Постанова

Іменем України

27 червня 2019 року

м. Київ

справа № 331/3792/18

провадження № 61-8572св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,

Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа - приватний виконавець Сколибог Олександр Сергійович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Железняк-Кранг Інги Вікторівни на постанову Запорізького апеляційного суду від 19 березня 2019 року у складі колегії суддів:

Кухаря С. В., Кочеткової І. В., Маловічко С. В.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ:

Короткий зміст позовних вимог:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний виконавець Сколибог О. С., в якому просив визнати за ним право власності на транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель TIGUAN, 2011 року випуску, колір білий номер шасі НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1390, номер двигуна НОМЕР_2 , маса власна 1540 кг; зняти публічне обтяження - арешт рухомого майна, що зареєстроване 19 жовтня 2017 року за № 16523021 реєстратором: приватний виконавець Сколибог О. С., підстава обтяження ? постанова про арешт майна боржника, 54944451, 18 жовтня 2017 року, приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області

Сколибог О. С., з транспортного засобу марки VOLKSWAGEN, модель TIGUAN, 2011 року випуску, колір білий, номер шасі НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1390, номер двигуна НОМЕР_2 , маса власна 1540 кг та скасувати заборони на відчуження вказаного транспортного засобу.

Позовні вимоги мотивовано тим, що на підставі договору, укладеного між ним та ОСОБА_2 , він, ОСОБА_1 , є власником спірного автомобіля, однак через наявність арешту, позбавлений можливості перереєструвати автомобіль, користуватися ним, через що звернувся до суду.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

Рішенням Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 01 жовтня

2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель TIGUAN, 2011 року випуску, колір білий, тип транспортного засобу - легковий універсал - В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , об? єм двигуна 1390, номер двигуна НОМЕР_2 , маса власна 1540 кг.

Знято публічне обтяження - арешт рухомого майна, що зареєстроване

19 жовтня 2017 року за № 16523021 реєстратором: приватний виконавець Сколибог О. С., підстава обтяження постанова про арешт майна боржника, 54944451, 18 жовтня 2017 року, приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Сколибог О. С., з транспортного засобу марки VOLKSWAGEN, модель TIGUAN, 2011 року випуску, колір білий, тип транспортного засобу - легковий універсал - В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1390, номер двигуна НОМЕР_2 , маса власна 1540 кг (обтяжував ? Сколибог О. С.) та скасовано заборону на відчуження цього транспортного засобу.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення районного суду мотивовано тим, що договір купівлі-продажу спірного автомобіля укладений належним чином, а також, що автомобіль був на момент укладання договору знятий з обліку в уповноваженому органі МВС, ОСОБА_1 отримано довіреність на поставку транспортного засобу на облік та отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, крім того, накладення арешту на транспортний засіб порушує права позивача ОСОБА_1 .

Постановою Запорізького апеляційного суду від 19 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено.

Рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 01 жовтня

2018 року у цій справі скасовано та ухвалено нове судове рішення наступного змісту.

Відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ? приватний виконавець Сколибог О. С., про зняття арешту з майна та визнання права власності.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що районний суд ухвалив рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права. Суду не було надано на підтвердження укладення правочину жодного з документів, передбачених пунктом 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (далі - Порядок).

Договір підписаний сторонами у справі не засвідчений нотаріально і не є документом, на підставі якого здійснюється державна реєстрація транспортного засобу, що підтверджує правомірність його придбання.

Позивачем фактично не доведено допустимими та належними доказами законні підстави набуття ним права власності на спірний автомобіль, на які він посилається, а відсутність державної реєстрації переходу права власності на даний автомобіль, яка є обов`язковою в даному випадку, дає підстави для висновку, що договір купівлі-продажу автомобіля не є вчиненим.

Короткий зміст вимог та доводів наведених у касаційній скарзі:

У квітні 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Железняк-Кранг І. В. звернувся через засоби поштового зв`язку до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Запорізького апеляційного суду від 19 березня 2019 року, а рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 01 жовтня 2018 року залишити в силі, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом апеляційної інстанції норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції не досліджено наявні в матеріалах справи належні достатні докази здійснення купівлі-продажу спірного автотранспортного засобу та фактичні докази належності спірного майна на момент продажу саме ОСОБА_2 , не взято до уваги відзив ОСОБА_2 та її заяву про визнання позовних вимог. Судом апеляційної інстанції застосовано норми та приписи, які не підлягали застосуванню, судом помилково ототожнено поняття «право приватної власності» та момент «переходу права власності» й момент «реєстрації». Суд апеляційної інстанції безпідставно посилається на обізнаність ОСОБА_2 щодо арешту, накладеного на все майно її чоловіка у іншій справі за наслідком виникнення зобов`язань осіб з інших правовідносин.

Заявник зазначає, що суд апеляційної інстанції безпідставно посилається на Порядок, оскільки предметом спору у даній справі є право власності на куплений позивачем автомобіль, а не дії органів реєстрації транспортного засобу. Крім того, Порядок не пов`язує момент реєстрації транспортного засобу у відповідних реєстраційних органах із набуттям особою права власності на нього.

Доводи інших учасників справи:

Ухвалою Верховного Суду від 05 червня 2019 року продовжено ОСОБА_3 строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

19 червня 2019 року ОСОБА_3 подав до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку відзив та просить відмовити у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 , а постанову Запорізького апеляційного суду від 19 березні 2019 року залишити без змін.

Рух касаційної скарги:

Ухвалою Верховного Суду від 08 травня 2019 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Жовтневого районного суду міста Запоріжжя.

21 травня 2019 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ:

Перевіривши доводи касаційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Короткий зміст встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин справи:

10 липня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель TIGUAN, 2011 року випуску, білого кольору, тип транспортного засобу - легковий універсал - В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Вказаний договір нотаріально не посвідчений, державна реєстрація змін власника рухомого майна не проведена.

Вказаний автомобіль належав ОСОБА_2 на праві приватної власності, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , виданого ВРЕР № 3 УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області 26 березня 2013 року.

07 липня 2017 року ОСОБА_2 особисто знято з обліку транспортний засіб для його реалізації, що підтверджується відомостями в обліковій картці № 121576485 від 07 липня 2017 року, виданої територіальним сервісним центром № 2342 МВС у Запорізькій області, в якій зазначена мета зняття з обліку ? для реалізації.

Згідно довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Межовим А. В., зареєстрованої в реєстрі за № 925, ОСОБА_2 надала ОСОБА_1 права на належний їй на праві приватної власності автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель TIGUAN, 2011 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_4 , зокрема, право на постановку автомобіля на облік, керування ним та інші невичерпні права власника.

10 липня 2017 року ОСОБА_2 було надано ОСОБА_1 власноруч написану розписку про отримання грошових коштів вартості автомобіля марки VOLKSWAGEN, згідно якої ОСОБА_2 було передано

364 844,20 грн в якості оплати за придбаний автомобіль.

Актом приймання-передачі транспортного засобу від 10 липня 2017 року підтверджено, що ОСОБА_2 передала ОСОБА_1 автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель TIGUAN, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , на підставі укладеного Договору.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 17 жовтня

2017 року у справі № 317/2973/17 за позовом ОСОБА_3 до

ОСОБА_2 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 в межах суми позовних вимог 73 240,48 гривень та заборонено відчужувати вказане майно.

Згідно Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 29 січня 2018 року на транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель TIGUAN,

2011 року випуску, колір білий, тип транспортного засобу - легковий

універсал - В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , об? єм двигуна 1390, номер двигуна НОМЕР_2 , маса власна 1 540 кг, накладене публічне обтяження - арешт рухомого майна, що зареєстроване 19 жовтня 2017 року за № 16523021 реєстратором приватним виконавцем

Сколибог О. С. на підставі постанови про арешт майна боржника,

№ 54944451 від 18 жовтня 2017 року.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини:

Згідно з частинами першою, четвертою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до частини першої статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Письмова форма договору купівлі-продажу автомобіля передбачена чинним на час виникнення правовідносин між сторонами Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388

Відповідно до пункту 1 Порядку встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків.

Цей Порядок є обов`язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов`язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень (пункт 2 Порядку).

В пункті 8 Порядку наведено перелік документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, якими є: договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб`єкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб`єктів уповноваженою особою і скріплені печаткою (за її наявності); договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою та скріплені печаткою (за її наявності), ? у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу; свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати; рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном; рішення власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане органом доходів і зборів посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу; акт про проведені електронні торги або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови

сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів

(обов`язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Статтею 210 ЦК України передбачено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом.

У статті 34 Закону України «Про дорожній рух» встановлено обов`язкову державну реєстрацію, перереєстрацію, облік транспортних засобів та їх власників, що здійснюються відповідними територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України. Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

Згідно з частиною першою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У частині другій статті 78 ЦПК Українипередбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною першою статті 81 ЦПК України, частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду за результатом розгляду касаційної скарги:

З аналізу наведених норм права вбачається, що договір купівлі-продажу транспортного засобу є укладеним лише з моменту його державної реєстрації.

Незважаючи на те, що наданий позивачем договір купівлі-продажу транспортного засобу, вчинений у письмовій формі, у ньому є підписи двох сторін продавцем і покупцем, проте він не засвідчений нотаріально і не є документом, на підставі якого здійснюється державна реєстрація транспортного засобу, що підтверджує правомірність його придбання.

Крім того, у встановленому порядку позивач не зареєстрував його за собою.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення районного суду, правильно виходив з того, що момент вчинення вищезазначеного правочину відповідно до статті 210 ЦК Українипов`язується із державною реєстрацією, тому він не є укладеним і не створює прав і обов`язків для сторін, а тому відсутні підстави вважати, що позивач набув право власності на автомобіль у встановленому законом порядку.

Щодо доводів касаційної скарги:

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків суду апеляційної інстанції по суті вирішення вказаного позову та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а постанову Запорізького апеляційного суду від 19 березня

2019 року - без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Железняк-Кранг Інги Вікторівни на постанову Запорізького апеляційного суду від 19 березня 2019 року залишити без задоволення.

Постанову Запорізького апеляційного суду від 19 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко