Постанова

Іменем України

01 липня 2019 року

м. Київ

справа № 209/2865/16-ц

провадження № 61-18739св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.

учасники справи:

заявник - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

суб`єкт оскарження - державний виконавець Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області,

заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 16 вересня 2016 року у складі судді Решетник Т. О. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Пономарь З. М., Баранніка О. П., Посунся Н. Є.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося зі скаргою на дії державного виконавця Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - Верхньодніпровський районний ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області), заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , у якій просило скасувати постанови про повернення виконавчих листів по виконавчим провадженням № 29471020 та № 29471449; зобов'язати Верхньодніпровський районний ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області поновити виконавчі провадження № № 29471020 та 29471449 за виконавчими листами № 2-225, виданими 01 березня 2010 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованості у розмірі 843 881,97 грн; судові витрати покласти на Верхньодніпровський районнийВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області.

30 квітня 2013 року постановою державного виконавцязамінено сторону виконавчого провадження з АКІБ «УкрСиббанк» на правонаступника ПАТ «Дельта Банк».

Відповідно до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень 21 травня 2013 року постановою державного виконавця був призначений суб`єкт оціночної діяльності, проте станом на 22 червня 2016 року, оцінка арештованого майна так і не була проведена, при цьому постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності стягувачу не надсилалась.

Банк неодноразово звертався до Верхньодніпровського районного ВДВС ГТУЮ у Дніпровській області із заявами про надання інформації про стан виконавчих проваджень по виконавчих листах, на яківідповідь не отримував.

28 липня 2016 року ПАТ «Дельта Банк» надані постанови про повернення виконавчих документів по ВП 29471020 та ВП 29471449 з підстав того, що стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій та не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій.

Заявник просив скаргу задовольнити.

Короткий зміст ухвал судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 вересня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2017 року, скаргу ПАТ «Дельта Банк» задоволено.

Визнано неправомірними дії головного державного виконавця Верхньодніпровського районного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Криленко Н. В. щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 01 липня 2016 року ВП № 29471449 та постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 01 липня 2016 року ВП № 29471020 щодо примусового виконання виконавчих листів № 2-225,виданих 01 березня 2010 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованості у розмірі 843881,97 грн.

Скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 01 липня 2016 року ВП № 29471449 та постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 01 липня 2016 року ВП № 29471020.

Зобов`язано Верхньодніпровський районний ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області поновити виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих листів № 2-225, виданих 01 березня 2010 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованості у розмірі 843881,97 грн.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що матеріали виконавчого провадження не містять доказів, які підтверджують факт перешкоджання стягувачем проведенню виконавчих дій та факту наявності попередження державного виконавця про повернення стягувачу виконавчого документу в зв'язку з не здійсненням ним авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, а отже наявні підстави для задоволення скарги ПАТ «Дельта Банк».

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погодившись з таким вирішенням справи, ОСОБА_2 (боржник) подав касаційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні скарги ПАТ «Дельта Банк».

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій неповно з'ясували обставини справи, що мають значення для правильного вирішення зазначеної справи.

Задовольняючи скаргу ПАТ «Дельта Банк» суди не врахували всіх доказів, які містяться у матеріалах справи, зокрема, докази, які підтверджують факт інформування стягувача про необхідність фінансування експертної оцінки.

Крім того, поза увагою судів першої та апеляційної інстанцій залишилася та обставина, що стягувач мав можливість вчасно ознайомитися із постановою державного виконавця про призначення експерта - суб`єкта оціночної діяльності та про необхідність фінансування експертної оцінки у мережі Інтернет, оскільки мав вільний доступ до матеріалів провадження.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 04 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за скаргою ПАТ «Дельта Банк» на дії державного виконавця Верхньодніпровського районного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та витребувано з Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області зазначену справу.

У травні 2018 року вказану справу передано до Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що25 жовтня 2011 року постановами головного державного виконавця Верхньодніпровського районного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Криленко Н.В.відкрито виконавчі провадження № 29471449 та № 29471020 з виконання виконавчих листів № 2-225, виданих 01 березня 2010 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованості в розмірі 843881,97 грн.

30 квітня 2013 року постановами державного виконавця замінено сторону виконавчого провадження з АКІБ «УкрСиббанк» на правонаступника ПАТ «Дельта Банк».

Постановами державного виконавця від 21 травня 2013 року для участі у виконавчому провадженні призначений суб`єкт оціночної діяльності ОСОБА_3 , який має сертифікат від 17 жовтня 2011 року № 12562/11, виданийФондом державного майна України.

Постановами державного виконавця від 01 липня 2016 року, на підставі пункту 4 частини першої статті 47, статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи повернуті стягувачу через перешкоджання з боку стягувача провадженню виконавчих дій та нездійсннення авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, як передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про порушення судами першої та апеляційної інстанційнорм процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній час розгляду справи) виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Відповідно до статті 383 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з частиною другою статті 387 ЦПК Україниу разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновляє його порушені права чи свободи.

Судами не було встановлено обставин перешкоджання проведенню виконавчих дій з боку стягувача.

Примусове виконання рішень судів та інших органів регулюються Законом України «Пре виконавче провадження» (далі - Закон). З 5 жовтня 2016 року діє нова редакція цього закону у зв`язку з чим змінився порядок стягнення заборгованості за виконавчими документами.

Частиною 2 статті 26 Закону було встановлено, що до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску.

Проте, виконавче провадження про стягнення боргу на користь АКІБ «УкрСиббанк» було відкрите 25 жовтня 2011 року, тобто до набрання чинності вказаної норми, яка до того ж визнана неконституційною Рішенням Конституційного Суду України від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 у справі за конституційною скаргою ОСОБА_4 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин, дійшов правильного висновку про наявність передбачених підстав для задоволення скарги ПАТ «Дельта Банк».

Доводи касаційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновку судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судових рішень, а зводяться до оцінки доказів та незгоди заявника з висновком судів щодо їх оцінки, а також містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх спростував.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів згідно з положеннями статті 400 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язуєсуди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін ухвали Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 вересня 2016 року та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2017 року, оскільки судові рішення є законними та обґрунтованими.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук