Провадження № 2/712/262/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2019 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

Головуючого судді ТОКОВОЇ С.Є.

при секретарі - МОГИЛА І.С.

за участю представника позивача Руденко Ю ОСОБА_1 .

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання майна спільним майном подружжя та його розподіл

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з даним позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та з урахуванням відповіді на відзив на позовну заяву про поділ спільного майна подружжя просить суд визнати об`єктом спільної сумісної власності за нею та відповідачем наступне майно: шафа купе (орієнтовна вартість 5 000 грн.), бойлер ( 3 700 грн.), пральна машина (5 000 грн.), диван (5 000 грн.) письмовий стіл з тумбочкой (3 000 грн.) принтер (3 000 грн.) монітор Самсунг ( 2 000 грн.) системний блок (3 000 грн.), аудіо система до комп`ютера ( 2 000 грн.),плазмовий телевізор (6 000 грн.) обідній стіл разом зі стільцями ( 3 500 грн.) диван ( 3 500 грн.), два барних стільці (1 200 грн.) мікрохвильова піч (1 200 грн.) холодильник двухкамерний ( 6 000 грн.) морозильна камера ( 5 000 грн.) духова шафа ( 4 700 грн.) варочна поверхня ( 4 000 грн.) витяжка (2 500грн.) електрочайник ( 300 грн..) фритюрниця ( 600 грн.) блендер ( 500 грн.) тостер ( 300 грн.)соковижималка ( 700 грн.) кухня (6 100 грн.) кровать двухспальна ( 5 000 грн.)шафа купе (1 500 грн.) пилосос ( 300 грн.)відеокамера (2 400 грн.), гараж в авто кооперативі «Дніпро» ( орієнтовна вартість 2000 доларів США,що є еквівалентом 56 102,40 гривень) причіп до машини (5 000 грн.) машина лада-калина 2006 року, (орієнтовна вартість 3000 доларів США, що є еквівалентом 84 153,60 гривень станом на день подачі заяви до суду згідно сайту АВТО РІО ) бетономішалка (2 000 грн.) електролобзик ( 1 000 грн.) шуруповерт 2 шт. (800 грн.) електропилка ( 450 грн.) бензопила (2 300грн.) сварочний апарат ( 800 грн.) електроміксер (1 500 грн.)

Визнати за ОСОБА_2 право власності на гараж авто кооперативу «Дніпро», причеп до автомобіля, автомобіль марки ЛАДА КАЛИНА 2006 року бетономішалку, електролобзик, шуруповерт, електропилку, бензопилу, сварочний апарат, електроміксер на загальну суму 154 106,00 гривень.

Визнати за нею право власності за побутовими предметами,що знаходяться у квартирі, а саме : шафа купе, бойлер, пральна машина, диван, письмовий стіл з тумбочкой, принтер, монітор Самсунг, системний блок, аудіо система до комп`ютера, плазмовий телевізор, обідній стіл разом зі стільцями, диван, два барних стільці, мікрохвильова піч, холодильник двухкамерний, морозильна камера, духова шафа, варочна поверхня, витяжка, електрочайник, фритюрниця, блендер, тостер, соковижималка, кухня, кровать двухспальна, шафа купе, пилосос,відеокамера на загальну суму 87 000 гривень. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію в розмірі 33 553,00 гривень, вартість витрат на правову допомогу в розмірі 5 000 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 08 серпня 1998 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, який було розірвано рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 серпня 2018 року

За час спільного проживання ними було придбано рухоме та нерухоме майно, орієнтовна вартість якого складає 241 106 грн. Враховуючи те, що добровільно розділити спільне майно не представляється можливим, вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

