Ухвала

01 липня 2019 року

м. Київ

справа № 487/5385/17

провадження № 61-11619ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сердюка В. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 07 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, визнання майна особистою приватною власністю,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя. В обгрунтування позову зазначав, що з 24 січня

1987 року вони перебували у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, за час якого ними було придбано майно, згоди, щодо поділу якого, між ними не досягнуто. На підставі вищевикладеного просив виділити йому у власність: автомобіль ЛЕГКОВИЙ КОМБІ-В, марки ИЖ, модель 2125, 1989 року випуску, кузов

№ НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 6 000,00 грн; гараж вартістю 3 200,00 грн; телевізор вартістю 3 200,00 грн; пральну машину - автомат, вартістю 2 800,00 грн; бензопилу вартістю 1 000,00 грн; шліфувальну машину вартістю 700,00 грн; перфоратор вартістю 200,00 грн; електродриль вартістю 400,00 грн; тиски трубні вартістю 200,00 грн; тиски настільні вартістю 150,00 грн; тиски ручні вартістю 150,00 грн; інструмент для нарізання різьби вартістю 600,00 грн; інструменти для вимірювання (лінійки, рулетки, штангенциркуль) вартістю 150 грн.

У лютого 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом про визнання майна особистою приватною власністю та поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування своїх вимог зазначала, що хоч спірний автомобіль і був придбаний у період зареєстрованого з ОСОБА_1 шлюбу, проте за її особисті кошти, отримані від продажу успадкованого нею Ѕ частини житлового будинку

АДРЕСА_1 . Крім того, під час шлюбу ними крім іншого придбано квартиру АДРЕСА_2 та житловий будинок АДРЕСА_3 . Також зазначала, що ОСОБА_1 невірно встановив обсяг майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, оскільки вона не є власником гаража в автогаражному кооперативі. На підставі вищевказаного просила визнати автомобіль марки

Іж-комбі її особистою приватною власністю, а також поділити спільне сумісне майно, визнавши за нею право власності на Ѕ частини квартири

АДРЕСА_2 , Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_3 та поділити речі побутового вжитку, шляхом присудження їй : набору меблів для вітальні вартістю 750,00 грн; стіл з двома табуретами вартістю 800,00 грн; холодильника вартістю 2 000,00 грн; набору меблів для кухні вартістю 2 500,00 грн; набору постільної білизни «Мюлерхаус» вартістю 5 000,00 грн; автоклаву вартістю 600,00 грн; перини пухові вартістю 600,00 грн.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 жовтня 2018 року первісний позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на автомобіль ЛЕГКОВИЙ КОМБІ-В, марки ИЖ, модель 2125, 1989 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , по Ѕ частці за кожним. Визнано право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на житловий будинок по АДРЕСА_3 по Ѕ частці за кожним. Визнано право спільної часткової власності ОСОБА_1 та

ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_2 по Ѕ частці за кожним. Виділено у власність ОСОБА_1 телевізор моделі 29FU3RNX, серійний номер 810UE00037. Виділено у власність

ОСОБА_6 пральну машину INDESIT IWSE5125 (CIS) серійний номер НОМЕР_3 . В задоволені решти позовних вимог ОСОБА_1 та

ОСОБА_5 відмовлено.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 07 травня 2019 року рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 жовтня 2018 року в частині відмови у поділі речей побутового вжитку змінено. Виділено у власність:

ОСОБА_1 телевізор LG модель 29FU3RNX серійний номер 810UE 00037 вартістю 1 233,33 грн; тиски настільні вартістю 1 166,33 грн; інструмент для нарізання різьби (воротка) вартістю 442,33 грн; бойлер (водонагрівач) ємкістю 80 л «Термекс» модель 80 SPR-V, серійний номер SD 20087495, вартістю 266,67 грн; килимові доріжки розмірами 2,67х0,88 м, 2,28х0,88 м та 3,40х0,79 м, загальною вартістю 1 249,99 грн, порохотяг SAMSUNG модель VCC 4023S3K, серійний номер

81CY 80021 OM , вартістю 733 грн; мультиварка REDMOND RMC - M 10 вартістю

1 100 грн, а всього майна на суму 6 191,65 грн. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 257,51 грн компенсації різниці у вартості спільного майна.

В іншій частині судове рішення залишено без змін. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 548,86 грн судового збору.

У червні 2019 року ОСОБА_1 подано касаційну скаргу, в якій заявник просить змінити постанову Миколаївського апеляційного суду від 07 травня 2019 року в частині визнання Ѕ частини права власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_2 і визнати спірну квартиру його особистою власністю, визнати частки у спільному сумісному майні, а саме придбання бака для води, будки залізної, бензопили, шліфувальної машини, перфоратора, електродрилі та розподілити судові витрати, в тому числі і за проведення товарознавчої експертизи.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають

касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України).

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах

про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою,

яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у цій справі становить 40 300 грн, тобто суму, яка станом

на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921, 00 грн * 100 = 192 100, 00 грн).

Отже, справа, на судове рішення у якій подана касаційна скарга, є малозначною.

Касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин,

які передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Обставин, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подано касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 07 травня

2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, визнання майна особистою приватною власністю - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Сердюк