Провадження № 2-о/522/392/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2019 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі Шеян І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану, про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, за участю зацікавленої особи Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про встановлення факту смерті її прадідуся ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Єлизаветівка, Мар`їнського району, Донецької області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Донецьк.

Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану за місцем мешкання та смерті неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, визначеною Верховною Радою України.

Заявниця звернулась до Одеського міського відділу ДРАЦС з заявою про державну реєстрації смерті прадідуся, однак отримала відмову у зв`язку з тим, що пред`явлені для реєстрації смерті документи не відповідають умовам діючого законодавства.

Встановлення факту смерті прадідуся необхідно заявниці для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документу - свідоцтва про смерть, яке матиме юридичну силу на території України та для реалізації своїх спадкових та інших прав.

Ухвалою суду від 14 червня 2019 року провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду на 20 червня 2019 року.

Заявник у судовому засіданні 20 червня 2019 року пояснила, що вона є двоюрідною правнучкою ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Донецьк. У свою чергу заявниця є тимчасово переміщеною особою та постійно мешкає у м. Одесі, після того, як вона дізналась про смерть свого двоюрідного прадіда, вона звернулась до органів РАЦС з метою отримання свідоцтва про смерть, однак отримала відмову, у зв`язку з тим, що документи, які підтверджують смерть ОСОБА_2 видані на тимчасово окупованій території, де орган державної влади України тимчасово не здійснює свої повноваження.

Представник зацікавленої особи Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

У судовому засіданні 20 липня 2019 року, судом вирішено питання про надіслання запиту до Департаменту держаної реєстрації та нотаріату про отримання інформації про наявність відомостей про смерть ОСОБА_2 в Державного реєстру актів цивільного стану та оголошено перерву на 04 липня 2019 року.

У судовому засіданні 04 липня 2019 року було допитано свідка ОСОБА_3 ,яка є сестрою заявниці - ОСОБА_1 , та яка пояснила у судовому засіданні, що вона не була присутньою на похованні прадіда. Похоронами займались донька померлого - ОСОБА_4 , її чоловік ОСОБА_4 та батьки свідка. ОСОБА_4 є рідною сестрою матері свідка, тобто ОСОБА_4 є тіткою ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , яка проживає в Росії. Прадід заповіт не залишив. Прописаний він був у Красногоровці, Мар`їнського району, Донецької області, а фактично проживав та помер у своєї доньки ОСОБА_4 в м. Донецьк, де і похований.

Представник зацікавленої особи Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до ч. 3 ст. 235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом із додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до ст. 257-1ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження абосмерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є правнучкою ОСОБА_2 , що підтверджується наступним.

Як вбачається із матеріалів справи у ОСОБА_2 та ОСОБА_5 народилась донька ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

У свою чергу між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 був зареєстрований шлюб, у зв`язку із чим ОСОБА_6 змінила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 », що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 11.06.2019 року за № 6.

11 лютого 1978 року шлюб ОСОБА_10 ОСОБА_11 та ОСОБА_7 був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 .

25 листопада 1972 року ОСОБА_12 зареєстрував шлюб з ОСОБА_13 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , у зв`язку із чим ОСОБА_13 змінила своє прізвище « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_14 ».

Під час шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилась донька ОСОБА_15 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 .

10 липня 1978 року народження шлюб між ОСОБА_12 та ОСОБА_16 був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 .

У свою чергу ОСОБА_17 уклав шлюб з ОСОБА_15 , у зв`язку з чим ОСОБА_15 змінила дошлюбне прізвище з « ОСОБА_14 » на « ОСОБА_18 », що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 11.06.2019 року за № 3.

21 січня 2000 року шлюб між ОСОБА_17 та ОСОБА_19 був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_6 .

19 травня 2007 року ОСОБА_20 зареєстрував шлюб з ОСОБА_19 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_7 , у зв`язку з чим ОСОБА_19 змінила прізвище з « ОСОБА_18 » на « ОСОБА_21 ».

