ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5573/19 Справа № 212/9637/18 Суддя у 1-й інстанції - Власенко М. Д. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

сторони справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Еталонбудсервіс», Товариство з обмеженою відповідальністю «БУ-Будкомплекс»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріаламиапеляційні скарги відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Еталонбудсервіс» та Товариства з обмеженою відповідальністю «БУ-Будкомплекс» на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогувід 13 березня 2019 року, яке ухвалено суддею Власенко М.Д. у м.Кривому Розі та повне судове рішення складено 18 березня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еталонбудсервіс" (надалі - ТОВ "Еталонбудсервіс"), та Товариства з обмеженою відповідальністю "Бу-Будкомплекс" про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок виробничої травми.

В обґрунтування позовних вимог, зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_4 р. о 10-20 год. під час нещасного випадку на виробництві, загинув його батько ОСОБА_2 , який був працівником ТОВ "Еталонбудсервіс".

Згідно розділу 6 Акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком форми Н-5 від 13.06.2006 року та розділу 10 акту форми Н-1 «Про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом» № 1 від 13 червня 2006 року особами, чиї дії або бездіяльність призвели до нещасного випадку були визнані: ОСОБА_3 - технічний директор ТОВ «БУ- Будкомплекс»; ОСОБА_4 - начальник дільниці ТОВ «БУ- Будкомплекс»; ОСОБА_9 виконроб ТОВ «Еталонбудсервіс».

Матеріалами розслідування вина самого ОСОБА_2 не встановлена.

Внаслідок смерті батька позивачу завдано моральної шкоди, так як він втратив рідну йому людину, якого дуже любив, погіршився його матеріальний стан, оскільки заробіток загиблого батька був основним джерелом доходу сім`ї. У віці 15 років позивач був позбавлений батьківського піклування та матеріальної підтримки.

Просив стягнути з ТОВ «Еталонбудсервіс», в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька на виробництві у розмірі - 176 200,00 грн., з ТОВ" Бу-Будкомплекс", в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька на виробництві у розмірі - 176 200,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Еталонбудсервіс» та ТОВ" Бу-Будкомплекс", задоволені частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еталонбудсервіс" (50031, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Славна, 3, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) моральну шкоду в розмірі 140 000 ( сто сорок тисяч) гривень, без утримання податку з доходів з фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бу-Будкомплекс" (50082, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Грицевця, 3-Б, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) моральну шкоду в розмірі 140 000 (сто сорок тисяч) гривень, без утримання податку з доходів з фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еталонбудсервіс" на користь держави - судовий збір в розмірі 1400 гривень.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бу-Будкомплекс" на користь держави - судовий збір в розмірі 1400 гривень.

В решті позовних вимог, відмовлено.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 квітня 2019 року клопотання представника позивача ОСОБА_7 про виправлення описки задоволено та виправлено описку, допущену в резолютивній частині рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еталонбудсервіс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Бу-Будкомплекс" про відшкодування шкоди, завданої смертю працівника внаслідок виробничої травми.

Вказано в резолютивній частині рішення суду суму моральної шкоди, стягнутої з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еталонбудсервіс" на користь ОСОБА_1 в розмірі 130 000 (сто тридцять тисяч) грн. без утримання податку з доходів з фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Вказано в резолютивній частині рішення суду суму моральної шкоди, стягнутої з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бу-Будкомплекс" на користь ОСОБА_1 в розмірі 130 000 (сто тридцять тисяч) грн. без утримання податку з доходів з фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Вказано в резолютивній частині рішення суду суму стягнутого судового збору з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еталонбудсервіс" на користь держави -1300 грн.

Вказано в резолютивній частині рішення суду суму стягнутого судового збору з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бу-Будкомплекс" на користь держави -1300 грн.

Вказано в резолютивній частині рішення дату народження ОСОБА_1 « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

В апеляційній скарзі ТОВ "Еталонбудсервіс" просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права.

В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що визначений розмір моральної шкоди є завищений і необґрунтований судом, що вимога позивача є метою отримання останнім матеріального блага.

Апелянт вказує на те, що з дати нещасного випадку, який стався із батьком позивача до дати звернення з позовом до суду минуло 12 років 6 місяців, що на момент звернення з позовом, ОСОБА_1 вже виповнилося 27 років, зазначає, що час, який минув з моменту виникнення моральної шкоди, має значення для визначення негативних наслідків і може слугувати підставою для зменшення розміру відшкодування або відмови у позові.

Відповідач, посилаючись на рішення судів першої і апеляційної інстанції про відшкодування моральної шкоди матері позивача ОСОБА_8 , вказує на те, що на її користь суд першої інстанції із 200 000 грн. заявлених нею, стягнув 80 000 грн., тобто 40% від заявлених позивачкою вимог, і таке рішення підтримав суд апеляційної інстанції, тоді, як у цьому випадку, син загиблого просив суд стягнути 176 200 грн., тобто позивач оцінив спричинену йому моральну шкоду в розмірі меншому, ніж шкоду, спричинену його матері, тоді, як суд на користь ОСОБА_1 стягнув 130 000 грн., що становить 74% від заявленої у позові суми. Також відповідач наголошує на тому, що з відповідача - 2 - ТОВ "Бу-Будкомплекс" оскаржуваним рішенням, також стягнуто моральну шкоду в розмірі 130 000 грн., а загальна сума моральної шкоди стягнутої з відповідачів на користь позивача становить 260 000 грн., тому вважає, що визначений розмір моральної шкоди є завищений і необґрунтований судом, та призведе до зупинки роботи підприємства.

Вказує на те, що комісією з розслідування причин нещасного випадку, що стався з ОСОБА_2 , особами, що допустили порушення вимог законодавства про працю було визнано працівників трьох підприємств, зокрема відповідачів 1 і 2, а також АТЗТ Спецбудмонтаж», при цьому, суд першої інстанції, стягуючи з ТОВ «Еталонбудсервіс» 130 000 грн. моральної шкоди не зазначив жодної інформації щодо визначення ним ступеню вини у нещасному випадку як ТОВ «Еталонбудсервіс», так і інших двох підприємств ТОВ «БУ-Будкомплекс» і БМУ-2 АТЗТ Спецбудмонтаж», тобто суд мав з`ясувати ступінь вини кожної сторони у відсотковому виразі, а лише потім визначати повний розмір відшкодування.

В апеляційній скарзі, відповідач-2 ТОВ «БУ-Будкомплекс», посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, ставить питання про його скасування у повному обсязі в частині стягнення з ТОВ «БУ-Будкомплекс» моральної шкоди на користь позивача ОСОБА_1 та судового збору.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, відповідач-2 зазначає, що оскільки ТОВ «БУ-Будкомплекс» з 2017 року не веде фінансово-господарської діяльності, за місцем знаходження відсутні працівники, у зв`язку із чим він не отримував від суду ні позовної заяви, ні жодного судового виклику, ані жодного судового рішення, тому був позбавлений можливості надати докази які є підставою заперечень до апеляційної скарги позивача.

Апелянт звертає увагу на те, що ТОВ «БУ-Будкомплекс» не брав участі у складі комісії з розслідування причин нещасного випадку, що стався з працівником ТОВ «Еталонбудсервіс» ОСОБА_2 18 травня 2006.

Відповідач-2, посилаючись на постанову слідчого прокуратури Тернівського району м.Кривого Рогу від 13 червня 2006 року про відмову у порушенні кримінального переслідування, вказує на те, що цією постановою встановлена відсутність вини в діях працівників ТОВ «БУ-Будкомплекс», а тому відповідач - 2 не несе відповідальності за завдану фізичній особі моральну шкоду, передбачену ч.1 ст.1167 ЦК України, зазначає, що саме роботодавець ТОВ «Еталонбудсервіс» не створив безпечних умов праці на підприємстві, де працював загиблий, тим самим, порушивши норми ст..152 КЗпП України та ст..17 Закону України «Про охорону праці», повинен відшкодовувати позивачу моральну шкоду.

