"05" липня 2019 р.
Справа №642/873/19
Провадження №2/642/798/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - Шрамко Л.Л. ,

з участю секретаря - Тугая К.В.,

представника позивачки - ОСОБА_1 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні у м. Харкові в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , 3 я особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради,

про стягнення додаткових витрат на утримання дитини та позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:
Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на утримання дитини - сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 1 січня 2019 року, до повного одужання дитини, та позбавлення його батьківських прав щодо дитини.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 28.01.2011 року по 27.02.2015 року. Шлюб розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Харкова. В шлюбі народилася дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання якої також за рішенням суду від 27.03.2015 року було визначене з нею, та на її користь стягнуто аліменти з відповідача на утримання сина у розмірі 1/ 4 частини всіх видів доходів щомісячно.

Відповідно до довідки-розрахунку, виданої Ковельським міськрайонним відділом державної виконавчої служби за № 88 від 21.01.2019 року, заборгованість відповідача по аліментам станом на 01.01.2019 року складає 61323,62 грн.

Відповідач життям та здоров`ям дитини не цікавиться, участі у вихованні не приймає, Вихованням дитини займається лише вона.

Дитина часто хворіє простудними захворюваннями, з народження перебуває на обліку невролога та кардіолога з діагнозом: затримка темпів психомовного розвитку, мінімальна мозкова дісфункція, синдром нервово-рефлекторної збудливості, функціонуюче овальне вікно.

Вона регулярно проходить профілактичне лікування з дитиною. Так, у січні 2019 року син проходив лікування з діагнозом - вроджена вада серця та йому рекомендовано навчання в спеціалізованій кардіологічний школі- інтернаті. Також син потребує оперативного лікування аденоектомїї. Їй важко одної забезпечити матеріальну підтримку дитині, тим паче відповідач має заборгованість по аліментам. Відповідач перебуває на військовій службі, отримує гідну заробітну платню. Вона витрачає на ліки щомісяця мінімум 1000,00 грн., тому розмір додаткових витрат, який необхідно стягнути з відповідача складає 500,00 грн. щомісячно, до повного одужання сина.

Ухвалою суду від 14 лютого 2019 року відкрито провадження у справі, справу призначено в підготовче судове засідання в порядку загального провадження, Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради запропоновано надати письмовий висновок щодо розв`язання спору відповідно до ч.5 ст. 19 СК України.,

9 березня 2019 року відповідач направив суду поштою відзив на позов, в якому проти позову заперечував в повному обсязі. Зазначив, що позивачка не надала жодних доказів необхідних та понесених витрат на лікування дитини, а згідно з наданою нею виписки з медичної карти дитині рекомендовано лікування карбонатом по 1 пігулці 1 раз на день протягом місяця, режим загальний, дієта за віком.

Крім того, його заробітна плата становить 11 595, 51 грн. щомісячно, з якої відраховуються аліменти на утримання двох дітей в розмірі 50%, у тому числі на утримання сина ОСОБА_5 на користь позивачки, та на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_7 , по ј частині кожній. Його матеріальний стан погіршився, він, як військовослужбовець, житлом не забезпечений, змушений винаймати житло, також він продовжує виплачувати кредит, який був оформлений ще під час перебування у шлюбі з позивачкою. Зазначив також, що підстави для позбавлення його батьківських прав відсутні, доводи позивачки є необґрунтованими. Він позитивно характеризується по службі. Натомість позивачка не завжди виконує свій обов`язок по догляду за дитиною, про що свідчить фото, з якого вбачається, що вона палить цигарку в громадському місті. Постійно займатись дитиною він не має фізичної можливості, оскільки перебуває на військовій службі в Волинській області, а позивачка з дитиною проживають у м.Харкові. Під час відпустки він завжди відвідує дитину, однак позивачка не завжди дозволяє йому бачитись з дитиною. Він сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , та сильно любить його.

26 березня 2019 року Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради направив суду пояснення по справі, та висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. В висновку зазначено, що відповідач з приводу встановлення йому порядку участі у вихованні сина та щодо усунення перешкод у спілкуванні з ним з боку матері дитини до Департаменту служб у справах дітей не звертався. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача було додатково розглянуто на Комісії з питань захисту прав дитини виконкому Харківської міської ради. З`ясувати ставлення відповідача щодо позбавлення його батьківських прав не вбачається можливим. Він був запрошений на засідання Комісії, однак не з`явився та ніяких доказів щодо виконання ним батьківських обов`язків не надав. Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 19, 164 ВСК України та рекомендацією Комісії, в інтересах дитини, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина.

Ухвалою суду від 3 квітня 2019 року підготовче засідання закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

В судове засідання відповідач та представник 3-ї особи Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради не з`явились, про судове засідання повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про отримання ними судових повісток.

За таких обставин, за згодою позивачки та її представника, відповідно до положень ч.1 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності вказаних осіб.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала, пославшись на викладені в позовній заяві обставини. Також зазначила, що відповідач не приїхав у відпустку до дитини, ніякої участі у вихованні дитини не приймає, у нього створилась велика заборгованість по аліментам. Він звертався до суду з позовом про зменшення аліментів, однак рішенням суду в позові відмовлено. Доказів витрат на лікування дитини вона надати суду не може. Зазначила, що дитина вже прооперована з приводу аденоектомїї, витрати понесла вона одна, однак вимог до відповідача про стягнення понесених витрат на цю операцію вона не заявляє.

Представник позивачки ОСОБА_1 підтримала позов. Також зазначила, що докази на підтвердження витрат на лікування дитини відсутні.

Суд, вислухавши позивачку, її представника, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та правовідносини сторін.

Сторони перебували з 28 січня 2011 року у зареєстрованому шлюбі.

З свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 -сторони у справі.

Згідно з рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 27 березня 2015 року за позовом позивачки шлюб розірвано, визначено місце проживання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю позивачкою, з відповідача стягнуто на її користь аліменти у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 січня 2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Вказане рішення набрало законної сили.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Дитина проживає з матір`ю в м. Харкові.

В довідці завідувача Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №62 Харківської міської ради № 22 від 12.10.2018 зазначено, що ОСОБА_8 , 2012 року народження, з 2014 року відвідує вказаний заклад. Батько заклад не відвідував та не підтримує зв`язок з вихователем. В житті дитини приймає участь мати, яка відвідує батьківські збори, постійно цікавиться вихованням сина та здійснює оплату за заклад дошкільної освіти. Одяг на дитині завжди чистий, відповідає порі року, температурі повітря та розміру дитини.

Згідно інформації в.о. головного лікаря ОСОБА_9 . Харківської міської дитячої клінічної лікарні №19 від 22.01.2019 № 01-07/08 дитина ОСОБА_8 проживає разом з матір`ю, яка опікується дитиною та у випадках хвороби дитини звертається за медичною допомогою. Дитина часто хворіє простудними захворюваннями і перебуває на обліку у лікарів-фахівців з народження: невролога та кардіолога, діагноз затримка темпів психомовного розвитку, мінімальна мозкова дисфункція, синдром нервово-рефлекторної збудливості, функціональне овальне вікно. Батько - ОСОБА_3 здоров`ям хлопчика не цікавиться, на прийом до лікарів не з`являється.

Згідно з випискою їз медичної карти обласного кардіологічного центру Харківської обласної дитячої клінічної лікарні Мазнєв Георгій з 21 по 23 січня 2019 року перебував у лікарні з діагнозом вроджена вада серця (ШШ дефект міжпередсердної перетинки), рекомендовано нагляд педіатра, кардіолога за місцем проживання, дієта за віком, лікувальні рекомендації кардонат 1 пігулка 1 раз на день 1 місяць, рекомендовано навчання в спеціалізованій кардіологічній школі-інтернаті, контроль ОДКЛ через 12 місяців.

Позивачка надала суду характеристику, складену ст. ДРОП СП Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області, відповідно до якої вона за місцем проживання характеризується задовільно, спиртними напоями не зловживає, наркотичні речовини не виявляє, скарг на неї не надходило.

