Справа № 594/656/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2019 року

Борщівський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого Зушман Г. І.

з участю секретаря Кушнір Т.І.

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Більче-Золотецької сільської ради Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом про визнання за нею права власності, як за спадкоємцем за заповітом, на 1/5 частину домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 , що належало її матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що при зверненні в нотаріальну контору з метою оформлення спадщини на вказане майно їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на домоволодіння, виданих на ім`я спадкодавиці. Вказала, що спірне домоволодіння станом на 15 квітня 1991 року відносилося до суспільної групи двір колгоспника. В ньому проживали вона та її чоловік ОСОБА_3 , діти ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , а також спадкодавиця ОСОБА_2 і являлися власниками цього домоволодіння, однак не оформили правовстановлюючих документів.

Позивачка у підготовче засідання не з`явилася. Від неї поступила письмова заява, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити.

Представник Більче-Золотецької сільської ради в підготовче засідання не з`явився, в поданій суду письмовій заяві просить розглянути справу в його відсутності, позов визнає повністю.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти.

Борщівська державна нотаріальна контора 05 квітня 2019 року листом №237/02-14 відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке складається з 1/5 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно, у зв`язку з чим позивачці було рекомендовано звернутися до суду для визначення належності вказаного нерухомого майна померлій та наступної належності їй як спадкоємцеві за заповітом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Рішенням четвертої сесії двадцять другого скликання Більче-Золотецької сільської ради від 02 листопада 1995 року ОСОБА_2 було передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,65 га, з яких - 0,25 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка згідно довідки Більче-Золотецької сільської ради від 27 травня 2019 року №882 знаходиться по АДРЕСА_1 .

Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд, виготовленої ПП Бюро технічної інвентаризації та експертиз «Інвентаризатор» 22 квітня 2013 року, інвентаризаційна вартість домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 становить 110036,00 грн., житловий будинок побудовано в 1959 році, господарські будівлі - в 1923-1978 роках.

Згідно довідки Більче-Золотецької сільської ради від 08 квітня 2019 року №653 та доданих до матеріалів справи виписок із погосподарських книг с.Більче-Золоте за 1986-1990, 1991-1995 рр., двір, що знаходиться у АДРЕСА_1 - АДРЕСА_1 , і, у якому проживали та були зареєстровані: ОСОБА_2 - голова двору; дочка - ОСОБА_1 ; зять - ОСОБА_3 та внуки ОСОБА_4 , ОСОБА_4 відносився до категорії колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року ці ж члени колгоспного двору є такими, що не втратили права на частку в колгоспному дворі.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.6 постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.95 № 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Отже, членам колгоспного двору, зокрема спадкодавиці ОСОБА_2 , належало право власності на спірне домоволодіння по 1/5 частині кожному.

14 грудня 1999 року ОСОБА_2 заповіла позивачці ОСОБА_1 все належне їй на день смерті майно (заповіт посвідчений секретарем Більче-Золотецької сільської ради 14 грудня 1999 року, зареєстрований в реєстрі за №109). Заповіт не змінений та не скасований.

Спадкодавець ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Борщеві Борщівського району Тернопільської області (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане 01 березня 2012 року Більче-Золотецькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області).

Згідно довідки Більче-Золотецької сільської ради від 27 травня 2019 року №881 на день смерті ОСОБА_2 разом з нею в житловому будинку у АДРЕСА_1 була зареєстрована та проживала ОСОБА_1

03 серпня 2012 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Борщівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже позивачка ОСОБА_1 є такою, що прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_2 .

Родинні відносини позивачки ОСОБА_1 із спадкодавицею ОСОБА_2 підтверджуються свідоцтвом про народження позивачки серії НОМЕР_2 , згідно якого позивачка ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 і її батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , та свідоцтвом по шлюб серії НОМЕР_3 , згідно якого позивачка змінила дівоче прізвище ОСОБА_1 на прізвище чоловіка ОСОБА_1 , зареєструвавши 25 травня 1985 року шлюб з ОСОБА_3 .

Інших спадкоємців, які б заявили свої права на спадкове майно, немає.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З огляду на наведене суд вважає, що позов слід задовольнити і визнати за позивачкою ОСОБА_1 , як за спадкоємцем за заповітом, право власності на 1/5 частину домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 , що належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2

На підставі ст.ст. 392, 1216, 1218, 1223 ЦК України, керуючись ст. ст. 13, 12, 81, 141, 200, 206, 263, 265, п.15.5) Перехідних положень ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителькою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , як за спадкоємцем за заповітом, право власності на 1/5 частину домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 , що належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Судові витрати по справі покласти на сторони в тій частині, в якій вони їх понесли.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Борщівський районний суд Тернопільської області до Тернопільського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 09 липня 2019 року.

Головуючий