Дата документу 09.07.2019 Справа № 334/1662/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №334/1662/19
Провадження №22-ц/807/2397/19
Головуючий в 1-й інстанції - Баруліна Т.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.
суддів:Крилової О.В. Полякова О.З.
секретарКамалова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину та стягнення безпідставно набутих грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Порше Лізинг Україна» про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину та стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

24.04.2019 р. ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на кошти ТОВ «Порше Лізинг Україна» на банківському рахунку: р/р НОМЕР_1 , Банк Філія «КІБ» ПАТ «Креді Агріколь Банк», м. Київ, МФО 300379, у межах позовних вимог 880 544, 79 грн., а також накладення арешту на всі належні ТОВ «Порше Лізинг Україна» банківські рахунки.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 квітня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти та банківські рахунки ТОВ «Порше Лізинг Україна» - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість висновків суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити вимоги заяви у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те що, нікчемність договору фінансового лізингу № 00009474 від 28.01.2014р. встановлена постановою Запорізького апеляційного суду у справі № 334/4738/16 від 15.01.2019р. та постановою Запорізького апеляційного суду у справі № 334/3649/16 від 10.04.2019 року, є преюдиційною обставиною для цієї справи, а отже не підлягає доказуванню. В ухвалі суду зазначено, що заявником у справі не надано доказів на підтвердження наявності майна, на яке слід накласти арешт, між тим, скаржник вважає, що заявив вимоги щодо накладання арешту на грошову суму в межах ціни позову і не має доводити наявність таких коштів у товариства. Ігнорування відповідачем законних вимог позивача, ухилення від повернення безпідставно набутої грошової суми дає підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить чи зробить неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «Порше Лізинг Україна», зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В силу вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В силу ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При цьому слід враховувати, що вжитті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Виходячи зі змісту ст.ст. 149-153 ЦПК України, забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання можливого прийнятого за його позовом позитивного рішення.

Згідно з п. 6, 7 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Пунктами 1,2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зокрема накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Співмірність заходів забезпечення позову передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Постановляючи ухвалу, судом першої інстанції, зокрема зазначено, що подаючи на розгляд заяву про забезпечення позову позивачем не надано суду документів на підтвердження нікчемності оспорюваного договору фінансового лізингу.

Між тим, слід зазначити, що цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питання про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, суд лише повинен у разі необхідності запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду.

ОСОБА_1 в заяві про забезпечення позову, просила накласти арешт на банківські рахунки ТОВ «Порше Лізинг Україна» в межах суми заявленої в позові до стягнення, тому вимоги щодо забезпечення позову є співмірними з заявленими позовними вимогами.

Судом першої інстанції не враховано, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і можуть бути скасовані у відповідності до ст. 158 ЦПК України, за наявності підстав для цього, протягом судового розгляду справи.

Сума, що заявлена до стягнення є значною, а тому відсутність заходів забезпечення може бути ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направлення питання щодо вжиття заходів забезпечення позову для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 квітня 2019 року у цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду процесуального питання.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 10 липня 2019 року.

Головуючий, суддя-доповідач С. В. Кухар

судді: О. В. Крилова

О.З. Поляков