Позивачка надала суду також характеристику, складену військовим комісаром Новобаварського ОРВК м.Харкова, відповідно до якої ОСОБА_2 з 07.06.2018 року працює на посаді провідного спеціаліста відділу комплектування. Зарекомендувала себе виключно з позитивного боку, нагороджена подякою від голови адміністрації району. За характером спокійна, витримана. Користується повагою і авторитетом. Морально стійка. У побуті поводиться правильно.

Також позивачка надала суду характеристику з колишнього місця роботи, складену 17.05.2019 начальником відділу по роботі з персоналом ДУ «Харківський слідчий ізолятор», де вона працювала з 23.09.2011 по 06.06.2018, була старшим сержантом внутрішньої служби ,звільнена за власним бажанням, та характеризується виключно позитивно. В побуті та громадських місцях поводить себе гідно.

Згідно з витягом з наказу № 47 від 28.02.2017 та довідки № 56 від 04.03.3019 ОСОБА_3 , прийнятий на посаду начальника пункту управління - керівника польотами військової частини НОМЕР_1 , та з 27 лютого 2017 року зарахований до списків особового складу частини. Перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_2 в АДРЕСА_1 .

З довідки в/ч НОМЕР_2 про доходи відповідача військовослужбовця в/ч НОМЕР_2 , вбачається, що він є начальником пункту управління-керівника польотами, (Волинська обл., Ковельський район с. Поворськ), в період з вересня 2018 по лютий 2019 року отримував заробітну плату щомісячно від 11 676 грн. до 15757 грн.

Як зазначено у довідці-розрахунку № 88 від 21.01.2019 заборгованість відповідача перед позивачкою за виконавчим листом про стягнення аліментів станом на 01.01.2019 року становила 61322, 62 грн., а згідно з довідкою №454 від 16.03.2019 його заборгованість по аліментам перед позивачкою за період з 1 січня по 1 квітня 2019 року становить 60923 грн.

З довідки в/ч НОМЕР_2 №57 від 04.03.2019 вбачається, що з грошового утримання відповідача відраховуються аліменти в розмірі 50%:

- згідно постанови від 08.12.2017 № 451883998, винесеної при примусовому виконанні виконавчого листа № 644/6708/14-ц від 16.10.2014 в розмірі ј частини від доходів на користь ОСОБА_7 згідно рапорту ОСОБА_3 від 1 серпня 2018 року додатково сплачує борг в сумі 50 грн. щомісячно;

-згідно постанови від 25.04.2018 року № 53885577, винесеної при примусовому виконанні виконавчого листа № 642/618/15-ц від 17.10.2016 в розмірі ј частини від доходів на користь ОСОБА_2 , згідно рапорту ОСОБА_3 від 1 серпня 2018 року додатково сплачує борг в сумі 100 грн. щомісячно.

Представник позивачки ОСОБА_1 17 травня 2019 року звернулась з заявою на адресу Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 164 КК України.

Як зазначено у довідці в/ч НОМЕР_2 № 53 від 26.02.2019, виданою командиром військовій частини, ОСОБА_3 піднаймає житло, потребує поліпшення житлових умов.

Згідно з службовою характеристикою, наданої 04.03.2019 командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 , за час проходження військової служби на посаді начальника пункту управління - керівника польотами військової частини ОСОБА_3 характеризується позитивно. Дисциплінований, працелюбний офіцер. До виконання службових обов`язків ставиться відповідально, виконує їх в повному обсязі. Може об`єктивно оцінювати стан справ в підрозділі, аналізувати службові ситуації та планувати шляхи вирішення проблемних питань. Добре знає і виконує керівні документи по роботі з особовим складом, морально-психологічного забезпечення та повсякденної діяльності військ. Добивається поставленої мети. Проявляє розумну ініціативу і творчий підхід при виконанні службових обов`язків. Рівень знань, умінь та навичок, які необхідні для виконання функціональних обов`язків належний. У взаємовідносинах з начальниками стриманий, коректний. За характером спокійний, у спілкуванні з колегами та підлеглими ввічливий. В стройовому відношенні підтягнутий. Фізично розвинутий добре. Стан здоров`я добрий. Працездатність на належному рівні. Державну таємницю зберігати вміє. За даною посадовою особою корупційних діянь та правопорушень не обліковано.