Сторони не скористалися правом надати відзиви на апеляційні скарги.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги відповідачів підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом перевірено та встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батьками в свідоцтві про його народження записані ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Терновським районним відділом РАЦС м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області.

За життя ОСОБА_2 працював монтажником з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій ТОВ «Еталонбудсервіс».

18 травня 2006 р. о 10-20 год. під час виконання трудових обов`язків монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій ТОВ «Еталонбудсервіс» в корпусі крупного дроблення Першотравневого кар`єру ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» внаслідок удару металевої кувалди, яка впала зверху, його батько ОСОБА_2 впав з площадки маршових сходів на дно колодязя, через, що отримав закриту хребтово-спино-мозкову травму, забій головного мозку (тяжка ступінь). Внутрішньо мозкова і субдуральні гематоми САМ. Перелом основи черепа. Компресійний злом тік С4, С5, ост.С6, забій спинного мозку, від яких, перебуваючи на лікуванні в лікарні №2, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до матеріалів розслідування нещасного випадку, акту №1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 13.06.2006 року та акту спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком, що стався 18.05.2006 року о 10-20 год. у ТОВ «Еталонбудсервіс» від 06.06.2006 року, нещасний випадок, в результаті якого загинув ОСОБА_2 , стався внаслідок падіння в колодязь металевої кувалди, якою працював технічний директор ТОВ «Бу-Будкомплекс» ОСОБА_3 , який приступив до виконання монтажних робіт не переконавшись у відсутності робітників у колодязі та не отримавши дозволу на виконання робіт. Згідно розділу 7 акту форми Н-1 від 13.06.2006 року причиною нещасного випадку було визнано: - технічні: неякісне розроблення проекту виконання робіт ТОВ; - інші: виконання робіт несправним інструментом; організаційні: порушення виробничої дисципліни, у тому числі невиконання посадових обов`язків (а.с.4-6).

Згідно розділу 6 Акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком форми Н-5 від 13.06.2006 року та розділу 10 акту форми Н-1 «Про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом» №1 від 13 червня 2006 року особами, чиї дії або бездіяльність призвели до нещасного випадку були визнані: ОСОБА_3 - технічний директор ТОВ «БУ- Будкомплекс», який не забезпечив контроль за забезпеченням будівельного майданчику технічною документацією та справним ручним інструментом, виконував роботу не передбачену посадовою інструкцією з порушенням вимог безпеки з несправним слюсарним інструментом.; ОСОБА_4 - начальник дільниці ТОВ «БУ- Будкомплекс», який не здійснював належний контроль за безпечним виконанням заходів по забезпеченню безпеки праці, як відповідальна особа при виконанні монтажних робіт згідно наряду-допуску; ОСОБА_9 - виконроб ТОВ «Еталонбудсервіс», який не достатньо контролював безпеку праці на об`єкті та заходів безпеки при виконанні монтажних робіт

Отже судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що нещасний випадок стався з батьком позивача на робочому місці під час виконання ним трудових обов`язків та призвів до його смерті.

Нещасний випадок визнаний таким, що пов`язаний з виробництвом, про що складено акт №1 від 13.06.2006 року, в якому визначено причини нещасного випадку, зокрема: неякісне розроблення проекту виконання робіт ТОВ «БУ- Будкомплекс», виконання робіт несправним інструментом, порушення виробничої дисципліни, у тому числі: невиконання посадових обов`язків (а.с.5).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю батка на виробництві через втрату рідної людини від нещасного випадку, який стався під час виконання ним трудових обов`язків на підприємстві ТОВ «Еталонбудсервіс», яке не створило безпечних умови праці на підприємстві, а також з того, що у настанні нещасного випадку судом встановлено і винні дії працівників іншого підприємства ТОВ «БУ- Будкомплекс».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, однак погоджується і з доводами апелянтів в частині завищеного розміру присудженої моральної шкоди, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.16 ЦК України відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала; також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

Таким чином, ч.1 ст. 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.

Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові дружині, батькам усиновлювачам, дітям усиновленим, а також особам, які проживали з нею однією сім`єю, згідно ч. 2 ст.1168 ЦК України.

Право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці встановлено ч.4 ст.43 Конституції України.

Згідно частин 1, 3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Виходячи з аналізу зазначеної норми закону вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім`єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008р. 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст.1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року №155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

З огляду на вищезазначене та враховуючи, що потерпілий ОСОБА_2 загинув у зв`язку з неякісним розробленням проекту виконання робіт, а також виконання робіт із несправним інструментом, що встановлено комісією, що проводила спеціальне розслідування нещасного випадку. Актом встановлено, крім інших, порушення виконробом ОСОБА_9 посадових обов`язків та інструкції виконроба ТОВ «Еталонбудсервіс», який не достатньо контролював безпеку труда на об`єкті та заходів безпеки при виконанні монтажних робіт.

Колегія суддів погоджуються з правильним висновком суду першої інстанції про те, що відповідач ТОВ «Еталонбудсервіс» є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачу, як працедавець, який не забезпечив безпечних умов виробничого процессу.

Доводи апеляційної скарги ТОВ «Еталонбудсервіс», про відсутність підстав відшкодування моральної шкоди сину загиблого, колегією суддів відхиляються, оскільки факт заподіяння моральної шкоди у зв`язку зі смертю батька, внаслідок нещасного випадку, що стався через порушення роботодавцем законодавства в частині належного забезпечення безпечних умов праці, встановлений в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи.

Так, позивач у неповнолітньому віці втратив рідну людину, батька, якого дуже любив і поважав, який забезпечував його матеріально, чим порушений звичайний для нього спосіб життя, а втрата близької людини, вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, оскільки померлий, за життя, був для сина опорою, моральною та матеріальною підтримкою, через втрату позивач змушений переносити нервові потрясіння та душевні страждання.

Відповідно до ст.1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

Так розділом № 6 Акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком форми Н-5 від 13.06.2006 року та розділу 10 акту форми Н-1 «Про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом» №1 від 13 червня 2006 року, встановлені особи, чиї дії або бездіяльність призвели до нещасного випадку зокрема це: ОСОБА_3 - технічний директор ТОВ «БУ- Будкомплекс», який не забезпечив контроль за забезпеченням будівельного майданчику технічною документацією та справним ручним інструментом, виконував роботу не передбачену посадовою інструкцією з порушенням вимог безпеки з несправним слюсарним інструментом.; ОСОБА_4 - начальник дільниці ТОВ «БУ- Будкомплекс», який не здійснював належний контроль за безпечним виконанням заходів по забезпеченню безпеки праці, як відповідальна особа при виконанні монтажних робіт згідно наряду-допуску (а.с.4-6, 7-10).

Доводи ТОВ «БУ-Будкомплекс», про те, що постановою слідчого прокуратури Тернівського району м.Кривого Рогу від 13 вересня 2006 року про відмову у порушенні кримінального переслідування встановлена відсутність вини в діях технічного директору ТОВ «БУ- Будкомплекс» ОСОБА_3 та начальника дільниці ТОВ «БУ- Будкомплекс», ОСОБА_4 а тому відповідач - 2 не несе відповідальності за завдану фізичній особі моральну шкоду, колегія суддів відхиляє.

Постановою слідчого прокуратури Тернівського району м.Кривого Рогу від 13 вересня 2006 року було відмовлено в порушенні кримінального переслідування щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за відсутності в їх діях цих працівників складу кримінального злочину, передбаченого ст.272 КК України, тобто порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою.

Між тим, в зазначеній постанові слідчим визнано, що посадові особи ТОВ «БУ- Будкомплекс» ОСОБА_10 та ОСОБА_4 допустили порушення правил охорони праці 18 травня 2006 року при виконанні робіт у корпусі крупного дроблення ТОВ «Північний ГОК», а, отже в настанні нещасного випадку із ОСОБА_2 наявна спільна вина обох підприємств, як ТОВ «Еталонбудсервіс» так і ТОВ «БУ- Будкомплекс», у зв`язку із чим колегія суддів погоджується із висновком суду щодо належної відповідальності відповідачів перед позивачем.

Суд першої інстанції при ухваленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода внаслідок загибелі його батька з вини обох відповідачів.

Як роз`яснено в пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних,психічних,тощо),яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити і з засад розумності, виваженості та справедливості.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційних скарг відповідачів щодо необґрунтовано завищеного розміру моральної шкоди, визначеного судом до стягнення з відповідачів на користь позивача та вважає, що він визначений без повного урахування роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Так, апеляційним переглядом встановлено, що позивачу, внаслідок загибелі на виробництві в результаті нещасного випадку його батька ОСОБА_2 спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач у віці 15 років втратив рідну йому людину, батька, якого дуже любив, у неповнолітньому віці позивач залишився без батьківського піклування та матеріальної підтримки у звзку із чим погіршився його матеріальний стан, оскільки заробіток загиблого батька був основним джерелом доходу сім`ї.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, ураховуючи ступінь вини відповідачів, беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань позивача, незворотність негативних наслідків, спричинених смертю батька, характер немайнових витрат вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і зменшивши його з кожного з відповідачів зі 130 000,00 грн. до 80 000,00 грн.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що на підставі положень ст.376 ЦПК України судове рішення необхідно змінити в частині визначеного судом розміру моральної шкоди та зменшити розмір стягнутої моральної шкоди з кожного з відповідачів на користь позивачазі 130 000 грн. до 80 000 грн.

З огляду на вищезазначене суд першої інстанції правильно визнав, що відповідачі є особами, що несуть відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачу, а доводи відповідачів в апеляційній скарзі в цій частині є необґрунтованими та фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Згідно ч.5 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частина 6 ст.141 ЦПК України передбачає, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно положення, закріпленого в п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року в редакції, чинній на час ухвалення рішення суду, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Пленум Верховного Суду України у постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з частиною третьою статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру.

Позивач подав позов про стягнення моральної шкоди спричиненої смертю батька на виробництві та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою.

Зі змісту положень п.3 ч.3 ст.175, п.1.ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Рішення суду підлягає зміні, на підставі п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, в частині збільшення суми стягнутого з відповідача на користь держави судового збору відповідно до збільшеної суми моральної шкоди

З відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Еталонбудсервіс» та Товариства з обмеженою відповідальністю «БУ-Будкомплекс» на користь держави підлягає зменшенню стягнутий судом першої інстанції судовий збір, пропорційно до задоволених вимог, з 1300 грн. до 800 грн., що становить 1% від суми моральної шкоди, зменшеної судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст.367, ч.1 ст.369, ст.374, п.2 ч.1 ст.376, ст.ст.381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Еталонбудсервіс» та Товариства з обмеженою відповідальністю «БУ-Будкомплекс», задовольнити частково,

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2019 року в частині розміру моральної шкоди та судового збору змінити, зменшивши розмір моральної шкоди, стягнутої з Товариства з обмеженою відповідальністю «Еталонбудсервіс» та Товариства з обмеженою відповідальністю «БУ-Будкомплекс»на користь ОСОБА_1 зі 130 000 (ста тридцяти тисяч) грн. до 80 000 (вісімдесяти тисяч) грн. та зменшивши розмір судового збору стягнутого з кожного відповідача на користь держави, з 1300 грн. до 800 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 02 липня 2019 року.

Головуючий:

Судді: