення питання про поділ спірного майна без моєї згоди використовує дане майно в своїх особистих інтересах, тобто вже другий літній сезон (2018 рік та 2019 рік) без його згоди здає в оренду відпочиваючим на берегу Азовського моря їхню спільну сумісну власність (вищевказаний житловий будинок) як фізична особа-підприємець та з моєї частки майна (1/2 частини) отримує дохід, яким вона розпоряджається особисто на власний розсуд, чим порушує мої законні права як співвласника цього будинку. На неодноразові звернення ОСОБА_1 припинити здачу в оренду житлового будинку вона не реагує, посилаючись, що будинок зареєстровано за нею, а ОСОБА_1 доводиться їй на даний час сторонньою особою. У той час, як згідно з вимогам ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння та користування майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. При цьому, відповідно до ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє спільної сумісної власності, а тому розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою. ОСОБА_1 вважає, що відповідачка з 2017 року грубо порушує його права як співвласника житлового будинку АДРЕСА_1 та використовує дане майно без його згоди у своїх особистих інтересах.Так, відповідно до ст. 1 Першого протоколу до конвенції про захист людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.Таким чином, неправомірні дії відповідачки по справі щодо одноособового використання спільного майна подружжя є порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією, та позбавляє ОСОБА_1 права на отримання грошових коштів за оренду спільного сумісного майна.Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Частиною 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певної дії. На підставі викладеного та керуючись ст. 149, 150 ЦПК України ОСОБА_1 просив судзаборонити ОСОБА_2 здавати в оренду житловий будинок АДРЕСА_1 разом з додатковими приміщеннями, а саме: літній будинок Б-2. літній будинок В-2, літня кухня Г-1. літній будинок Д-2, прибудова д-2, прибудова д'-2, уборна Е, душ ОСОБА_3 до набрання законної сили рішенням по вказані справі.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову, матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову є такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити, заходи забезпечення позову, передбачені ст.150 ЦПК України.

Так, у заяві про забезпечення позову має бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості необхідні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За змістом ст. 151 ЦПК України забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову обов`язково зазначаються: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування, чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і як саме, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, тобто вказівка на спосіб забезпечення позову, який на думку заявника, є найбільш адекватним, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто повинні бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

У відповідності до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» номер 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд /суддя/ має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог; дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також, п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» номер 9 від 22 грудня 2006 року, вказано,що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має право брати до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

В той же час, позивачем за первісним позовом та відповідачем за зустрічним позовом, при зверненні із заявою про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 здавати в оренду житловий будинок АДРЕСА_1 разом з додатковими приміщеннями, не надано суду підтвердження того, що вона дійсно здає в оренду житловий будинок разом з додатковими приміщеннями за зазначеною адресою, докази зазначеного факту, в додатках до заяви відсутні. Також не надано суду належних підтверджуючих відомостей на обґрунтування доцільності вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 здавати в оренду житловий будинок АДРЕСА_1 разом з додатковими приміщеннями, а саме: літній будинок Б-2. літній будинок В-2, літня кухня Г-1. літній будинок Д-2, прибудова д-2, прибудова д'-2, уборна Е, душ ОСОБА_3 .

При цьому, судом не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-150, 153, 258, 260 Цивільного процесуального кодексу України, п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на 1/2 частину цього майна та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя - відмовити.

У відповідності до ч.10 ст.153 ЦПК України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького Апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня проголошення ухвали. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Нестеренко Т.В.