Відповідачем по справі ОСОБА_2 було подано зустрічний позов, в якому з урахуванням рівності часток кожного з колишнього подружжя на частку в спільному сумісному майні, особистого внеску кожного подружжя у придбанні, та враховуючи фактичне користування деяким майном, просить виділити йому наступне майно, а саме: обідній стіл зі стільцями (орієнтовна вартість 3500 грн.); мікрохвильова піч (вартість 1200 грн.); морозильна камера (вартість 5000 грн.); духова шафа (вартість 4700 грн.); варочна поверхня (вартість 4000 грн.); кухня (вартість 6100 грн.); ліжко двоспальне (вартість 5000 грн.); шафа купе (вартість 1500 грн.). Всього на загальну суму 31 000 грн. Відповідачці просить виділити наступне майно, а саме: шафа купе (вартість 5000 грн.); бойлер (вартість 3700 грн.); пральна машина (вартість 5000 грн.); диван (вартість 5000 грн.);письмовий стіл з тумбочкою (вартість 3000 грн.); принтер (вартість 3000 грн.); монітор Самсунг (вартість 2000 грн.); системний блок (вартість 3000 грн.); аудіо система до комп`ютера (вартість 2000 грн.); диван (орієнтовна вартість 3500 грн.); два барних стільці (орієнтовна вартість 1200 грн.); холодильник двокамерний (вартість 6000 грн.); витяжка (вартість 2500 грн.); електрочайник (вартість 300 грн.); фритюрниця (вартість 600 грн.); блендер (вартість 500 грн.); тостер (вартість 300 грн.); соковижималка (вартість 700 грн.); пилосос (вартість 300 грн.); відеокамера (вартість 2400 грн.), жалюзі вертикальні 2*3 метри (вартість 500 грн.); кухонний куточок + обідній стіл (вартість 4000 грн.);телевізор Грол 37 (вартість 799 грн.); кріплення до ТВ настінне (вартість 300 грн.); витяжка кухонна (вартість 600 грн.); мікрохвильова піч LG (вартість 700 грн.); електрична плита (вартість 1700 грн.);стінка Мілана 2,7 м,п, колір Ольха (вартість 1700 грн.); кухня кутова, колір Ольха (вартість 1700 грн.); обігрівач у ванну кімнату (вартість 600 грн.); обігрівач масляний (вартість 400 грн.); кріплення до ТВ LG (вартість 300 грн.); люстра каскадна на 4 плафони (вартість 3600 грн.); світильник квадратний (вартість 1000 грн.); люстра кухонна (вартість 400 грн.); люстра каскадна на 3 плафони (вартість 700 грн.); цифровий фотоапарат марки Nikon D3100 (вартість 7000 грн.); мотоблок Zubr (вартість 22000 грн.); відеомагнітофон Панасонік (вартість 400 грн.); планшет Prestigio (вартість 976 грн.). Разом майна на загальну суму - 100475 грн. Стягнути з Відповідача ОСОБА_4 на його користь різницю вартості отриманого у власність Відповідачем майна в сумі - 34 737 грн. 00 коп. Припинити право спільної сумісної власності на рухоме та нерухоме майно, що придбане у шлюбі Стягнути з Відповідача на користь його користь судові витрати.

Зустрічний позов обґрунтовує тим, що в період з 08.08.1998 року по 03.08.2018 року він з відповідачем проживали у зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання та ведення спільного господарства ними як подружжям було придбано майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності, загальна вартість якого становить 131 475,00 грн. Зазначив, що всим цим майном користується виключно відповідач ОСОБА_4 Згода з приводу виділення у власність конкретного майна, а також розміру компенсації на користь іншого за втрачену частку у праві спільної сумісної власності між ними не досягнута. За таких обставин, вважає, що єдиним захистом його цивільних прав та інтересів є звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 вересня 2018 року відкрито провадження та призначено справу у підготовчому судовому засіданні на 05 жовтня 2018 року о 10-00 год. року о 11-30 год.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 жовтня 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, припинення права спільної сумісної власності прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. Справу призначено у підготовчому судовому засіданні на 04 грудня 2018 року о 09-00 год.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.03.2019 року закрито підготовче провадження по справі, цивільну справу призначено до судового розгляду по суті на 16 квітня 2019 року о 09-00 год.

