Ухвала

05 липня 2019 року

м. Київ

справа № 520/1194/18

провадження № 61-11881ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Воробйової І. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 03 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє

в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , до Головного управління національної поліції в Одеській області, Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області, третя особа - Головне управління державної казначейської служби України в Одеській області, про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органів досудового розслідування,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах

та інтересах малолітньої ОСОБА_3 , звернулись до суду із позовом

до Головного управління національної поліції в Одеській області, Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області, третя особа - Головне управління державної казначейської служби України в Одеській області, про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органів досудового розслідування.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11 липня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з Держави Україна на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої

ОСОБА_3 , у відшкодування моральної шкоди 3 000 грн за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з відкритого в Казначействі спеціального рахунку.

Постановою Одеського апеляційного суду від 03 червня 2019 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким

у задоволенні позову відмовлено.

У червні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 ,в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення, яким залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову

у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню,

з урахуванням такого.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (пункт 1 частини шостої, частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у цій справі становить 5 000 грн, яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921*100=192 100).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону за ціною позову.

Разом з тим, у касаційній скарзі заявник посилається на те, що справа має для нього та його сім`ї виняткове значення, оскільки задоволення вказаного позову дає надію на початок та завершення досудового розслідування

по кримінальному провадженню за заявою від 15 грудня 2017 року,

та захист прав від бездіяльності та свавілля суду та поліції.

За змістом підпункту «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню, якщо касаційна справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Заявником не додано до касаційної скарги доказів, які б підтверджували, що справа становить значний суспільний інтерес або має для нього виняткове значення, а посилання на порушення його прав оскаржуваним судовим рішенням фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з цим рішенням та не свідчить про те, що є підстави для розгляду справи по суті в суді касаційної інстанції.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані

до неї матеріали не містять.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права

на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services

v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу

на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, тому увідкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Разом з тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом

1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 03 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах

та в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , до Головного управління національної поліції в Одеській області, Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області, третя особа - Головне управління державної казначейської служби України в Одеській області, про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органів досудового розслідування.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. А. Воробйова