Постанова

Іменем України

04 липня 2019 року

м. Київ

справа № 201/14639/16-ц

провадження № 61-28283св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради,

треті особи: ОСОБА_2 , автогаражний кооператив «Лоцманський», державний нотаріус Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Заносієнко Наталія Миколаївна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2017 року у складі судді: Демидової С. О. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2017 року у складі колегії суддів: Городничої В. С., Варенко О. П., Лаченкової О. В.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

В жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , автогаражний кооператив «Лоцманський», державний нотаріус Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Заносієнко Н. М. про визнання права власності.

Позовна заява обґрунтована тим, що ОСОБА_3 (баба позивача) за життя у повному обсязі сплатила пай за гараж АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, а спадкодавцями першої черги є її сини ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_5 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ), який є батьком позивача. Проте спадкоємці ОСОБА_3 не встигли оформити спадщину після смерті своєї матері. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є його дочка, позивач по справі, та син, ОСОБА_2 , який відмовився від спадщини на користь сестри.

Оскільки постановою державного виконавця Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Заносієнко Н. М. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька на гараж АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно за спадкодавцем,

ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності на гараж АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішень суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2017 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані тим, що спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 , окрім дочки ОСОБА_1 також є його син ОСОБА_2 , а твердження позивача про відмову від спадщини на її користь спростовуються матеріалами відповідної спадкової справи. Із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернувся його син ОСОБА_6 . Таким чином, оскільки є інші спадкоємці, які у встановленому законом порядку звернулись із заявами про право на спадщину, однак позивач не заявила клопотання про заміну неналежного відповідача, незважаючи на роз`яснення суду першої інстанції, то виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради є неналежним відповідачем у цьому цивільно-правовому спорі.

При відхиленні аргументів апеляційної скарги апеляційний суд вказав, що в матеріалах спадкової справи № 599-2014 від 20 вересня 2014 року наявна копія свідоцтва про народження, якою підтверджується ступінь спорідненості ОСОБА_6 з ОСОБА_4 Сумніви позивача щодо ступені спорідненості між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 повинні з`ясовуватись в ході судового розгляду справи із заміною належного відповідача. Проте, як вбачається зі справи, ОСОБА_1 таке право роз`яснювалось, але вона ним не скористалась.

Аргументи учасників справи

У серпні 2017 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу в якій, просила оскаржені рішення скасувати та направити справу на новий розгляд. При цьому посилалася на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що на момент звернення із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_1 з братом ОСОБА_2 , який відмовився від своєї частини спадщини на користь сестри, були єдиними законними спадкоємцями. ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж, оскільки право власності на спадкове майно було зареєстровано за спадкодавцем ОСОБА_3 вже після її смерті.

У листопаді 2017 року Дніпропетровська міська рада надіслала заперечення на касаційну скаргу, в якому просила у касаційній скарзі відмовити, а оскаржені рішення залишити без змін. Заперечення мотивовані безпідставністю та необґрунтованістю доводів касаційної скарги. Вказує, що виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради є неналежним відповідачем у цій справі.

Короткий зміст ухвали суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Рух справи

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_5 та ОСОБА_4

ОСОБА_5 є батьком позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті до Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулись її сини: 20 серпня 2004 року - ОСОБА_5 та 09 вересня 2004 року - ОСОБА_4.

ОСОБА_3 на праві приватної власності належав гараж АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5

Відповідно до матеріалів спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_5 , із заявами про прийняття спадщини звернулись дочка ОСОБА_1 та син ОСОБА_2

Згідно матеріалів спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_4 .. із заявами про прийняття спадщини звернулись племінниця ОСОБА_1 , племінник ОСОБА_2 , а також 02 грудня 2014 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у свідоцтві про народження якого батьком записаний ОСОБА_4

Суд першої інстанції роз`яснив позивачу про необхідність заміни або залучення до участі у справі в якості співвідповідачів ймовірних спадкоємців після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , тобто ОСОБА_2 та ОСОБА_6 Але позивач не скористалась своїм правом на уточнення позовних вимог та заміну відповідача на належного.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Встановивши, що у справі позов заявлено до неналежного відповідача, суди обґрунтовано відмовили у позові з цих підстав.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що оскаржені рішення постановлено без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржені рішення без змін, а тому судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков