КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції Мазур Ю.Ю.
Апеляційне провадження №22ц/824/6615/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Савченка С.І., Фінагеєва В.О.,

секретар - Тютюнник О.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Голосіївського районного суду м. Києва від 30 січня 2019 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛО» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачу дублікату виконавчого документа у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛО» до ОСОБА_1 про стягнення вартості товару.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЛО» подало заяву про визнання поважними причин пропуску строку на пред`явлення виконавчого листа №2-4952/09, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 08 лютого 2009 року, до виконання, поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа та видати дублікат виконавчого листа №2-4952/09 за позовом ТОВ «АЛЛО» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості 142468,80 грн.

В обґрунтування поданої заяви представник зазначив, що 25 червня 2014 року державним виконавцем Подільського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Манасерян А.А. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закон України «Про виконавче провадження». Однак, вказана постанова про повернення виконавчого документа, разом із виконавчим документом на адресу стягувача не надходила. При цьому, про наявність такої постанови стягувач дізнався лише у вересні 2018 році під час розгляду скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Подільського РВДВС м. Києва Манасерян А.А.

Крім того, згідно з довідкою Подільського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві №33655559/14 від 28 грудня 2018 року, оригінал виконавчого листа №2-4952/09, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 08 лютого 2009 року, втрачено.

У зв`язку із цим, стягувач пропустив строк на пред`явлення виконавчого документа і просить поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа та видати дублікат виконавчого листа №2-4952/09 за заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 09 грудня 2009 року.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 30 січня 2019 року заяву задоволено.

Видано дублікат виконавчого листа №2-4952/09, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 08 лютого 2009, на підставі заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09грудня 2009 року у цивільній справі №2-4952/09, яким задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛО» та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛО» вартість товару, переданого на зберігання в розмірі 142468, 80 грн та судового збору в розмірі 1425 грн та витрат на оплату ІТЗ в розмірі 120 грн у зв`язку із втратою оригіналу виконавчого листа.

Поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «АЛЛО» строк для пред`явлення виконавчого листа №2-4952/09, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 08 лютого 2009 року , на підставі заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 грудня 2009 року у цивільній справі №2-4952/09, до виконання.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на порушення норм процесуального права, постановити ухвалу про відмову у задоволенні заяви. У скарзі зазначено, що судом невірно встановлено час перебування виконавчого листа на виконанні у виконавчій службі, час повернення виконавчого документа стягувачу, а тому висновок суду що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання пропущений з поважних причин і що є підстави для видачі дублікату виконавчого документу є помилковим, суперечить вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи , які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ст.18 ЦПК України судові рішення ,що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого врядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках встановлених міжнародними договорами ,згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606 -Х1У ( в редакції Закону від 04 листопада 2010 року № 2677 (станом на 19 січня 2010 року - час виникнення правовідносин, дата набрання рішення законної сили) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки:

2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст. 23 Закону України « Про виконавче провадження « строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються:

1) пред`явленням виконавчого документа до виконання;

2) частковим виконанням рішення боржником;

3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

2. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

3. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Відповідно до ст. 24 Закону України « Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред`явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом. Для інших виконавчих документів пропущений строк поновленню не підлягає .

Як видно із матеріалів справи, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 09 грудня 2009 року у цивільній справі №2-4952/09, задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛО» та стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛО» вартість товару, переданого на зберігання в розмірі 142468,80 грн та судовий збір в розмірі 1425 грн та витрати на оплату ІТЗ в розмірі 120 грн (а.с. 43-44).

Голосіївським районним судом м. Києва 08 лютого 2009 року було видано виконавчий лист №2-4952/09, який представник позивача отримав 19 лютого 2010 року ( а.с. 50, а.с. 112) .

Стягувач ТОВ « АЛЛО» 01 березня 2010 року пред`явив для виконання виконавчий документ до Голосіївського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, та в період з 17 березня 2010 року по 27 червня 2012 року виконавчий документ знаходився на виконанні у Голосіївському РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві.

В подальшому, виконавчий лист від 08 лютого 2009 року №2-4952/09, виданий Голосіївським районним судом м. Києва було передано до виконання до Подільського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, та 03 серпня 2012 року відкрито виконавче провадження.

Державним виконавцем Подільського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Манасерян А.А. 25 червня 2014 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України « Про виконавче провадження», копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Таким чином, державний виконавець у відповідності вищевказаних положень Закону, зобов`язаний, в порядку та строки вжити своєчасні і в повному обсязі заходи щодо повідомлення та направлення стягувачу прийняте рішення повернення виконавчого документа у зв`язку із неможливістю виконання судового рішення.

