ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/1578/18 Номер провадження 22-ц/814/1787/19Головуючий у 1-й інстанції Куц Т. О. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Бондаревської С.М., Кривчун Т.О.

секретар Григоришина М.В.

імена (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області, ухвалене 17 квітня 2019 року в приміщенні суду в м. Горшні Плавні у складі судді Куц Т.О.

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання місця проживання дитини з батьком,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом та просив визначити місце проживання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із ним, як з батьком.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що разом з ОСОБА_2 мають спільну неповнолітню дитину, яка наразі проживає з матір`ю. Проте ОСОБА_2 перешкоджає йому у спілкуванні з донькою, що, на його думку є підставою для визначення її місця проживання з батьком.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 17 квітня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Судове рішення вмотивоване тим, що позивачем не доведено необхідність зміни місця проживання дитини та відповідність цього інтересам останньої.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , просив скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме залишення поза увагою місцевого суду порушення прав дитини з боку матері та перешкоджання останньої у спілкуванні дитини з батьком.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Комсомольськ Полтавської області народилась ОСОБА_3 , батьками якої значаться ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с.7).

Батьки дитини в зареєстрованому шлюбі не перебували та проживали окремо. З моменту народження дитина проживає разом із матір`ю.

За рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 11 березня 2016 року, зміненим ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 26 травня 2016 року, встановлено графік систематичних побачень батька з дитиною: щотижня з 12 год. 00 хв. суботи до 20 год. 00 хв., крім часу, коли дитина хворіє; п`ять святкових днів на рік з 09 год. до 18 год. за попередньою домовленістю з матір`ю; час до 14 днів цілодобово на рік для спільного відпочинку та оздоровлення на період відпустки батька. Одночасно, ОСОБА_1 встановлено необмежене спілкування з донькою особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою у час, коли дочка не задіяна в освітньому процесі; систематичні побачення у дні проведення батьківських свят та культурних заходів у закладах дошкільного виховання та загальноосвітніх закладах; при досягненні шкільного віку першу половину всіх канікул дитина проводитиме з батьком (а.с. 16-22).

Вказане рішення суду є фактично невиконаним. Державним виконавцем вчинялися неодноразові спроби зобов`язати матір виконати рішення суду.

За невиконання рішення суду державним виконавцем направлено подання до Кременчуцького відділу поліції № 2 про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за ст. 382 КК України та винесено ухвалу про оголошення відповідача у розшук.

Місце перебування ОСОБА_2 та малолітньої ОСОБА_3 невідоме, оскільки мати, в порушення чинного законодавства, самочинно змінила місце проживання дитини, вивізши її за кордон.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки такий висновок узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Матеріалами справи підтверджено факт порушення права позивача на спілкування зі своєю дитиною. Однак, необхідність проживання ОСОБА_3 з батьком, а не з матір`ю не підтверджена доказами.

За нормою ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

При визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини з огляду на вимоги ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Таким чином, для визначення місця проживання дитини, яка від народження проживала з матір`ю, з батьком в поряду ч. 1 ст. 161 СК України, доведеним має бути невідповідність інтересам дитини її проживання з матір`ю та необхідність порушення сталих соціальних зв`язків для забезпечення реалізації дитиною своїх прав та свобод.

Вказані обставини позивачем доведені не були. Доводи про порушення прав, свобод та інтересів дитини фактом виїзду за межі України є припущенням, яке, відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, не може бути покладене в основу доказування.

Безпідставним є посилання позивача на положення ч. 4 ст. 159 СК України, відповідно до яких, у разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У суді першої інстанції позивач не заявляв вимогу про передачу йому дитини в порядку ч. 4 ст. 159 СК України. Таким чином, така вимога не може бути предметом розгляду у суді апеляційної інстанції.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість апелянтом наведено не було.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 17 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді С.М. Бондаревська

Т.О. Кривчун