Постанова

Іменем України

19 червня 2019 року

м. Київ

справа № 755/18602/16-ц

провадження № 61-29497св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 21 червня 2017 року у складі судді Арапіної Н. Є. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 27 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Шкоріної О. І., Антоненко Н. О., Стрижеуса А. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що 21 вересня 2016 року він отримав у консьєржа опитувальний лист, в якому містилася недостовірна інформація, в тому числі відносно нього та його родини. Так, у вказаному документі, який розповсюдила відповідач, зазначено, що «12 вересня відбулися загальні збори Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків (далі - ОСББ)». З точки зору права така інформація є нікчемною, оскільки він як співвласник ОСББ та особа, яка має право бути присутньою на загальних зборах, не отримав вчасно попередження про проведення зборів. Також в повідомленні було вказано, що «надалі збори були організовано зірвані ініціативною групою на чолі подружжя ОСОБА_1… які не давали проводити збори, відмовлялися розглядати підготовлену інформацію та висловлювали недовіру голові і правлінню ОСББ». Це не відповідає дійсності, оскільки ні він, ні його дружина станом на вересень 2016 року не були членами жодної ініціативної групи в будинку та своїми діями не заважали проведенню зборів. Крім того, неправдивою є інформація про те, що «у справі № 755/3488/16-ц позов ОСОБА_1 до ОСББ судом першої інстанції було відхилено», так як рішенням Дніпровського районного суду міста Києва його вимоги про визнання нечинним рішення загальних зборів, зобов'язання надати правові підстави і фінансове обґрунтування розрахунків за опалення в будинку ОСББ було задоволено частково. Крім того, в опитувальному листі зазначено, що «у справі № 755/3488/16-ц позивач був не згідний з нарахуванням коштів за оплату гарячої води та опалення, подав позов до суду з вимогою визнати недійсними загальні збори, які вибрали нове правління, та обґрунтувати тарифи, які встановлює не ОСББ, а НКРЕ!!! Суд першої інстанції відмовив ОСОБА_1 в позові. Між іншим, ОСОБА_1, який має пільги на оплату всього 25 % від спожитих послуг, не сплачує їх в повній мірі та на даний час заборгував ОСББ суму до 700 грн». Вважає такі відомості недостовірними, оскільки він сплачує за зниженими цінами лише частину наданих послуг, а в іншій частині - здійснює оплату в повному обсязі. Що стосується боргу, то ці доводи є передчасними, так як між ним та правлінням ОСББ існують спірні питання стосовно вартості обслуговування будинку. Також неправдивою є інформація на аркуші № 5, а саме: «Як завжди подружжя ОСОБА_1 продовжує агітувати за перехід до іншої системи управління нашим будинком, підбурює мешканців, розпускає слухи і таке інше. Крім того, ОСОБА_1 взяв за звичку раз на місяць робити письмові запити щодо надання йому інформації, яка примушує витрачати суттєвий час на відповідні письмові довідки, тим самим він відволікає від роботи бухгалтера, голову та членів правління. Тепер ОСОБА_1 позивається до суду. Надання інформації до суду теж займає багато часу, та витрачає наші кошти на адвокатську підтримку. .... На зборах ОСОБА_3 закликала провести незалежний аудит фінансового стану ОСББ, незалежно від того, що у нас працює ревізійна комісія, представники якої оголосили результати своєї роботи - фінансова діяльність ОСББ ведеться відповідно до законодавства України». Проте він не агітував про перехід до іншої системи управління будинком, а його дружина не закликала проводити незалежний аудит, а лише пропонувала внести це питання до порядку денного. Законодавство не обмежує його у праві робити запити до установ та організацій різних форм власності. Враховуючи, що висловлена відповідачем інформація має характер наклепу (поширення завідомо неправдивих відомостей, що ганьблять іншу особу), то така інформація не є оціночним судженням, а, отже, підлягає спростуванню. ОСОБА_2 охарактеризувала його як особу, яка з легкістю порушує закони та не має високих моральних цінностей. Така необґрунтована характеристика пригнічує його честь і гідність як керівника обслуговуючого кооперативу «Діамант-Десна». У зв'язку з неправомірним поширенням інформації у нього погіршився стан здоров'я, знизилася працездатність, що негативно вплинуло на виконання ним обов'язків голови правління та знизило його авторитет серед мешканців будинку. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив:

- визнати недостовірною частину інформації, поширену відповідачем в опитувальному листі до мешканців будинку по АДРЕСА_1, а саме: аркуш 1 абзац 1 «12 вересня відбулися загальні збори ОСББ»; аркуш 1 «Надалі збори були організовано зірвані ініціативною групою на чолі подружжя ОСОБА_1….. які не давали проводити збори, відмовлялися розглядати підготовлену інформацію і висловлювали недовіру голові та правлінню ОСББ; аркуш 4 пункт 3 таблиці «у справі № 755/3488/16-ц позов ОСОБА_1 до ОСББ судом першої інстанції було відхилено»; аркуш 4 «у справі № 755/3488/16-ц позивач був не згідний з нарахуванням коштів за оплату гарячої води та опалення, подав позов до суду з вимогою визнати недійсними загальні збори, які вибрали нове правління, та обґрунтувати тарифи, які встановлює не ОСББ, а НКРЕ!!! Суд першої інстанції відмовив ОСОБА_1 в позові. Між іншим, ОСОБА_1, який має пільги на оплату всього 25 % від спожитих послуг, не сплачує їх в повній мірі та на даний час заборгував ОСББ суму до 700 грн»; аркуш 5 «Як завжди подружжя ОСОБА_1 продовжує агітувати за перехід до іншої системи управління нашим будинком, підбурює мешканців, розпускає слухи і таке інше. Крім того, ОСОБА_1 взяв за звичку раз на місяць робити письмові запити щодо надання йому інформації, яка примушує витрачати суттєвий час на відповідні письмові довідки, тим самим він відволікає від роботи бухгалтера, голову та членів правління. Тепер ОСОБА_1 позивається до суду. Надання інформації до суду теж займає багато часу, та витрачає наші кошти на адвокатську підтримку. .... На зборах ОСОБА_3 закликала провести незалежний аудит фінансового стану ОСББ, незалежно від того, що у нас працює ревізійна комісія, представники якої оголосили результати своєї роботи - фінансова діяльність ОСББ ведеться відповідно до законодавства України»;

- зобов'язати відповідача не пізніше наступного дня після набрання рішенням у цій справі законної сили спростувати недостовірну інформацію шляхом направлення листа до кожної квартири мешканців будинку по АДРЕСА_1 та на найближчих зборах ОСББ принести йому публічні вибачення;

- стягнути з відповідача на свою користь 3 500 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 21 червня 2017 року взадоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що ОСОБА_1 не доведено, що в опитувальному листі відповідач поширила недостовірну інформацію, яка порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача та членів його сім'ї, має характер наклепу (поширення завідомо неправдивої інформації, що ганьбить іншу особу) або перешкоджає йому повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 27 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 21 червня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки місцевого суду по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги.

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 21 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 27 вересня 2017 року, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що висновки судів попередніх інстанцій про непоширення відповідачем щодо нього та членів його сім'ї недостовірної інформації не відповідають обставинам справи, оскільки наведенні у вищевказаному опитувальному листі висловлювання не ґрунтуються на будь-яких припущеннях, викладені у стверджувальній формі.

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали з Дніпровського районного суду міста Києва.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

23 травня 2018 року справу № 755/18602/16-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 28, частиною четвертою статті 32 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Статтею 297 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

За змістом частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 15, 18 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з положеннями статті 277 ЦК України і статті 10 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних судових рішень (далі - ЦПК України 2004 року), обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про інформацію» інформація з обмеженим доступом може бути поширена, якщо вона є суспільно необхідною, тобто є предметом суспільного інтересу, і право громадськості знати цю інформацію переважає потенційну шкоду від її поширення. Предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов'язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо.

Згідно з частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_1.

Рішенням правління ОСББ «Миропільська 39», затвердженим протоколом від 13 вересня 2016 року № 14, було вирішено у зв'язку з неявкою більшості співвласників ОСББ на загальні збори та необхідністю прийняття рішення за невідкладними питаннями провести до 27 вересня письмове опитування мешканців вказаного будинку за узгодженим текстом опитувального листа.

В опитувальному листі була зазначена інформація, яку позивач вважає недостовірною, а саме: аркуш 1 абзац 1 «12 вересня відбулися загальні збори ОСББ»; аркуш 1 «Надалі збори були організовано зірвані ініціативною групою на чолі подружжя ОСОБА_1….. які не давали проводити збори, відмовлялися розглядати підготовлену інформацію і висловлювали недовіру голові та правлінню ОСББ; аркуш 4 пункт 3 таблиці «у справі № 755/3488/16-ц позов ОСОБА_1 до ОСББ судом першої інстанції було відхилено»; аркуш 4 «у справі № 755/3488/16-ц позивач був не згідний з нарахуванням коштів за оплату гарячої води та опалення, подав позов до суду з вимогою визнати недійсними загальні збори, які вибрали нове правління, та обґрунтувати тарифи, які встановлює не ОСББ, а НКРЕ!!! Суд першої інстанції відмовив ОСОБА_1 в позові. Між іншим, ОСОБА_1, який має пільги на оплату всього 25 % від спожитих послуг, не сплачує їх в повній мірі та на даний час заборгував ОСББ суму до 700 грн»; аркуш 5 «Як завжди подружжя ОСОБА_1 продовжує агітувати за перехід до іншої системи управління нашим будинком, підбурює мешканців, розпускає слухи і таке інше. Крім того, ОСОБА_1 взяв за звичку раз на місяць робити письмові запити щодо надання йому інформації, яка примушує витрачати суттєвий час на відповідні письмові довідки, тим самим він відволікає від роботи бухгалтера, голову та членів правління. Тепер ОСОБА_1 позивається до суду. Надання інформації до суду теж займає багато часу, та витрачає наші кошти на адвокатську підтримку. .... На зборах ОСОБА_3 закликала провести незалежний аудит фінансового стану ОСББ, незалежно від того, що у нас працює ревізійна комісія, представники якої оголосили результати своєї роботи - фінансова діяльність ОСББ ведеться відповідно до законодавства України».

У листі від 24 жовтня 2016 року ОСОБА_2 вибачилася перед позивачем та його дружиною у зв'язку з тим, що в опитувальному листі, узгодженому рішенням правління ОСББ, була допущена технічна помилка, а саме зазначено «... суд першої інстанції відмовив ОСОБА_1 в позові...» замість «...позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково. Зобов'язати Правління ОСББ «Миропільська 39» надати ОСОБА_1 в письмовому вигляді роз'яснення правових підстав та фінансове обґрунтування розрахунків нарахування коштів за опалення у будинку ОСББ по АДРЕСА_1 за опалювальний період 2015-2016 роки. В іншій частині позовних вимог відмовити».

Статтею 3 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що діяльність об'єднань і асоціацій регулюється цим Законом, Цивільним, Житловим та Земельним кодексами України, іншими нормативно-правовими актами та статутом об'єднання, асоціації.

Згідно з пунктом 3.2 Статуту об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Миропільська 39», затвердженого протоколом від 02 квітня 2016 року № 6 (далі - Статут), вищим органом управління об'єднання є загальні збори. Загальні збори вправі приймати рішення з усіх питань діяльності об'єднання. Загальні збори скликаються не рідше одного разу на рік.

Підпунктом 3.5.8 пункту 3.5 Статуту передбачено, що рішення на загальних зборах приймаються шляхом відкритого поіменного голосування.

Згідно з підпунктами 3.5.9, 3.5.12 пункту 3.5 Статуту рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосували співвласники (їхні представники), які разом мають більше половини від загальної кількості голосів співвласників. Рішення загальних зборів викладається письмово та засвідчується особистим підписом кожного, хто проголосував, із зазначенням результату його голосування («за» чи «проти»).

Підпунктом 3.5.14 пункту 3.5 Статуту передбачено, якщо в результаті проведення загальних зборів для прийняття рішення не набрано кількості голосів «за» або «проти», встановленої підпунктом 3.5.8 цього розділу, ініціатором зборів (правління або ініціативною групою) проводиться письмове опитування серед співвласників, які не голосували на загальних зборах.

Згідно з підпунктом 3.6.3 пункту 3.6 Статуту правління формує у вигляді анкети або листа опитування перелік питань, на які пропонується дати відповідь, та (або) відповідних рішень, і повідомляє строк для надання відповіді (запрошення та перелік питань може направлятися рекомендованим листом).

На виконання своїх повноважень голова правління: забезпечує виконання рішень загальних зборів та рішень правління (абзац 2 підпункту 3.8.5 пункту 3.8 Статуту).

ОСОБА_2 є головою правління ОСББ «Миропільська 39», приймала участь у засіданні правління 13 вересня 2016 року, на якому було вирішено, зокрема провести письмове опитування та узгоджено текст опитувального листа, який нею доведений до відома мешканців будинку.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

Встановивши дійсні обставини справи на підставі досліджених доказів, суди попередніх інстанцій правильно виходили з того, що в опитувальному листі від 12 вересня 2016 року поряд з питаннями, на які мешканцям будинку пропонувалося дати відповідь, містилася оцінка певних подій та поведінки позивача і членів його сім'ї під час вирішення питань, пов'язаних з проведенням зборів, утриманням будинку тощо. Вказана оцінка не є тією інформацією, яка може вважатися недостовірною (поширення завідомо неправдивої інформації, що ганьбить іншу особу) і підлягає спростуванню в порядку статті 277 ЦК України.

З огляду на викладене суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки ОСОБА_1 не доведено, що в опитуваному листі відповідач поширила недостовірну інформацію, яка порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача та членів його сім'ї, має характер наклепу, або перешкоджає йому повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і дали їм належну оцінку згідно зі статтями 57-60, 212 ЦПК України 2004 року, правильно встановили обставини справи, внаслідок чого ухвалили законні й обґрунтовані судові рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги про те, що висновки судів попередніх інстанцій про непоширення відповідачем недостовірної інформації не відповідають обставинам справи, так як наведенні в опитувальному листі висловлювання не ґрунтуються на будь-яких припущеннях, викладені у стверджувальній формі, не заслуговують на увагу, оскільки ці доводи зводяться до переоцінки доказів та обставин справи, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку не допускається.

З урахуванням того, що інші наведені у касаційній скарзі доводи аналогічні доводам апеляційної скарги та були предметом дослідження й оцінки судом апеляційної інстанції, який з дотриманням вимог статей 303, 304 ЦПК України 2004 року перевірив їх та обґрунтовано спростував, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи заявника.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Згідно з частиною третьою статті 401 та частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.

Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону й підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 21 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 27 вересня 2017 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

С. О. Карпенко

М. Ю. Тітов