Позивачка надала суду характеристику відповідача , складеною 17.05.2019 начальником відділу по роботі з персоналом ДУ «Харківський слідчий ізолятор». Згідно з вказаною характеристикою ОСОБА_3 працював на посаді заступника чергового помічника начальника УВП чергової служби Харківської установи виконання покарань (№27) з 22.07.2011 по 04.11.2016. Капітан внутрішньої служби ОСОБА_3 перебував на службі в Державній кримінально-виконавчій службі України з 04.04.2009 року, на посаді заступника чергового помічника начальника УВП чергової служби Харківської установи виконання покарань (№27) з 22.07.2011 року. Накази, інструкції та інші нормативні документи, що регламентують його діяльність, знає та не завжди ними керується у своїй повсякденній роботі. Права та обов`язки посадових осіб органів Державної кримінально - виконавчої служби України знає. Не завжди здатний реально оцінювати становище справ, аналізувати позитивні та негативні результати роботи, розробляти та реалізовувати необхідні заходи, спрямовані на поліпшення службової діяльності. Свої посадові інструкції виконує, але ініціативи в службі не проявляє. Забезпечував та організовував охорону, нагляд та ізоляцію ув`язнених і забезпечував виконання ними встановленого розпорядку дня. Систематично перевіряв особисто несення служби старшими по режимним корпусам та молодшими інспекторами внутрішніх і зовнішніх постів, контроль за організацією несення служби проводив поверхово та неякісно. Здійснював прийом та відправлення ув`язнених, організовував їх розміщення по камерах збірного відділення і особистий обшук. Здійснював контроль за проведенням заходів режимного характеру, дотриманням належного порядку та санітарного стану на території установи. Заняття з службової підготовки відвідував. Фізично розвинутий добре, у стройовому відношенні підтягнутий. Володіє прийомами рукопашного бою та табельною зброєю.

З акту обстеження умов проживання дитини ОСОБА_4 , 2012 року народження,, складеного працівниками служби у справах дітей по Холодногірському району м.Харкова 1 лютого 2019 року, вбачається, що дитина проживає з матір`ю в АДРЕСА_2 , батько не мешкає з дитиною з 2014 року, має велику заборгованість по аліментам. Матір`ю створені добрі умови для проживання та виховання дитини.

Відповідач звертався до суду з позовом до позивачки про зменшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , 2012 року народження, обґрунтовуючи вимоги своїм матеріальним становищем. Зазначав, що житлом не забезпечений, винаймає квартиру, виплачує кредит, допомагає матері- інваліду 2 групи , сплачує аліменти на користь ОСОБА_7 в розмірі ј частини з заробітку.

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 18 лютого 2019 року у задоволенні його позовних вимог відмовлено.

Вказане рішення набрало законної сили.

Суд, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають в повному обсязі з таких підстав.

Щодо вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини суд зазначає наступне.
Підставою заявлених позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини позивачка зазначає те, що внаслідок захворювань дитина потребує додаткових витрат.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Разом з тим, суд вважає, що сам факт наявності захворювань у дитини не є підставою для стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Доведенню підлягає факт здійснення витрат або необхідності здійснення витрат на лікування дитини, специфічне харчування, особливі умови догляду, що пов`язані із захворюванням та мають постійний характер.

Позивачкою не надано доказів того, що у зв`язку із захворюваннями дитина потребує специфічних умов утримання та/або харчування, що може потягнути додаткові витрати, надана медична документація таких рекомендацій не містить.

Не доведено також, що дитині призначено медичні препарати до вживання на постійній основі (регулярно, щомісячно).

Таким чином, позивачкою не доведено необхідність здійснення постійних витрат на лікування дитини, що було б підставою для стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Наданими позивачкою доказами не підтверджується наявність підстав для стягнення додаткових витрат на утримання дитини, оскільки позивачкою та її представником не зазначено та не доведено, що її витрати виходять за межі утримання, яке зобов`язана надавати позивачка та за судовим рішенням відповідач.

Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частини 3 вищезазначеної статті суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» визначено, що розмір прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2019 року - 2027 грн., з 1 липня - 2118 грн., з 1 грудня - 2218 грн.

Розмір аліментів на користь позивачки є більшим ніж вказані суми.