В судовому засіданні представник позивача Руденко Ю.В. підтримала первісні позовні вимоги, з підстав, викладених у позові. У задоволенні зустрічного позову просила відмовити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 заперечували проти задоволення первісного позову. Підтримали вимоги, викладені у зустрічному позові.

Відповідно до п.3 розділу Х11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-У111 «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

У зв`язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України, який вступив в дію 15.12.2017 року.

Суд, заслухавши доводи та заперечення учасників судового розгляду, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законами України.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Матеріалами справи встановлено, що 08 серпня 1998 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.08.2018 року шлюб між сторонами розірвано. Зазначеним рішенням встановлено, що з 04 лютого 2018 року сторони не проживають однією сім`єю та не ведуть сумісне господарство.

Статтею 57 СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу.

Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 63 СК України визначено, що при здійснені подружжям права спільної сумісної власності дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Статтями 68, 69 СК України встановлено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. А отже дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

В ході розгляду справи встановлено, що сторонами під час шлюбу придбавалося нерухоме та рухоме майно.

Відповідно до п.п. 22-25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11, від 21 грудня 2007 року поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Пунктом 23 передбачено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Відповідно до п. 24 до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК).

Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню.

Оскільки майно придбане сторонами в період зареєстрованого шлюбу, що визнається сторонами, тому суд приходить до висновку, що дане майно є спільним сумісним майном подружжя та частки є рівними. Тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Позивач за зустрічним позовом посилався на те, що автомобіль марки «ВАЗ 11123», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 був придбаний у борг на кошти, які були надані його матір`ю, що підтверджується розпискою, плазмовий телевізор був подарований йому його батьками на день народження, а тому дані об`єкти є його особистою власністю та не підлягають поділу.

З цього приводу слід зазначити наступне.

Як вказувалось вище, ст.ст. 57, 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Майно, набуте кожним з подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.

Зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Положення статті 60 СК України вважаються застосованими правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

У зв`язку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Таким чином, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Вказаний порядок вирішення питання про поділ спільного майна подружжя відповідає правовим позиціям Верховного Суду України від 2 жовтня 2013 року № 6-78цс13, 3 червня 2015 року № 6-38цс15, 1 липня 2015 року № 6-612цс15, 16 грудня 2015 року № 6-2641цс15, 7 вересня 2016 року та від 7 грудня 2016 року № 6-1568цс16, які в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковими у правозастосовній практиці всіх судів.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінка доказів - завершальний етап процесу доказування. Вона полягає в перевірці судом доброякісності засобів доказування, що має на меті визначити їх доказову силу.

Суд не приймає до уваги, з огляду на вимоги ст. 77,78 ЦПК України, подану ОСОБА_2 розписку щодо отримання в борг грошових коштів та відповідно вкладення ним особистих коштів в придбання майна. Матеріали справи не містяться доказів, коли і в якому розмірі повертались грошові кошти подружжям чи особисто відповідачем, походження коштів, сплачених в рахунок погашення боргу. Також враховує ту обставину, що у разі передачі коштів в борг, то кошти дані були використані для придбання квартири, в якій мали проживати подружжя, тобто використані в інтересах сім`ї.

Також відповідачем не підтверджено належними доказами, що плазмовий телевізор є його особистим майном.

Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Згідно з пунктом 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Приймаючи до уваги те, що автомобіль марки «ВАЗ 11123», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_2 та експлуатується саме ним, суд дійшов висновку про визнання за останнім права власності на вказаний вище автомобіль, вартість якого за згодою сторін складає 84 153 грн.

Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання гаража в автокооперативі «Дніпро» об`єктом спільної сумісної власності подружжя, слід зазначити, що в ході розгляду справи встановлено, та не заперечувалося сторонами в судовому засіданні, що вказаний гараж знаходиться в автокооперативі, та не перебуває у власності ОСОБА_2 , а отже не може бути предметом даного спору.

Також, сторонами в первісному та зустрічному позовах перераховане наступне майно, а саме: причіп до автомобіля, бетономішалку, електролобзик, шуруповерт, електропилку, бензопилу, сварочний апарат та електроміксер, жалюзі вертикальні 2*3 метри, кухонний куточок + обідній стіл, телевізор Грол 37, кріплення до ТВ настінне, витяжка кухонна (вартість 600 грн.); мікрохвильова піч LG (вартість 700 грн.); електрична плита, стінка Мілана 2,7 м,п, колір Ольха, кухня кутова, колір Ольха, обігрівач у ванну кімнату, обігрівач масляний, кріплення до ТВ LG (вартість 300 грн.); люстра каскадна на 4 плафони, світильник квадратний, люстра кухонна, люстра каскадна на 3 плафони, цифровий фотоапарат марки Nikon D3100, мотоблок Zubr, відеомагнітофон Панасонік, планшет Prestigio, однак доказів наявності цього майна, як такого, що є спільно придбаним майном подружжя, ні позивачем , ні відповідачем не надано, а тому суд не може враховувати це майно при поділі майна подружжя.

Окрім того, не підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення витрат на оплату правової допомоги в розмірі 5000 грн., оскільки суду не надано доказів проведення взаєморозрахунків, а саме зарахування на рахунок адвоката Руденко Ю.В. коштів на вказану вище суму.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення первісних та зустрічних позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 60, 69, 372 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 77, 81, 141, 259, 263-266, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Первісний позов задоволити частково.

Розділити спільне майно подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та визнати за ОСОБА_4 право власності на

-Шафу-купе, вартістю 5000 грн.;

-Бойлер вартістю 3700 грн.;

-Пральну машину вартістю 5000 грн.;

-Диван - вартістю 5000 грн.;

-Письмовий стіл з тумбочкою вартістю 3000 грн.;

-Принтер вартістю 3000 грн.;

-Монітор «Самсунг» - вартістю 2000 грн.;

-Системний блок - вартістю 3000 грн.;

-Аудиосистема до комп`ютера вартістю 2000 грн.;

-Плазмовий телевізор вартістю 6000 грн.;

-Два барних стільці вартістю 1200 грн.;

-Холодильник двокамерний вартістю 6000 грн.;

-Диван вартістю 3500 грн.;

-Пилосос вартістю 3000 грн.;

-Витяжка вартістю - 2400 грн.;

-Електрочайник вартістю 300 грн.;

-Фритюрниця вартістю 600 грн.;

-Блендер вартістю 500 грн.;

-Тостер вартістю 300 грн.;

-Соковижималка вартістю 700 грн.;

-Відеокамера вартістю 2400 грн. , а всього на загальну суму - 56 000 грн.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на автомобіль «ВАЗ 11123», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 вартістю 84 153 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошову різницю у вартості Ѕ частини майна 25029 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Зустрічний позов задоволити частково, визнати за ОСОБА_2 право власності на майно подружжя:

-Стіл зі стільцями вартістю 3500 грн.;

-Мікрохвильова піч вартістю 1200 грн.;

-Морозильна камера вартістю 5000 грн.;

-Духова шафа вартістю 4700 грн.;

-Варочна поверхня вартістю 4000 грн.;

-Кухня вартістю 6100 грн.;

-Ліжко двоспальне вартістю 5000 грн.;

-Шафа-купе вартістю 1500 грн.;

Всього майна на суму 31 000 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п.15 Розділу ХII «Перехідні положення» ЦПК України).

Повне рішення суду складено 03 липня 2019 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ :

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_2 , прож. АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , іпн НОМЕР_3 , прож. АДРЕСА_2 .