Справа № 703/1749/19
03 липня 2019 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області
у складі: головуючого-судді Пасацької Л.А.,
секретаря судового засідання Покотиленко І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань приміщення суду в м. Сміла цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В :
Позивач 22.04.2019 звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що згідно укладеного договору б/н від 25.06.2010 ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.
Договір про надання банківських послуг є договором приєднання згідно ст.634 ЦК України, який складають: Заява відповідача разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», викладеними на банківському сайті: www.ргіvatbank.ua.
Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, не повернула банку грошові кошти для погашення заборгованості за відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов цього договору.
Просив позов задовольнити, і віднести за рахунок відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 1921 грн.
Представник позивача на підставі довіреності, Кіріченко Р.А., подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з наведених підстав, не заперечив проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи в порядку ст.130 ЦПК України, відзив на позов до суду не подав.
Ухвалою суду від 03.07.2019 р. вирішено провести заочний розгляд справи.
За таких підстав, з урахуванням вимог ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача, від якого надійшла відповідна заява про розгляд справи за її відсутності, що не перешкоджає вирішенню спору, та відповідача, на підставі наявних даних і доказів, та ухвалити заочне рішення, оскільки позивач проти такого вирішення справи не заперечує.
Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правові норми із наведенням мотивів їх застосування.
15.06.2011 за кредитним договором б/н ПАТ КБ «Приватбанк», надав відповідачу кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.
Будь-яких відомостей щодо закінчення терміну дії чи припинення кредитного договору суду надано не було, таких не встановлено під час судового розгляду, а тому суд виходить з правовідносин сторін, які продовжують існувати під час дії кредитного договору.
При укладенні кредитного договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦПК України, зокрема договір приєднання - це договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.
Відповідач зобов`язання своєчасно не виконала, не повернула банку грошові кошти для погашення існуючої заборгованості за процентами за користування кредитом, останній платіж здійснила 03.01.2018 р., що підтверджується розрахунком заборгованості за договором.
Відповідно до змісту п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг кредитний ліміт встановлюється банком на підставі наданих ним клієнтом документів, та позивач надає згоду на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту і його зміну (збільшення, зменшення, анулювання) за рішенням банку.
Згідно з п.п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобов`язувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим договором. У разі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі прострочених кредитах і овердрафту), оплату винагороди банку.
У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно з п.2.1.1.12.2.1 Умов та правил надання банківських послуг клієнт сплачує банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування.
При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг на суму від 100 грн. клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування відсотків по кредиту.
Відповідно до змісту п.п. 2.1.1.4.2, п.п. 2.1.1.12.11 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право вимагати достроково виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків у цілому чи в певній частці.
Пунктом 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.
Водночас сторонами не надано суду доказів, які б підтверджували припинення дії цього Договору, а також щодо волевиявлення сторін з цього приводу.
Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
На підставі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст.ст. 1046-1053 цього Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 Глави 71 і не випливає із суті кредитного договору.
Положеннями ч. 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до норм ст. 257 ЦК України стягнення боргу обмежується останніми трьома роками перед зверненням кредитора до суду. Згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік. Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін, проте відсутня належним чином укладена угода між сторонами про її збільшення.
Відповідно до ст.ст. 4, 13 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Виходячи з положень укладеного між сторонами 25.06.2010 р. кредитного договору (Заява на видачу кредиту разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, та Тарифами банку) відсотки за користування Кредитом відповідач сплачує у розмірі 2,5% на місяць (30,0 % на рік, що також відображено у витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с. 9-10)
Із розрахунку заборгованості вбачається, що за користування кредитними коштами відповідачу з 08.06.2011 нараховані відсотки за ставкою 30,0% річних, з 01.09.2014 34,80% річних, та з 01.04.2015 - 43,2% річних (3,6% місяць), які суд вважає доведеними належним чином з огляду на Тарифи банку.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Положенням ст.ст. 76-78 ЦПК України передбачено, що належними та допустимими доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи..
З наведених підстав суд задовольняє вимоги про стягнення тіла кредиту 574 грн. 50 коп., за простроченим тілом кредиту 2419 грн. 33 коп., згідно наданого розрахунку в загальній сумі 2845 грн. 37 коп., які обраховані з узгодженої сторонами ставки за користування кредитними коштами.
Щодо зазначеного позивачем в розрахунку заборгованості розміру нарахованої неустойки внаслідок неналежного виконання кредитного договору відповідачем, зокрема:
пені - 6200 грн. 47 коп. пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 1626 грн. 39 коп. та штрафів: фіксована частина - 500 грн., процентна складова 541 грн. 03 коп., суд зазначає наступне.
Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання він зобов`язаний сплатити неустойку.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).
Проте, статтею 61 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Оскільки, відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, в розумінні ст. 263 ЦПК України є усталеною судовою практикою, а тому враховується судом.
Враховуючи обов`язок боржника сплатити неустойку в разі порушення ним зобов`язання, а також неможливість одночасного застосування штрафу та пені, суд вважає доцільним стягнути з відповідача неустойку у виді штрафу, враховуючи наступне.
Відповідно до висновків, що містяться у абз. 3 п.п.3.2 п.3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг, відповідно до яких держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг.
З урахуванням цих підстав, на засадах розумності і пропорційності, враховуючи розмір отриманого позивачем кредиту та нараховану пеню, здійснені відповідачем періодичні погашення заборгованості, які першочергово списувались банком в рахунок сплати пені та штрафів, з метою дотримання рівності прав та інтересів учасників справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача саме штраф, а тому у задоволенні вимог щодо стягнення пені відмовляє.
Згідно з п.2.1.1.7.6.Умов та правил надання банківських послуг при порушенні Клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим Договором, більш ніж на 30 днів Клієнт зобов`язаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни.
Відповідно до п. 2.1.7.6. Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених даним договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості.
З урахуванням кредитного договору вимоги про стягнення штрафу підтверджені в сумі фіксованої частини - 500 грн. та процентної складової 149 грн. 69 коп. 2993,83/100*5).
Суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 15.06.2011 позивачем в межах заявлених ним вимог доведені лише в частині стягнення тіла кредиту та заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 2993 грн. 83 коп. та штрафів в сумі 649 грн. 69 коп., і у задоволенні решти позовних вимог відмовляє.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 1921 грн..
На підставі наведеного, ст. ст. 11, 15, 16, 212, 257, 264, 267, 509, 525-526, 530, 599, 601, 610, 611, 615, 629-631, 634, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, керуючись ст. ст. 4, 9, 7, 13, 79-81, 141, 223, 258-259, 263-265, 280-282, 289 ЦПК України , суд
В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» за договором б/н від 25.06.2010 р. заборгованість за тілом кредиту та простроченим тілом кредиту - 2993 грн. 83 коп., за штрафами в сумі 649 грн. 69 коп., а також витрати по сплаті судового збору - 1921 грн. 00 коп, а всього стягнути суму 5564 (п`ять тисяч п`ятсот шістдесят чотири) грн. 52 коп.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Черкаської області. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області, а матеріали справ надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Головуючий: Л. А. Пасацька