Статтею 180 СК передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тобто, вони обидва повинні нести обов`язок належного забезпечення своїй дитині належних умов для життя та гармонійного розвитку.

Суд також звертає увагу, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача, визначено у 1/4 частці від доходу, та він сплачує аліменти також на другу дитину на користь ОСОБА_7 в тому ж розмірі -1/4 частину.
З огляду на викладене, аналізуючи надані сторонами докази, суд приходить до висновку про недоведеність позивачкою наявності підстав для стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Щодо вимог позивачки про позбавлення відповідача батьківських прав суд виходить з такого.
Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони, зокрема, ухиляються від виконання обов`язків по вихованню дитини.

Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав від 30 березня 2007 р. №3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України).

При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим і суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України).

Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради надано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача відносно сина ОСОБА_5 , 2012 року народження.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в абз.2 п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який може застосовуватися у виняткових випадках, а саме при доведеності винної поведінки, в даному випадку, батька дитини.

Суд критично ставиться до висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради стосовно доцільності позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки такий висновок має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 ст.19 СК України).

Висновок фактично ґрунтується на доводах позивачки та представлених документах, які не можуть бути беззаперечними доказами для підтвердження факту умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Комісією не з`ясовано умови проживання відповідача, його місце роботи.

Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Судом встановлено, що позивачка після розлучення з відповідачем проживає разом з дитиною в м. Харкові, а відповідач проживає в Волинській області, з лютого 2017 року перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_2 в с. Поворськ, Ковельського району, Волинської області. Він створив іншу сім`ю, в якій має дитину.

Позивачка зверталась до правоохоронних органів з приводу створення у відповідача заборгованості по аліментам.

Як позивачка, так і відповідач негативно характеризують один одного, на що звертають увагу суду. Вказане свідчить про те, що у сторін склались конфліктні стосунки.

Невідвідування відповідачем дитячої поліклініки та навчального закладу не є достатньою підставою для висновку про доцільність позбавлення його батьківських прав.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Матеріали справи не містять негативних характеристик, доказів винної поведінки відповідача та умисного ухилення його від виконання своїх обов`язків по вихованню сина.

Позивачкою надана копія негативної характеристики без дати, підписаної трьома сусідами будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 на ОСОБА_3 (квартири 9,5,2). Суд визнає вказану характеристику недопустимим доказом, оскільки клопотання про допит вказаних сусідів як свідків не заявлено, підписи свідків належним чином не завірені.

Крім того, відповідачем надані позитивні характеристики. Судом встановлено, що він є військовослужбовцем, займає відповідальну посаду є начальником пункту управління-керівника польотами.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Відповідач заперечує проти позову про позбавлення батьківських прав, зазначає, що любить сина.

Факт заперечення відповідача проти позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини, як випливає зі змісту рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Посилання позивачки на те, що відповідач не приїхав відвідати дитину у відпустку, також не є достатньою підставою для позбавлення відповідача батьківських прав.

Позивачка не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження доводів про те, що відповідач тривалий час без поважних причин не приймає участі у вихованні та утриманні дитини.

Факт створення у відповідача заборгованості по аліментам не є достатньою підставою для позбавлення його батьківських прав.

Позивачка не позбавлена права звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів, як це передбачено ст. 196 СК України.

По даній справі не можна говорити про винну поведінку батька, оскільки останній є військовослужбовцем, проживає на значній відстані від дитини.

Доказів, що поведінка відповідача впливає таким чином на дитину, що тільки такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, необхідно застосувати до батька в даному випадку, суду не надано.

Враховуючи фактичні взаємовідносини сторін, вік дитини 7 років, те, що відповідач суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача не відповідає інтересам дитини і не є доцільним.

За змістом ст.ст.81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Всупереч вимогам ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивачка суду не надала достатніх, належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Враховуючи наведене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. Керуючись ст.ст. 76-81, 141, 209, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 164- 166, 185 СК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , 3-я особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про стягнення додаткових витрат на утримання дитини та позбавлення батьківських прав щодо сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити у повному обсязі

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складений 5 липня 2019 року.

Суддя Л.Л.Шрамко