П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2019 року місто Київ

справа № 372/3937/18

апеляційне провадження № 22-ц/824/6676/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Головачова Я.В.,

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.,

за участю секретаря судового засідання Коцюрби Л.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Обухівського районного суду Київської області у складі судді Зінченко О.М. від 8 лютого 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Обухівський міськрайонний відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області,

в с т а н о в и в :

У грудні 2018 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вілкавішкіс, Маріямпольський уїзд, Литва . При народженні їй було надано ім`я ОСОБА_1 . Батьками були: ОСОБА_5 та ОСОБА_15 .

На початку війни Німеччини з Радянським союзом заявниця з батьками була евакуйована до Саратовської області.

У Литві у заявника залишилась рідна сестра - ОСОБА_17 .

Батько заявниці був репресований радянською владою і ув`язнений, а мати у 1946 році вийшла заміж за ОСОБА_8 і вони переїхали до с. Веселі Терни, Кіровоградська обл.

Під час переїзду документи заявниці були втрачені. ОСОБА_17 самовільно вказав іншу персональну інформацію заявниці, зазначивши дату народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ім`я: ОСОБА_1 , - вказані відомості були внесені у свідоцтво про народження.

У 1958 році ОСОБА_1 одружилась та взяла прізвище чоловіка - ОСОБА_1 . У 1963 році ОСОБА_1 вдруге вийшла заміж та змінила прізвище на ОСОБА_1 .

Відсутність у свідоцтві про народження ОСОБА_1 відомостей про батьків та неправильні відомості про дату та місце народження заявниці перешкоджають їй в доведенні факту народження в Литовській Республіці перед Комісією з питань громадянства Литовської Республіки з метою відновлення громадянства Литовської Республіки.

Ураховуючи зазначене, заявниця просила суд встановити факт неправильності дати народження в актовому записі про народження ОСОБА_1 № 716 від 19 липня 1954 року складеного Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, де зазначено "народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 " замість вірного - "народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 "; встановити

юридичний факт, що громадянка України ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Вілкавішкіс, Маріямпольський уїзд, Литовська Радянська Соціалістична Республіка; встановити юридичний факт, що громадянин Литовської Республіки ОСОБА_5 був рідним батьком ОСОБА_1 ; встановити юридичний факт, що громадянка Литовської Республіки ОСОБА_15 була рідною матір`ю ОСОБА_1 ; встановити юридичний факт належності ОСОБА_1 Архівної довідки про народження № (P1-6137) Р2-9732 виданої Литовським державним історичним архівом 27 вересня 2018 року (підстава: справа 1446, том 1, b.11, стор. 1.329-330, рядок № 167), складеної на ім`я ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 8 лютого 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмволено.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву.Скаржник зазначає, рішення суду є немотивованим, ухваленим без дослідження всіх обставин справи, зокрема, суд не надав оцінки висновку генетичної експертизи, який підтверджує кровну спорідненість ОСОБА_1 та її сестри ОСОБА_17 , а відповідно і з батьком ОСОБА_5 , матір`ю ОСОБА_15 , внаслідок чого суд дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_19 в суді апеляційної інстанції підтримала апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Обухівський міськрайонний відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області подав заяву про розгляд справи у відсутність представника та просить розглянути справу відповідно до вимог чинного законодавства.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 про що Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 19 липня 1954 року складено актовий запис № 716, вказана обставина підтверджується копією повторного свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 від 1 листопада 2018 року, виданого Обухівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. У графі відомостей про батьків вказано, що батьком є ОСОБА_6 (а.с.9).

22 листопада 1958 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області зареєстровано шлюб між ОСОБА_22 та ОСОБА_1 , прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - ОСОБА_1 .

3 листопада 1963 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області зареєстровано шлюб між ОСОБА_23 та ОСОБА_1 , прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - ОСОБА_1 .

Звертаючись до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, ОСОБА_1 зазначала, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Вілкавішкіс, Маріямпольський уїзд, Литовська Радянська Соціалістична Республіка і при народженні їй було дано їм`я ОСОБА_1 , що підтверджується архівною довідкою

про народження Литовського державного історичного архіву від 27 вересня 2018 року (а.с.22).

