Постанова

Іменем України

26 червня 2019 року

м. Київ

справа № 442/5413/16-ц

провадження № 61-16215св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - відділ Державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, у складі судді Нагірної О. Б., від 05 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області, у складі колегії суддів: Ванівського О. М., Цяцяка Р. П., Шеремети Н. О., від 03 квітня 2017 року.

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - відділ Державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції, про припинення стягнення аліментів.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 серпня 2015 року з нього вирішено стягувати аліменти на утримання сина на період навчання у розмірі 550 грн щомісячно, але не більше ніж до досягнення сином 23?річного віку.

Враховуючи те, що син припинив навчання, однак 23-річного віку не досяг, позивач просив позов задовольнити, винести рішення про припинення стягнення з нього аліментів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 грудня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач не довів порушення своїх прав, оскільки державним виконавцем припинено нарахування аліментів у зв`язку із припиненням сином навчання.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 03 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 грудня 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що позовні вимоги позивача до задоволення не підлягають у зв`язку з їх безпідставністю, оскільки з 20 травня 2016 року повнолітній син позивача ОСОБА_3 втратив право на утримання, оскільки його навчання припинилося. Судом першої інстанції належним чином досліджено усі фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права та дотримано норми процесуального права, а тому рішення суду визнано законним та обґрунтованим, а доводи позивача, викладені у апеляційній скарзі, - безпідставними та такими, що не спростовують правильних висновків суду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У квітні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 03 квітня 2017 рокуі ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди дійшли неправильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог із урахуванням встановлених обставин справи. Заявник посилається на те, що його син закінчив навчання, а стягнення аліментів необхідно припинити на підставі рішення суду. Відповідач не спростувала, що їхній спільний син припинив навчання. Окрім того, заявник посилається на те, що його може бути зобов`язано утримувати повнолітнього сина.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 грудня 2017 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - відділ Державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції про припинення стягнення аліментів призначено до судового розгляду.

Статтею 383 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України), що набрав чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 4 Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

05 червня 2019 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду справу № 442/5413/16-ц розподілено судді-доповідачу.

Відзив (заперечення) на касаційну скаргу не надходив

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 серпня 2015 року у справі № 442/9745/14-ц з ОСОБА_1 вирішено стягувати аліменти на утримання сина ОСОБА_3 на період навчання у розмірі по 550 грн щомісячно, але не більше ніж до досягнення сином 23-річного віку (а. с. 3-4).

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах за період з01 вересня 2012 року по 20 травня 2016 року, складеного державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби, із урахуванням довідки про навчання, виданої 18 червня 2016 року Технікумом Транспорту , згідно якої ОСОБА_3 навчався у технікумі з 01 вересня 2012 року та склав випускні іспити 20 травня 2016 року, сума заборгованості ОСОБА_1 по аліментах станом на 20 травня 2016 року складає 24 554, 84 грн (а. с. 35). Державним виконавцем станом на 20 травня 2016 року припинено нарахування аліментів на утримання ОСОБА_3 .

Позивач заборгованість по аліментам не погасив, станом на 04 липня 2016 року вона складає 24 554, 84 грн.

Позиція Верховного Суду

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої та другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітня дитина продовжує навчання і в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років, за умови, що вони можуть надавати допомогу.

Відповідно до частини другої статті199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Таким чином, у разі припинення навчання, у батьків припиняється обов`язок з утримання повнолітньої дитини.

Згідно положень статті 57 ЦПК України, 2004 року, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, зокрема наявний у матеріалах справи розрахунок державного виконавця заборгованості по аліментам, дійшов обґрунтованого висновку, що позивач не довів порушення відповідачем своїх прав, не надав доказів на підтвердження того, що після закінчення його сином навчання 20 травня 2016 року, державним виконавцем продовжувалось нарахування аліментів на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 серпня 2015 року.

Наявна станом на 04 липня 2016 року заборгованість ОСОБА_1 по несплаченим аліментах у розмірі 24 554, 84 грн свідчить про те, що нарахування аліментів після закінчення 20 травня 2016 року навчання сином позивача не здійснюється.

Із урахуванням викладеного, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що оскільки обов`язок ОСОБА_1 по утриманню сина ОСОБА_3 припинився із закінченням сином навчання, а аліменти на виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 серпня 2015 року у справі № 442/9745/14-ц (стягнуті на період навчання) позивачу з 20 травня 2016 року не нараховуються, підстави для винесення судового рішення про припинення сплати аліментів відсутні.

Суд касаційної інстанції в силу вимог статті 400 ЦПК України позбавлений можливості встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права, не спростовують правильних висновків судів по суті спору.

Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 03 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников
Судді О. М. Осіян
Н. Ю. Сакара
С. Ф. Хопта
В. В. Шипович