Під час шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народилась донька - ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_8 .

Аналіз наведених документів дає підстави вважати, що заявник є правнучкою ОСОБА_22

Єдиними наявними документами, що підтверджують факт смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на території, непідконтрольній державній владі України, що відповідно до Постанови Верховної ради України від 17.03.2015 року № 254-УІІІ «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» є: довідка про причину смерті (до форми № 106/у № 13, надається для поховання) від 01 лютого 2019 року, в якій зазначено що ОСОБА_2 помер через церебральний атеросклероз з гіпертонічною хворобою, лікарське свідоцтво про смерть від 01 лютого 2019 року за №73, свідоцтво про смерть від 01 лютого 2019 року серії НОМЕР_9 , видане Кіровським відділом записів актів громадянського стану м. Донецьк., свідоцтво про поховання серії НОМЕР_10 .

До суду 02 липня 2019 року надійшла відповідь заступника Міністра Юстиції України з питань державної реєстрації І. Садовської про те, що за інформацією головних територіальних управлінь в областях та у м. Києві під час провдення відділами державної реєстрації актів цивільного стану перевірки, у тому числі за відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян, не виявлено актового запису про смерть ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним факт смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Єлизаветівка, Марийського району, Донецької області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Донецьк, який є тимчасово окупонваною територією.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. Згідно з положеннями частини З і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

П. 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року за № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 24.12.2010 р. за № 3307/5) встановлено, що є підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/0); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/0); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення архіву або органів СБУ у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Місто Донецьк входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджених розпорядженням Кабінету Міністрів У країни від 07 листопада 2014 р. № 1085-р. Відповідно до ч. 1 Рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально- економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» яке введено в дію Указом Президента України № 875/2014, будь-які органи, їх посадові та службові особи, утворення обрані, сформовані та призначені за результатами так званих виборів 02 листопада 2014 року, які проводились в окремих районах Донецької та Луганської областей, є такими, що утворені, обрані, сформовані та призначені і діють усупереч Конституціїта Законам України.

04 листопада 2014 року Рада національної безпеки і оборони України, яке введено в дію Указом Президента № 875/2014 від 14.11.2014 р. «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областей`п. 6 ч.2 ст. З зазначено, що Кабінету Міністрів України ужити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв; евакуації працівників (за їх згодою); вивезення в разі можливості майна та документації.

Відповідно до ч. Зет. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створюй правових наслідків.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод, громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розгляд справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, а відповідно до роз`яснень, наданих у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішенні суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для одержання.

Вирішуючи дану справу, суд також бере до уваги Інформаційний лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальна справ «Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2015 року № 990-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодекс України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України», в якому містяться роз`яснення стосовно того, що документи, видані органами та установами (зокрема лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності з взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України.

Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявниці для державної реєстрації смерті її прадіда ОСОБА_23 Наявні у заявниці документи не створюють правових наслідків та не дозволяють безпосередньо вчинити державну реєстрацію смерті органом РАЦС.

Разом з тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерел права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v, Turkey> «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. th Republic о f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»' де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони.

Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЧЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог ст. 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку ст. 317 ЦПК України.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що заяву про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України слід задовольнити, що надасть можливість заявниці отримати свідоцтво про смерть особи, видане державним органом України.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись Постановою Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Інформаційниим листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року № 990-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України», ст. ст. 1,9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст. 5,76-90,265,259,315-317,319 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану, про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території - задовольнити.

Встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Донецьк ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Єлизаветівка, Мар`їнського району, Донецької області,

Допустити негайне виконання рішення суду.

Копію судового рішення надіслати до Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ( 65039, м. Одеса, вул. Середньофонтанська, 30-Б)

Апеляційна скарга подається на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Повний текст рішення склдаено 05 липня 2019 року

Суддя Ю.Б. Свячена