Пр. №2/756/58/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 червня 2019 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.,

при секретарях: Бабчук А.І., Мушкетик І.В

за участі: позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - Лавренюка О .Ю.

відповідачів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представника - Кужим А.М.

розглянувши в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , третя особа - ОСОБА_6 в інтересах якого діє ОСОБА_7 про витребування майна, визнання права власності та усунення перешкод у користуванні майном,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_1 , про усунення перешкод у здійсненні права користування власністю шляхом вселення, встановлення порядку користування будинком, встановлення порядку користування земельною ділянкою, витребування майна із незаконного володіння. В обґрунтування позову вказувала, що ОСОБА_5 є власником ј частини дачного будинку, загальною площею 363,1 кв.м. та ј частки земельної ділянки, загальною площею 0,0782 га, на якій розташований вказаний дачний будинок за адресою: АДРЕСА_1 ), кооперативне дачне товариство АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 після розлучення з ОСОБА_4 тривалий час намагалась користуватися їхнім спільно побудованим дачним будинком, але кожна спроба закінчувалась скандалом, образами з боку ОСОБА_4 , викликами поліції. У ОСОБА_5 немає жодної можливості безперешкодно потрапити до будинку. ОСОБА_4 без дозволу співвласників здає в оренду весь будинок та всіма способами перешкоджає ОСОБА_5 , їхнім дітям та онукам користуватися приміщенням.

За таких обставин, ОСОБА_5 просила суд усунути перешкоди у користуванні власністю, шляхом заборони ОСОБА_4 змінювати вхідні замки, а у разі необхідності заміни, зобов`язати надати ключі, заборонити вимикати електроенергію, перекривати, газ воду. Також просила виділити в користування ОСОБА_5 у користування наступні приміщення на 1-му поверсі: (в техпаспорті під літ. «А»): житлову кімнату, площею 20,5 кв.м. (част. приміщення №5), житлову кімнату, площею 29,3 кв.м (част. приміщення №4), кухня 12,9 кв.м. (прим. №3), хол 27,2 кв.м. (прим. №2), с/в 5,1 кв.м (прим. №6), котельня 2,6 кв.м (прим.№8), кладова 2,5 кв.м в дачному будинку АДРЕСА_1 ; вселити ОСОБА_8 у зазначені приміщення; зобов`язати ОСОБА_4 не чинити перешкод у здійсненні права власності на ј земельної ділянки; встановити порядок користування земельною ділянкою, загальною площею 0,0782 га у розмірі 0,01955 га у відповідності до ідеальних часток і порядку користування будинком; зобов`язати ОСОБА_4 не чинити перешкод у користуванні приміщеннями загального користування; заборонити передачу приміщення третім особам у користування без згоди співвласників.

Ухвалою суду від 05.10.2015 відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 14.03.2016 прийнято до розгляду уточнену позовну заяву ОСОБА_5 та позовну заяву третьої особи із самостійними вимогами - ОСОБА_1 .

Відповідно до уточненої позовної заяви ОСОБА_5 просить суд усунути перешкоди у користуванні власністю, заборонити ОСОБА_4 змінювати замки, у разі необхідності заміни, зобов`язати надати ключі, заборонити вимикати електроенергію, перекривати газ та воду в дачному будинку, заборонити демонтувати будинок, комунікації без дозволу та приводити будинок у неприродний для житла стан, заборонити перешкоджати доступу до земельної ділянки на якій розташований дачний будинок за адресою: АДРЕСА_1 ; виділити в користування ОСОБА_5 в користування приміщення на 1-му поверсі (в техпаспорті під літ. «А»): житлову кімнату, площею 20,5 кв.м. (част. приміщення №5), житлову кімнату, площею 29,3 кв.м (част. приміщення №4), кухню 12,9 кв.м. (прим. №3), хол 27,2 кв.м. (прим. №2), с/в 5,1 кв.м (прим. №6), котельню 2,6 кв.м (прим.№8), кладову 2,5 кв.м в дачному будинку АДРЕСА_1 ; вселити ОСОБА_8 в приміщення на 1-му поверсі (в техпаспорті під літ. «А»): житлову кімнату, площею 20,5 кв.м. (част. приміщення №5), житлову кімнату, площею 29,3 кв.м (част. приміщення №4), кухня 12,9 кв.м. (прим. №3), хол 27,2 кв.м. (прим. №2), с/в 5,1 кв.м (прим. №6), котельня 2,6 кв.м (прим.№8), кладова 2,5 кв.м в дачному будинку АДРЕСА_1 ; зобов`язати ОСОБА_4 не чинити перешкод у здійсненні права власності на ј земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; встановити порядок користування земельною ділянкою, загальною площею 0,0782 га у розмірі 0,01955 га у відповідності до ідеальних часток і порядку користування будинком; зобов`язати ОСОБА_4 не чинити перешкод в доступі, користуванні приміщеннями загального користування, в тому числі, які розташовані на території ОСОБА_4 , а саме: до комунікацій, до водяного насосу, газового котла, лічильників, до горища для виконання ремонтних, відновлювальних робіт в тому числі димоходу, вентиляційної системи, зняття показників з лічильників, ремонту та заміни комунікаційних мереж у разі необхідності; заборонити передачу приміщення третім особам у користування без згоди співвласників

При цьому, третя особа ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про витребування та передачу їй майна у вигляді дачного будинку АДРЕСА_1, площею 363,10 кв.м, який розташований в АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_1 право власності на дачний будинок АДРЕСА_1, площею 363,10 кв.м, який розташований в АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину земельної ділянки, площею 0,0782 га, що знаходиться на АДРЕСА_1, площею 363,10 кв.м, який розташований в АДРЕСА_1; зобов`язати відповідачів не чинити перешкоди в користуванні ОСОБА_1 . спірним майном.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказувала, що прийняла спадщину на підставі заповіту, яка залишилися після смерті ОСОБА_9 24.03.2010 року.

За твердженням ОСОБА_1 про наявність у відповідачів права на частку у спільному домоволодінні їй стало відомо 08.12.2012 року. Відповідно до рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області по справі №2-4456/2012 від 19.12.2012 року до складу спільного майна подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_4 включено майно її батька, а саме Ѕ частини дачного будинку номер 3 на АДРЕСА_1, який розташований в АДРЕСА_1. Підставою набуття спірного права став недійсний (оспорюваний) правочин, оформлений Наказом Головного управління житлового забезпечення від 21.04.2008 року. Таким чином, між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з одного боку та ОСОБА_9 з іншого боку укладено угоду, за якою ОСОБА_4 отримав від останнього на будівництво спірного будинку 110 000 доларів США, а ОСОБА_5 отримала 10 000 доларів США.

На думку ОСОБА_1 правовідносини, що виникли між сторонами наведеної угоди за своєю правовою природою створюють у ОСОБА_9 об`єм прав замовника будівництва, а у ОСОБА_4 , окрім права отримати грошові кошти, виникли обов`язки виконавця підрядних робіт.

Введенням спірного будинку в експлуатацію займався безпосередньо ОСОБА_4 і діяв на підставі доручення. Оскільки, ОСОБА_9 був незадоволений якістю матеріалів та робіт, тому відмовив ОСОБА_4 у поверненні розписки. При цьому, здійснюючи на підставі доручення представництво ОСОБА_9 по введенню будинку в експлуатацію ОСОБА_4 обернув Ѕ частину майна у особисту власність в порушення вимог ч. 3 ст. 238 ЦК України.

З огляду на зазначене, вказуючи про недійсність наведеного правочину та нікчемність всіх послідуючих правочинів, просила про задоволення позовних вимог.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 12.07.2017 року позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_1 про усунення перешкод в здійсненні права користування власністю шляхом вселення, встановлення порядку користування будинком, встановлення порядку користування земельною ділянкою, витребування майна із незаконного володіння залишено без розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник позовні вимоги свого позову підтримали, просили задовольнити з підстав, викладених у позові.

Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та їх представник позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали, просили відмовити у задоволенні позову.

Третя особа ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилась, про час і місце судового розгляду справи повідомлена належним чином. У матеріалах справи міститься клопотання ОСОБА_7 про розгляд справи за відсутності третьої особи ОСОБА_7 (т.1, а.с. 159).

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їхсукупності, суд встановив наступне.

Згідно свідоцтва про право власності від 25.04.2008 року, виданого Головним управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради, дачний будинок АДРЕСА_1, площею 363,10 кв.м., який розташований в АДРЕСА_1 на праві приватної власності, у рівних частках належить ОСОБА_4 та ОСОБА_9 (т.1, а.с. 14).

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 є власником Ѕ частини земельної ділянки, площею 0,0782 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; співвласники земельної ділянки: ОСОБА_9 та ОСОБА_4 (т.1, а.с. 24).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області №2-4456/2012 від 19.12.2012 року в порядку поділу майна подружжя ухвалено визнати за ОСОБА_5 право приватної власності на ј частину дачного будинку АДРЕСА_1, розташованого в АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради 25.04.2008 року, також визнано за ОСОБА_5 право приватної власності на ј частину земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 , площею 0,0782 га, цільове призначення дачне будівництво, що знаходиться на АДРЕСА_1, розташованого в АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4 на підставі державного акту серії НОМЕР_2 від 12.12.2004 (т.1, а.с. 25).

