Справа № 307/423/19
Провадження № 2/307/764/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарі Ільницькій О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що шлюб між нею та відповідачем укладено 15 вересня 1990 року. Від даного шлюбу вони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка вже є повнолітньою. За останній період шлюбу з відповідачем у них виникали постійні конфлікти, сварки і їхні сімейні стосунки були припинені досить тривалий час. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Повноцінною сім`єю не проживають рік. Тому, вважає, що їхній шлюб розпався, так як вони не мають подружнього життя, спільне господарство не ведуть, спільного сімейного бюджету не мають, між нею та відповідачем не має почуття любові та поваги, без чого не може повноцінно існувати жоден шлюб і очевидним є стійкий розлад подружніх стосунків. Протягом останнього часу вони намагалися зберегти їхні шлюбні стосунки, однак позитивних результатів це не дало. Останнім часом в сімейних стосунках нічого не змінювалось, хоча вона прикладала для цього максимум зусиль. Отже, вона прийшла до висновку, що розірвання шлюбу є єдиним виходом для них і є передумовою для того, щоб кожен міг окремо побудувати нове життя таким, яким є бачення на життя та створення нової сім`ї. Їхній з відповідачем шлюб носить лише формальний характер, примирення з ним та збереження сім`ї є неможливим, бо сім`я фактично розпалася. Просить позов задовольнити.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, так як надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних в справі доказів.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів.

На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши всі обставини справи, суд вважає, що позов підставний і в судовому засіданні доведений.

За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15 вересня 1990 року і від даного шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка вже є повнолітньою.

Сторони разом не проживають і не підтримують сімейних стосунків.

Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено? збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому при таких обставинах шлюб підлягає розірванню.

Позовних вимог щодо поділу спільного майна сторін не заявлено.

Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.5, 12, 81, 200, 223, 247, 209, 263, 265 ЦПК України, ст.ст.104, 105, 110-112, 113 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , який зареєстровано 15 вересня 1990 року у виконкомі Вонігівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, Україна, актовий запис №18, розірвати.

Позовних вимог щодо поділу спільного майна сторін не заявлено.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Косів, Косівського району, Івано-Франківської області, України на користь ОСОБА_1 768 гривні 40 копійок сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу 13 «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Відомості про учасників справи :

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка та мешканка АДРЕСА_1 , України.

Відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Косів, Косівського району, Івано-Франківської області, мешканець АДРЕСА_1 , України.

Головуючий: В.І. Бобрушко