Постанова

Іменем України

03 липня 2019 року

м. Київ

справа № 234/18579/16-ц

провадження № 61-23610св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача -ОСОБА_2 ,

відповідач - виконавчий комітет Краматорської міської ради Донецької області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Краматорського міського суду Донецької області, у складі судді Лутай А. М., від 27 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області, у складі колегії суддів: Новікової Г. В.,

Гапонова А. В., Груіцької Л. О., від 24 травня 2017 року.

Короткий зміст позовної заяви та її обґрунтування

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до

виконавчого комітету Краматорської міської ради Донецької області про стягнення невиплаченої премії, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що з 01 жовтня 2002 року вона працювала у виконавчих органах Краматорської міської ради Донецької області на посаді секретаря комітету мікрорайону № 6, а потім голови комітету мікрорайону № 6. Розпорядженням голови Краматорської міської ради Донецької області від 19 травня 2016 року № 250-к вона була звільнена з роботи у зв`язку із закінченням строку повноважень керівника органу самоорганізації населення.При звільненні відповідачем були порушені її законні права та інтереси, а саме їй не була виплачена премія за квітень

2016 року.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила стягнути з виконавчого комітету Краматорської міської ради на її користь премію за квітень 2016 року у розмірі 1 190 грн та середній заробіток за весь час затримки виплати розрахункових сум при звільненні, починаючи з 20 травня 2016 року по день винесення судового рішення по справі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 27 березня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано відсутністю відомостей про нарахування позивачу премії у квітні 2016 року, а отже і недоведеністю підстав для задоволення позовних вимог.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 24 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши при цьому, що лист від 06 грудня 2016 року № 16-17/317, який наданий позивачем на підтвердження наявності подання про преміювання за квітень 2016 року, не може бути прийнятий до уваги, оскільки у ньому міститься лише загальна інформація щодо преміювання працівників комітетів мікрорайонів № 1-6. Відповідно до інформації, викладеної у вказаному листі, у квітні 2016 року були здійснені преміальні виплати працівникам комітетів мікрорайонів № 1-6 за березень 2016 року.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить скасувати оскаржені судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що оскільки розпорядження міського голови про позбавлення премії ОСОБА_3 за квітень

2016 року не було, тому відповідно до положення про преміювання, затвердженого рішенням Краматорської міської ради Донецької області

від 23 листопада 2011 року № 11/VI-9 (далі - Положення про преміювання), позивачу має бути нарахована премія. Суди попередніх інстанцій неправильно тлумачили положення пункту 3 Положення про преміювання та дійшли помилкового висновку про те, що відсутність подання про преміювання є підставою для ненарахування (позбавлення) премії. Судами неповно з`ясовано обставини справи, а відповідачем не доведено правомірність своїх дій щодо позбавлення позивача премії за квітень

2016 року.

Відзиву на касаційну скаргу не надходило

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 липня 2017 року відкрито касаційне провадження за поданою скаргою.

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»

(далі - ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

07 червня 2019 року справу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 26 червня 2019 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Розпорядженням міського голови Краматорської міської ради Донецької області від 15 квітня 2011 року № 184-к ОСОБА_1 призначено головою комітету мікрорайону № 6 з 12 квітня 2011 року, як таку, що обрана на конференції населення по місту проживання у виборчі органи самоорганізації населення комітету мікрорайону № 6.

Розпорядженням міського голови Краматорської міської ради від 19 травня 2016 року № 250-к на підставі протоколу конференції населення по місту проживання у виборчі органи самоорганізації населення ОСОБА_1 звільнено із займаної посади з 19 травня 2016 року у зв`язку з закінченням строку повноважень керівника органу самоорганізації населення, з виплатою компенсації за невикористані щорічні відпустки.

Відповідачем не заперечувався факт невиплати ОСОБА_1 премії за квітень 2016 року.

Положенням про преміювання передбачено, що преміювання працівників комітетів мікрорайонів здійснюється відповідно до виконання своїх функціональних обов`язків. Преміювання проводиться за результатами роботи за попередній місяць. Виплата премії здійснюється у розмірі не менше 25% посадового окладу в межах коштів, передбачених на преміювання у кошторисі, та економії фонду оплати праці. Преміювання працівників здійснюється на підставі подання голів комітетів, погоджених секретарем міської ради та затверджених міським головою з урахуванням особистого вкладу кожного працівника за фактично відпрацьований час. Премії виплачуються одночасно з виплатою заробітної плати за другу половину наступного місяця. Позбавлення премії працівників комітетів мікрорайонів здійснюється повністю або частково за наявності однієї з таких підстав: неякісне виконання функціональних обов`язків; порушення строків виконання завдань керівників виконавчого комітету; порушення трудової та виконавчої дисципліни тощо. Позбавлення премії відбувається за рішенням міського голови.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до статті 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

У відповідності до статті 2 Закону України «Про оплату праці» премії не відносяться до основної заробітної плати.

Згідно частини першої статі 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Положеннями статті 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Пунктом 3 Положення про преміювання визначено, що преміювання працівників здійснюється на підставі подання голів комітетів, погоджених секретарем міської ради та затверджених міським головою з урахуванням особистого вкладу кожного працівника за фактично відпрацьований час.

За правилами статті 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Подібні положення містить стаття 81 чинного редакції ЦПК України.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, встановивши, що позивач не довела належними та допустимими доказами факт надання нею як головою комітету відповідачу подання на преміювання за квітень 2016 року у відповідності до

пункту 3 Положення про преміювання, а також погодження такого подання секретарем міської ради й його затвердження міським головою, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильних висновків судів першої та апеляційної інстанції, а зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до приписів статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 27 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 24 травня

2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович