Постанова

Іменем України

26 червня 2019 року

м. Київ

справа № 2604/23372/12

провадження № 61-34335св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О.,

суддів: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

представник заявника - ОСОБА_2 ,

суб`єкт оскарження - старший державний виконавецьвідділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Коровайко Оксана Сергіївна,

заінтересовані особи: відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва у складі судді Савлук Т. В. від 11 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва у складі колегії суддів: Шахової О. В., Вербової І. М., Поливач Л. Д. від 12 липня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст скарги

У жовтні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві (далі - ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві) Коровайко О. С., заінтересовані особи: ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві, публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк»), товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна»).

Скарга мотивована тим, щостаршим державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Коровайко О. С. при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження від 18 червня 2012 року ВП № 33052110 порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавчий лист може бути пред`явлений до виконання протягом року з наступного дня після набрання рішенням законної сили (рішення набрало законної сили 10 березня 2011 року), а заяву про примусове виконання виконавчого листа подано 14 червня 2012 року, тобто після збігу встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Зазначає, що начальником ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві не здійснено належного контролю щодо правильності та законності винесення вказаної постанови про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, просив визнати неправомірною постанову про відкриття виконавчого провадження від 18 червня 2012 року ВП № 33052110; зобов`язати начальника ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 18 червня 2012 року ВП № 33052110; зобов`язати старшого державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві Коровайко О. С. винести постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом від 13 квітня 2011 року № 2-3170/1-2010, виданого Дніпровським районним судом м. Києва.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11 травня 2017 року у задоволенні скарги відмовлено.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні скарги виходив з того, що державний виконавець правомірно виніс постанову про відкриття виконавчого провадження від 18 червня 2012 року ВП № 33052110 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-3170/1-2010, виданого Дніпровським районним судом міста Києва 13 квітня 2012 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 287 549,57 грн. Суд виходив з того, що стягувач ПАТ «ОТП Банк» пред`явив виконавчий лист, виданий Дніпровським районним судом міста Києва 13 квітня 2012 року № 2-3170/1-2010, до примусового виконання з дотриманням строків, які визначені у статті 22 Закону України «Про виконавче провадження», уредакції яка діяла на момент ухвалення судового рішення, яка передбачала строк пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання - три роки, та зазначив, що при оформленні виконавчого документа судом визначено строк пред`явлення виконавчого листа - три роки.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 12 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про правомірність дій державного виконавця та необґрунтованість скарги.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У серпні 2017 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , подав касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ), у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення скарги.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували того, що 08 березня 2011 року до Закону України «Про виконавче провадження» внесено зміни, якими строк на пред`явлення виконавчого документу змінено з трьох років до одного року. Так, рішення Дніпровського районного суду м. Києва яким стягнуто із скаржника кошти у розмірі 289 369,57 грн набрало законної сили 10 березня 2011 року, а із заявою про примусове виконання судового рішення банк звернувся 14 червня 2012 року, тобто після спливу річного строку, встановленого законом.

Учасники справи не скористалися своїм правом на подання до суду відзиву на касаційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги до касаційного суду не направили.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою ВССУ від 01 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 2604/23372/12 з Дніпровського районного суду м. Києва.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

21 лютого 2018 року справа № 2604/23372/12 передана до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 13 червня2019 року вказану справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами установлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29 листопада 2010 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10 березня 2011 року, позов ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено; стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 і ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» суму заборгованості за кредитним договором від 04 вересня 2007 року № МL-013/168/2007 у розмірі 287 549,57 грн та судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 1700,00 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 120,00 грн, а всього - 289 369,57 грн.

13 квітня 2012 року Дніпровським районним судом міста Києва, на підставі заяви стягувача ПАТ «ОТП Банк», видано виконавчий лист № 2-3170/1-2010, про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 289 369,57 грн, у виконавчому листі зазначено, що рішення набрало законної сили - 10 березня 2011 року, строк пред`явлення виконавчого листа - три роки.

14 червня 2012 року ПАТ «ОТП БАНК» направив заяву про відкриття виконавчого провадження до ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві.

18 червня 2012 року старшим державним виконавцем органу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві Коровайко О. С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №33052110) про примусове виконання виконавчого листа № 2-3170/1-2010, виданого Дніпровським районним судом міста Києва 13 квітня 2012 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 289 369,57 грн.

04 серпня 2015 року головним державним виконавцем органу ДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві Шеремет Ю. М. винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження ВП № 33052110 - замінено сторону виконавчого провадження - стягувача з ПАТ «ОТП Банк» на ТОВ «ОТП Факторинг».

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Вказаним вимогам закону рішення судів попередніх інстанцій не відповідають.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону № 2677-VІ) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із частиною другою статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Отже, за загальним правилом, виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

За пунктом 4 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2677-VІ, який набрав чинності з 09 березня 2011 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Таким чином, поширення дії норм указаного Закону на правовідносини щодо пред`явлення виконавчого документа до виконання залежить від часу видачі такого документа.

Зазначення судом у виконавчому листі іншого строку пред`явлення його до виконання не має правового значення, оскільки такий строк встановлено імперативною нормою закону й не може бути змінено судом.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-711цс15.

З огляду на норми законодавства, які підлягають застосуванню у вказаній справі, суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що положеннями статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

У справі, яка переглядається, суд видав виконавчий лист 13 квітня 2012 року, тобто після набрання чинності Законом № 2677-VІ, тому строк пред`явлення цього виконавчого листа до виконання повинен визначатися цим Законом і становити один рік з наступного дня після набрання судовим рішенням законної сили (10 березня 2011 року).

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли помилкових висновків про те, що державний виконавець правомірно виніс постанову про відкриття виконавчого провадження у вказаній справі.

Згідно частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене та враховуючи, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, проте допущено неправильне застосування норм матеріального права, а тому рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення скарги.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; а також вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника (частина перша статті 452 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача (пункт 2 частини другої статті 141 ЦПК України).

Оскільки судом касаційної інстанції задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 , скасовано рішення судів попередніх інстанцій та задоволено скаргу, тому відповідно до підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України понесені ОСОБА_1 судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної та касаційної інстанції покладаються на відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві у загальному розмірі 307,79 грн: 32,19 грн за подання скарги (квитанція від 10 жовтня 2012 року № NIOVA59179) та 275,60 грн за подання апеляційної скарги (квитанція від 15 червня 2016 року № 61011).Інших розрахунків документально підтверджених судових витрат за подання ОСОБА_1 касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ матеріали справи не містять.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 141, 400, 402, 409, 412, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 11 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 12 липня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення скарги.

Задовольнити скаргу ОСОБА_1 на дії відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві та старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві Коровайко Оксани Сергіївни.

Визнати неправомірною постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві Коровайко Оксани Сергіївни про відкриття виконавчого провадження від 18 червня 2012 року ВП №33052110.

Стягнути з відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києвіна користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу скарги та апеляційної скарги у розмірі 307,79 грн.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. О. Кузнєцов Судді:В. С. Жданова В. М. Ігнатенко В. А. Стрільчук М. Ю. Тітов