Ухвала

30 травня 2019 року

м. Київ

справа № 303/6697/18

провадження № 61-9784ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення 3 % річних від простроченої суми грошового зобов`язання та інфляційних витрат,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 січня 2019 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 293 196,24 грн та 3 % річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 27 374,97 грн, а всього 320 571,24 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 березня 2019 року заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 січня 2019 року залишено без задоволення.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 березня 2019 року про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення повернуто відповідачам.

10 травня 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 направили касаційну скаргу на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Такі підстави викладаються в касаційній скарзі з вказівкою на конкретні висновки судів, судові рішення яких оскаржуються, із одночасним зазначенням положень (пункту, частини, статті) закону або іншого нормативно-правового акта, який застосований цими судами при прийнятті відповідного висновку. Це дозволяє суду касаційної інстанції на виконання вимог статті 400 ЦПК України перевірити правильність застосування норм матеріального і процесуального права у конкретній справі.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначено лише підстави незгоди з ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 березня 2019 року, при цьому будь-яких посилань на неправильне застосування Закарпатським апеляційним судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права при постановленні ухвали від 10 квітня 2019 року касаційна скарга не містить.

Згідно з пунктом 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо у ній не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Враховуючи положення наведеної норми закону, а також те, що у касаційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не викладені передбачені ЦПК України підстави для оскарження ухвали Закарпатського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року в касаційному порядку, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню.

При цьому Верховний Суд враховує позицію Європейського Суду з прав людини, згідно з якою право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року № 24402/02).

Керуючись пунктом 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Повернути касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення 3 % річних від простроченої суми грошового зобов`язання та інфляційних витрат.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Лесько