Згідно вказаної довідки батьками ОСОБА_1 є: ОСОБА_5 (батько) та ОСОБА_15 (прізвище до шлюбу - ОСОБА_15 ) (мати).

Також заявниця зазначає, що у неї є рідна сестра - ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується архівною довідкою про народження Литовського державного історичного архіву від 3 жовтня 2018 року (а.с.20).

На початку війни Німеччини з Радянським союзом заявниця з батьками була евакуйована до Саратовської області та в подальшому її свідоцтво про народження було втрачено. Другий чоловік її матері самовільно вказав іншу персональну інформацію заявниці, внаслідок чого виникли помилки у її даті народження та імені.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що заявницею не доведено факт родинних відносин із ОСОБА_5 та ОСОБА_15 , а також відсутні підстави для встановлення факту неправильності її дати народження в актовому записі про народження як і факту належності архівної довідки про народження, складеної на ім`я ОСОБА_16 , виданої Литовським державним історичним архівом 27 вересня 2018 року.

Такий висновок суду є правильний.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (стаття 293 ЦПК України).

Пунктом 5 частини 2 статі 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Глава 6 Розділу 4 ЦПК України, а також постанова Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 1998 року № 15) "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" розкриває зміст судової діяльності з розгляду справ даної категорії.

Так, факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.

У статті 315 ЦПК України наведений невичерпний перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені в судовому порядку.

Так, відповідно до пункту 1 частини 1 статі 315 ЦПК України у судовому порядку може бути встановлений факт родинних відносин між фізичними особами.

Разом з цим, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина 2 статі 315 ЦПК України).

Згідно зі статтею 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, серед іншого, обов`язково повинно бути зазначено мету встановлення такого факту та причина неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, а також докази, що підтверджують факт.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне

значення" судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

При цьому обов`язком суду при розгляді таких справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного і обґрунтованого рішення.

Відповідно до вимог статі 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

При цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статі 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як убачається з матеріалів справи, заявниця просила встановити юридичні факти, щодо дати свого народження, родинних відносин з батьками та належності їй архівної довідки, складеної на ім`я ОСОБА_16

На підтвердження вказаних обставин нею було подано ряд документів, які свідчать, що ОСОБА_16 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Вілкавішкіс, Маріямпольський уїзд, Литовська Радянська Соціалістична Республіка; батьками ОСОБА_16 були ОСОБА_5 та ОСОБА_15 . Вказані особи мають доньку - ОСОБА_17 .

Також суду був наданий висновок Easy ДНК спеціаліста судової медицини № 0089/19 від 1 жовтня 2018 року ОСОБА_30 , зроблений у місті Вільнюсі (Литва) з якого убачається, що ОСОБА_17 та ОСОБА_1 можуть бути біологічними сестрами (спільний біологічний батько), у зв`язку із тим, що повна ймовірність споріднення складає 99,995839%, а коефіцієнт ймовірності складає 24,033 (а.с. 109-112).

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про недоведеність вказаних фактів є правильним.

Так, висновок тесту ДНК підтверджує з 99% вірогідністю спорідненість ОСОБА_1 та ОСОБА_17 , разом із тим заявниця не просить встановити у судовому порядку факт родинних відносин саме з ОСОБА_17 , що у такому випадку не дає суду можливості дійти висновку про спорідненість заявниці з ОСОБА_30 та ОСОБА_15

Крім того, на підтвердження вказаних обставин, колегія суддів вважає, що наявні в матеріалах справи докази є недостатніми, а коло заінтересованих осіб у справі має бути ширшим з огляду на об`єктивні наслідки встановлення зазначених вище юридичних фактів.

Стосовно інших вимог заяви (встановлення неправильності дати народження в актовому записі про народження ОСОБА_1 , належність архівної довідки, складеної на ім`я ОСОБА_16 ) слід зазначити, що, по-перше, вони є похідними від вимог заяви про встановлення факту родинних відносин, у задоволенні яких відмовлено, а тому задоволенню не підлягають; по-друге,такі факти не породжують для заявниці юридичні наслідки, ураховуючи мету їх встановлення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, рішення від 10 лютого 2010 року).

Ураховуючи викладене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, що відповідно до статі 375 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 8 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складний 4 липня 2019 року.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: І.М. Вербова

О.В. Шахова