Ухвала

01 липня 2019 року

м. Київ

справа № 185/6994/15-ц

провадження № 61-5606св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

треті особи: відділ у справах дітей Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, служба у справах дітей Новокадацької районної у м. Дніпропетровську ради,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2017 року у складі судді Гаврилова В. А. та постанову Дніпропетровського апеляційного суду від 18 січня 2019 року у складі колегії суддів: Демченко Е. Л., Куценко Т. Р., Макарова М. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання неповнолітньої дитини.

Позовна заява мотивована тим, що 25 серпня 2007 року зареєстрований шлюб між нею та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_4 .

Зазначала, що протягом семи років проживали як подружжя, вели спільне господарство, займалися вихованням доньки, втім, через конфлікти та суперечки, які стали виникати у 2014 році, почали жити окремо та наразі донька проживає з нею в орендованій квартирі у зв`язку з переїздом із м. Донецьку.

Вказувала, що подальше сумісне життя та збереження сім`ї неможливе, ОСОБА_2 погрожує викрасти дитину, жодної матеріальної допомоги не утримання доньки не надає, домовленості про добровільну сплату аліментів не досягнуто.

Посилаючись на те, що батько зобов`язаний утримувати дитину, подальше збереження шлюбу буде порушувати її інтереси та інтересів дитини, а остання повинна проживати з матір`ю, а тому просила розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_2 25 серпня 2007 року; змінити прізвище « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 »; встановити місце проживання дитини разом із матір`ю за місцем проживання матері; стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дня пред`явлення позову у розмірі ј частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, мотивуючи його тим, що 25 серпня 2007 року між ним та ОСОБА_1 , наразі ОСОБА_1, зареєстрований шлюб, від якого вони мають доньку ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначав, що із січня 2013 року вони разом із донькою проживають окремо

від ОСОБА_1 та протягом тривалого часу донька проживала у батьків по черзі за попередньою домовленістю.

Вказував, що із січня 2015 року дружина прийняла остаточне рішення покинути родину та пішла проживати до іншого чоловіка та наразі проживає на території

АР Крим.

Посилаючись на те, що збереження родини неможливе, донька хоче проживати з ним у м. Одеса, де і проживала протягом деякого часу, а він може та має намір її утримувати, що повністю відповідає її інтересам, а тому просив шлюб, зареєстрований 25 серпня 2007 року між ним та ОСОБА_1 , нині ОСОБА_1, розірвати; визначити місце проживання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ним по АДРЕСА_1 .

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області

від 28 вересня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 19 червня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Розірвано шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , 25 серпня 2007 року Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 988. Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_1 змінено на « ОСОБА_1 ». Визначено місцем проживання ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_1 . У задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Задовольняючи первісний позов ОСОБА_1 та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості первісного позову.

Постановою Дніпропетровського апеляційного суду від 18 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2017 року скасовано. Позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Розірвано шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 25 серпня 2007 року Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 988. Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_1 змінено на « ОСОБА_1 ». Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої доньки

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 19 червня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У решті позовних вимог

ОСОБА_1 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що ні позивачем, ні відповідачем не надано висновку органу опіки та піклування щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, подання якого при розгляді цього спору є обов`язковим.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У березні 2019 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційного суду від 18 січня 2019 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів та передати справу у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції визначив місце проживання дитини разом із матір`ю, посилаючись на принцип статті 6 Декларації прав дитини, яка передбачає неможливість розлучення дитини з матір`ю, зазначаючи, що батьком не надано доказів того, що мати неналежно виконує свої обов`язки щодо виховання дитини, тобто, суд фактично керувався презумпцією проживання дитини разом із матір`ю та переклав на батька обов`язок доведення так званих «виняткових обставин». Так, суди не вжили всіх належних заходів для отримання відповідного висновку органу опіки та піклування, а натомість поставили у вину батькові відсутність такого висновку, що по суті є відмовою від належного розгляду та вирішення справи, чим порушено право особи на судовий захист та принцип правової визначеності. Крім того, дитина не проживала з матір`ю та не перебувала на її утриманні до травня 2016 року, то відповідно суди не мали права присуджувати аліменти на її користь за період із червня 2015 року по травень 2016 року, адже умовою присудження особі аліментів є проживання з нею дитини. Також зазначає, що ця справа містить виключно правову проблему, а тому на підставі частини п`ятої статті 403 ЦПК України підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Станом на час розгляду вказаної справи у Верховному Суді від інших учасників справи не надходило відзивів на касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 .

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 23 травня 2019 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Позиція Верховного Суду

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання неповнолітньої дитини, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - відділ у справах дітей Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, служба у справах дітей Новокадацької районної у місті Дніпропетровську ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційного суду від 18 січня 2019 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик