Ухвала

Іменем України

02 липня 2019 року

м. Київ

справа № 419/3231/18

провадження № 61-5687ск19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Луганського апеляційного суду у складі суддів: Яреської А. В., Дронської І. О., Карташової О. Ю., від 22 травня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку виконання рішення суду,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Новоайдарського районного суду Луганської області із заявою до ОСОБА_2

про встановлення порядку виконання рішення суду. Просила суд встановити порядок виконання рішення суду у справі за її позовом

до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, встановивши строк надання аліментів, а саме: зобов`язати боржника ОСОБА_2 сплачувати аліменти до 15 числа кожного місяця.

Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 16 квітня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Луганського апеляційного суду від 22 травня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1

на постанову Луганського апеляційного суду від 22 травня 2019 року, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову та передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Дослідивши касаційну скаргу ОСОБА_3 , колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням такого.

Судом встановлено, що рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 20 грудня 2018 року було стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі 1 200 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 листопада 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Постановою Луганського апеляційного суду від 27 лютого 2018 року було змінено рішення суду першої інстанції, а саме: скасовано в частині визначення розміру стягуваних аліментів та ухвалено в цій частині нове рішення, яким було стягнуто з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

При вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно

до статті 435 ЦПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин,

що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Спосіб виконання рішення визначається на підставі встановлених

у статті 16 ЦК України способів захисту цивільних прав. Зміна способу

і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим. При вирішенні питання про зміну способу виконання рішення суду підлягають з`ясуванню обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення суду. При цьому, у будь-якому випадку при зміні способу і порядку виконання рішення суду суд не може змінювати останнє по суті.

При вирішенні питання про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення, суд повинен з`ясовувати обставини, що свідчать про неможливість такого виконання.

Звертаючись до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення суду, ОСОБА_3 , як на підставу заявлених вимог, посилалась

на те, що боржник сплачує аліменти не вчасно, зазвичай в кінці місяця,

і таким чином відшкодовує вже понесені витрати на дитину, а тому вважає, що рішенням суду фактично обов`язок утримання дитини покладено лише на неї.

Однак, дані обставини не є підставами для зміни способу та порядку виконання рішення суду у розумінні ст. 435 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку,

що заявником не наведено та не надано належних та допустимих доказів існування обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд

в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга

є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі

з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також

у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити

у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо

її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення убачається,

що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення,

а зводяться до переоцінки доказів, що заборонено частиною першою статті 400 ЦПК України, та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки,

що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою

та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Луганського апеляційного суду

від 22 травня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку виконання рішення суду, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк