Справа № 638/1246/19
Провадження № 2/638/2513/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.

за участю секретаря Тягуновій Р.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області, третя особа ОСОБА_2 слідчий СВ Харківського ВП ГУ НП в Харківській області про відшкодування моральної шкоди завданої, посадовою особою при виконанні службових обов`язків,-

ВСТАНОВИВ:

В січні 2019 року позивач ОСОБА_1 , звернувся до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовною заявою до Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області, третя особа ОСОБА_2 слідчий СВ Харківського ВП ГУ НП в Харківській області про відшкодування моральної шкоди завданої, посадовою особою при виконанні службових обов`язків.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 13.01.2019 він звернувся за телефоном «102» з повідомленням про вчинення відносно нього дій з ознаками злочину. Вказану заяву, по прибуттю поліцейських ВП ГУ НП в Харківській області, у нього прийняв слідчий Всеволожський О ОСОБА_3 , який під час прийняття вказаної заяви не виконав вимоги ч. 2 ст. 55 КПК України, а саме: відмовився вручити йому памятку про права потерпілого, обґрунтовуючи це тим, що потерпілим він може бути після внесення відомостей за його заявою до ЄРДР. Однак, в подальшому слідчий Всеволожський О.С., проігнорував вимоги ч. 1 ст. 214 КПК України щодо внесення відомостей за його заявою в ЄРДР, а натомість зареєстрував його заяву як ЖЕО за № 379 від 13.01.2019, яку передано на розгляд дільничному інспектору. Для поновлення своїх прав,він звернувся до суду зі скаргою, в порядку ч. 1 ст. 303 КПК України, та ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21.01.2019 його скаргу задоволено, та зобов`язано посадових осіб Харківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області внести відомості до ЄРДР.

Тому, оскільки на думку позивача, вказані дії посадової особи завдали йому моральної шкоди , він звернувся до суду з дійсним позовом.

В судове засіданні позивач ОСОБА_1 .. не з`явився, надав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутністю. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області Мельниченко В.С., в судове засіданні не з`явився, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі посилаючись на те, що положенням про Державну казначейську службу України, яке затверджено постановою КМ України від 15.04.2015 № 215 , для Казначейства України передбачені певні повноваження та завдання, які жодним чином не встановлюють представляти Державу України в судах, такі повноваження має Міністерство юстиції України. Також представник відповідача в своєму відзиві зазначив, що реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінального провадження шляхом подання відповідних скарг до суду не є підставою для відшкодування моральної шкоди оскільки не є порушенням прав позивача та не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності у розумінні статті 1176 ЦК України. Крім того представник відповідача зазначив, що Головне управління Казначейства не порушувало інтересів та охоронюваних законом прав позивача, а тому не повинно нести відповідальність за дії працівників органів поліції. Щодо витрат, які позивач оцінює в 1000 грн.. представник відповідача зазначає, що такі витрати позивача не підтвердженні та повинні відшкодовуватись за рахунок відповідача, та взагалі відповідач зазначає про те, що матеріали справи не містять доказів встановленої протиправної поведінки в діях службової особи органу поліції, та відсутні докази моральних страждань, на які посилається позивач.

Третя особа слідчий СВ ВП ГУ НП в Харківській області Всеволожський О.С., в судове засідання не з`явився, причину не явки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані , на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 13.01.2019 ОСОБА_1 , звернувся за телефоном «102» з повідомленням про вчинення відносно нього дій з ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 355, ст. 356 КК України посадовими особами АТ «Харківобленерго».

Оскільки вказанні відомості не були внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань, позивач ОСОБА_1 , звернувся до Харківського районного суду Харківської області зі скаргою на бездіяльність СВ Харківського ВП ГУ НП у Харківській області а саме невнесення відомостей до ЄРДР.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 січня 2019 скаргу задоволено, зобов`язано посадових осіб Харківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 , про вчинення злочину від 13.01.2019 та розпочати досудове розслідування.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи .

Позивач ОСОБА_1 , підставою для відшкодування шкоди зазначив встановлену ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21.01.02019 бездіяльність слідчого в частині невиконання своїх службових обов`язків.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Статтею 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених Законом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями заподіювача та шкодою, на яку посилається позивач.

Обставини справи свідчать про те, що оскарження ОСОБА_1 , бездіяльності слідчого СВ ВП ГУ НП в Харківській області Всеволожського О.С., щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР на підставі заяви ОСОБА_1 , про кримінальне правопорушення від 13.01.2019 свідчить про реалізацію останнім оспорювання процесуальної діяльності слідчого і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності у розумінні статті 1176 ЦПК України.

Сам факт зобов`язання ухвалою суду внести відповідні відомості до ЄРДР не свідчить про протиправність дій слідчого та завдання моральної шкоди позивачу, враховуючи, що права та інтереси позивача були поновлені.

Лише незгода позивача з прийнятим працівником органу слідства процесуальним рішенням, які були ним оскаржені в передбаченому КПК України порядку, не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди в межах відповідного кримінального провадження.

Таким чином, судом не встановлено дій з боку слідчого, які давали б правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , про відшкодування йому моральної шкоди на підставі статей 1173, 1174, 1176 ЦК України, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Така правова позиція висловлена в постанові Верховного суд від 30.01.2019 (справа № 199/1478/17), яка відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України врахована судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 141, ч. 6 ст. 259, ч. 3 ст. 263, 265, 268, 273 ЦПК України, 1173, 1174, 1176 ЦК України ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області, третя особа ОСОБА_2 слідчий СВ Харківського ВП ГУ НП в Харківській області про відшкодування моральної шкоди завданої, посадовою особою при виконанні службових обов`язків - відмовити.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25.06.2019.

Суддя: І.В.Семіряд