Судом встановлено, що держаний виконавець не вжив відповідних заходів для забезпечення стягувачу належним чином реалізувати свої права щодо можливості оскарження вищевказаної постанови про повернення виконавчого листа, або повторно звернутись для його виконання, оскільки згідно відповіді Дніпропетровської дирекції ПАТ «Укрпошта» за №39ШК-02-32414/2374, відсутня будь-яка інформація щодо відправки та вручення поштових відправлень від Подільського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві на адресу ТОВ «АЛЛО».

Надана у апеляційному суді представником апелянта відповідь Укрпошти від 14 березня 2019 року № 33-С-6511 не спростовує висновків суду щодо відсутності інформації про відправку та вручення поштових відправлень від Подільського РВ ДВС м. Києва , а лише свідчить про те , що згідно вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 , Укрпошта здійснює перевірку та надає інформацію щодо пересилання та вручення поштових відправлень протягом шести місяців з дня прийняття їх до пересилання . Враховуючи ,що постанова винесена 26 грудня 2015 року і відправлена стягувачу , тобто станом на день подання заяви про поновлення строків пред`явлення виконавчого листа до виконання ( 28 вересня 2018 року ) пройшло більше шести місяців з дня прийняття їх до пересилання, а відтак Укрпошта обгрунтовано відповіла,що інформація про відправку та вручення поштових відправлень від Подільського РВ ДВС м. Києва відсутня .

Поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання є оціночною категорією і встановлюються у кожному конкретному випадку. Поважними можна визнати ті причини, які не залежали від волі стягувача.

Згідно довідки Подільського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві №33655559/14 від 28 грудня 2018 року , оригінал виконавчого листа №2-4952/09, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 08 лютого 2009 року , втрачено ( а.с. 131 ,149).

Відповідно до п.5 Перехідних Положень Закону України « Про виконавче провадження» ( в редакції від 02 червня 2016 року , який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року), виконавчі документи видані до набрання чинності цим Законом пред`являються до виконання у строки встановлені цим законом. Відповідно до ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

З урахуванням встановлених обставин , суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про поважність причин пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого листа №2-4952/09, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 08 лютого 2009 року, для виконання та поновив такий строк.

Згідно п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Як видно із матеріалів справи , виконавче провадження № 33655559 ( відкрите за виконавчим листом №2-4952/09, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 08 лютого 2009 року 01 лютого 2016 року) передано до архіву , в подальшому було втрачено ( а.с. 131) .

З урахуванням встановлених обставин втрати оригіналу виконавчого листа , висновок суду про видачу дублікату виконавчого листа є вірним . Натомість слід зауважити , що в оригіналі виконавчого листа , виданого Голосіївським районним судом м. Києва міститься помилка . Так у листі зазначено ,що він виданий 08 лютого 2009 року , тоді як рішення, на підставі якого він був виданий, прийнято 09 грудня 2009 року. Разом з тим питання про виправлення помилки може бути вирішено лише судом , який видав виконавчий документ .

Відповідно до положень Європейської Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі - Конвенція), право доступу до суду, що гарантується статтею 6§1, передбачає не лише право звернутись до суду за захистом своїх прав, а й право захистити своє право, в першу чергу, виконанням рішення, яке ухвалено на користь особи. Так як у разі невиконання рішення концепція «захисту прав судом» не працює. Суд зазначив, що право за судовий захист, яке гарантується статтею 6§1 може стати недіючим, якщо національне законодавство держави-учасниці Конвенції дозволяє, щоб остаточне обов`язкове судове рішення залишалось не виконуваним на шкоду однієї із сторін. Доступ до суду також охоплює можливість виконання судового рішення без необґрунтованих затримок. На виконавчі процедури може впливати складність виконавчих процедур, поведінка особи-стягувача, поведінка компетентних державних органів та обсяг призначеної до стягнення суми (майна) (Рішення ЄСПЛ:

«Юрій Миколайович Іванов проти України»).

Суд першої інстанції задовольнивши заяву, вірно виходив із того, що представник ТОВ « АЛЛО», на користь якого ухвалено рішення, з поважних причин пропустив строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання, та у зв`язку із втратою виконавчого документу вирішив питання про видачу дублікату.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 371, 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу судді Голосіївського районного суду м. Києва від 30 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття .

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України постанова оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення буде виготовлений не пізніше 11 липня 2019 року.

Головуючий

Судді