Як вбачається з витягу з Державного реєстру прав не нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.03.2013 року ОСОБА_8 належить ј частина дачного будинку в АДРЕСА_1, об`єкт житлової нерухомості , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 363,1 кв.м (т.1, а.с. 12).

Відповідно до витягу Державного реєстру прав не нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.03.2013 року ОСОБА_8 належить на праві приватної власності ј частина земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: НОМЕР_1 ; площа 0,0782 га (т. 1, а.с. 13).

Згідно копії розписки, долученої до матеріалів справи, ОСОБА_4 отримав 01.06.2005 року від ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 69 000 доларів США на проведення будівельних робіт на ділянці за адресою АДРЕСА_1. 01.08.2005 року ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_9 10 000 доларів США, а 28.10.2005 року ОСОБА_4 отримав ще 10 000 доларів США. За цією ж розпискою ОСОБА_8 отримала 10 000 доларів США (т.1, а.с. 107).

Аналіз ст. 837 ЦК України свідчить про те, що договір підряду є двостороннім та оплатним. Сторонами договору підряду є підрядник - який бере на себе обов`язок виконати замовлену роботу, а замовник - особа, що замовляє виконання певної роботи, беручи на себе обов`язок прийняти й оплатити її результат. При цьому, зміст договору підряду становлять права то обов`язки його сторін. Зокрема, підрядник зобов`язується виконати певну роботу, а замовник повинен надати завдання щодо її виконання, прийняти роботу та оплатити її. Завдання, яке надає підрядник може полягати у різних формах: проектній та технічній документації, що додаються до договору (технічні характеристики об`єкта підряду), у інших випадках - у вигляді договірного розділу чи умови самого договору підряду про його предмет.

Таким чином, на думку суду, з огляду на положення ст. 837 ЦК України зміст розписки про отримання коштів ОСОБА_4 , ОСОБА_8 від ОСОБА_9 не свідчить про виникнення між останніми правовідносин підряду.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому, твердження ОСОБА_1 про те, що у ОСОБА_9 виникло право одноосібної власності на новостворене майно, як у замовника будівництва не підтверджено жодними належними та допустимими доказами.

Судом встановлено, що оформлення права власності в рівних частинах за ОСОБА_4 та ОСОБА_9 на будинок за адресою: АДРЕСА_1 здійснено 23.04.2008 року ще за життя спадкодавця, при цьому жодного доказу на підтвердження порушення та наявності претензій ОСОБА_9 щодо порядку реєстрації права власності на вказаний об`єкт матеріали справи не містять.

Згідно із заповітом, посвідченого державним нотаріусом Іллічівської міської державної нотаріальної контори Одеської області Бурлаченко І.К. 30.11.2006, ОСОБА_9 , на випадок смерті заповів усе майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось, та взагалі усе те, що буде йому належати на день смерті та на що він за законом матиме право ОСОБА_1 (т.1, а.с. 140).

ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1, а.с. 176).

Після смерті ОСОБА_9 , за спадщиною у встановлений законом строк звернулася його спадкоємець за заповітом ОСОБА_1 , за заявою якої нотаріусом відкрито спадкову справу.

У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме на будинок АДРЕСА_1, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , видати свідоцтво про право на спадщину на вказане спадкове майно не видалося можливим (т.2, а.с. 69).

Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Як вбачається з ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ст.ст. 1216, 1217, 1233, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1296, ч. 1 ст. 1297 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення його права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду із позовом про визнання права власності, витребування майна та усунення перешкод у користуванні власністю, вказувала підставою позову прийняття нею спадщини за померлим ОСОБА_9 , а також, вказувала про наявність угоди, укладеної між померлим ОСОБА_9 та відповідачами ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Суд відноситься критично до доказу про укладення вищевказаної угоди, на підтвердження чого позивачем ОСОБА_1 надано розписку про отримання відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 грошових коштів, оскільки факт передачі грошових коштів не може довести ту обставину, на яку посилається позивач ОСОБА_1 , як на підставу набуття спадкодавцем ОСОБА_9 права власності на весь спірний дачний будинок та земельну ділянку.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Крім того, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, позивач як сторона по справі зобов`язаний довести ті обставини на які він посилається як на правову підставу своїх вимог та заперечень.

Оскільки, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право.

Враховуючи зазначене та беручи до уваги, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження зібраними у справі належними та допустимими доказами, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні заявлених вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 319,387, 837, 1216, 1217, 1233, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1296, ч. 1 ст. 1297 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , третя особа - ОСОБА_6 в інтересах якого діє ОСОБА_7 про витребування майна, визнання права власності та усунення перешкод у користуванні майном, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідком апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Дата складення повного рішення - 02.07.2019.

Суддя А.В.Шевчук