КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/5450/19 Головуючий у І інстанції Чередніченко Н.П.
Провадження №22-ц/824/7807/19 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 червня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Журби С.О.,Приходька К.П.

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 21 березня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

у березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Голосіївського районного суду міста Києваіз вищезазначеною заявою, в якій просила встановити факт припинення її членства в Політичній партії «Демократичний альянс» з 18 грудня 2017 року.

В обґрунтування заяви зазначила, що не дивлячись на ухвалення 16-17 грудня XIV З`їздом партії рішення про обрання Співголовами партії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на даний час в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань міститься інформація про неї як Співголову партії. Зазначена обставина перешкоджає зробити висновок про припинення її членства у партії та обмежує її особисті права, а саме стати членом іншої партії.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 21 березня 2019 року заявнику відмовлено у відкритті провадження у вищезазначеній справі.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що вона є незаконною, постановленою з порушенням норм процесуального права. Зазначила, що суд неповною мірою встановив обставини, які мають значення для справи та які були наведені в заяві.

В доводах апеляційної скарги висловлює свою незгоду із позицією суду першої інстанції щодо наявності спору про право. Зазначила, що Політична партія «Демократичний альянс» не оспорює та визнає припинення членства ОСОБА_1 та вжила усіх належних заходів для внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. В той же час відсутній також спір із Міністерством юстиції України, оскільки, як особа, членство якої в політичній партії припинено, вона не може самостійно звернутись до Міністерства юстиції України і забезпечити вчинення відповідних реєстраційних дій. З огляду на зазначене, Міністерство юстиції України не відмовляло їй особисто у внесенні змін до Єдиного державного реєстру.

Просила скасувати ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 21 березня 2019 року та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб заявника та її представника, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що з поданої заяви вбачається спір про право, тобто, не підпадає під категорію справ, які можуть бути розглянуті в порядку окремого провадження.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується із вказаними висновками, оскільки вони зроблені передчасно, без належного встановлення обставин справи та визначення характеру правовідносин.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Чинним законодавством, зокрема чч. 6,7 ст. 6 Закону України «Про політичні партії в Україні» встановлено, що громадянин України має право в будь-який час зупинити чи припинити своє членство в політичній партії шляхом подання заяви до відповідних статутних органів політичної партії. Членство в політичній партії зупиняється чи припиняється з дня подання такої заяви та не потребує додаткових рішень. З цього ж дня припиняється перебування громадянина України на будь-яких виборних посадах в політичній партії.

Дія частини шостої цієї статті не поширюється на членів політичних партій, обраних на посади керівника та заступника керівника політичної партії. Членство в політичній партії зазначених керівників припиняється з дня, наступного за днем обрання нового керівника чи його заступника.

Таким чином, закон визначає час, з якого припиняються повноваження керівника та заступника керівника політичної партії, однак не визначає порядку встановлення факту припинення такого членства.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням XIV З`їзду Партії від 16-17 грудня 2017 року було обрано співголів Партії ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Матеріалами справи також підтверджується, що на виконання ст. 11 Закону України «Про політичні партії в Україні» за підписом Співголови Партії ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України неодноразово подавались заяви про державну реєстрацію змін до відомостей про партію, за якими приймались відповідні рішення про відмову у державній реєстрації змін.

Таким чином, зі справи вбачається, що Політична партія «Демократичний альянс» не заперечує припинення членства ОСОБА_1 .

В той же час, з огляду на вимоги чинного законодавства, яке покладає відповідальність на внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на політичну партію, а також відсутність відмови Міністерства юстиції України особисто ОСОБА_1 у вчиненні дій, пов`язаних із такою реєстрацією, висновки суду першої інстанції щодо наявності спору у даній справі не відповідають обставинам справи.

Згідно з ч.6 ст.294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва із вищезазначеною заявою, посилаючись на те, що встановлення даного юридичного факту необхідне для реалізації її особистого права, а саме стати членом іншої політичної партії.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про політичні партії в Україні», громадянин України може перебувати одночасно лише в одній політичній партії.

З огляду на вказані вимоги закону, доводи заявника про те, що від встановлення вказаного факту залежить реалізація її особистого права на членство в будь якій іншій політичній партії, заслуговують на увагу.

Суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що встановлення факту припинення членства у політичній партії, в розумінні цивільного процесуального законодавства, не можна розглядати як факт, від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки Голосіївським районним судом м. Києва ухвалу від 21 березня 2019 року постановлено з порушенням норм процесуального права, зокрема ч. 4 ст. 315 ЦПК України, яка не підлягала до застосування, ухвала підлягає скасуванню в порядку, визначеному ст. 379 ЦПК України, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 21 березня 2019 року - скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 липня 2019 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.О. Журба

К.П. Приходько