18.06.2019 Єдиний унікальний номер 205/1849/19
Провадження № 2/205/1380/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Шавули В.С.

за участю секретаря Далакян Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В :

Позивач 25 лютого 2019 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з даним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на праві приватної власності вона є власником земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_1 та домоволодіння, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 24.07.2015 року.

ОСОБА_2 та її чоловік ОСОБА_3 є сусідами позивача, проживають за адресою: АДРЕСА_1 . позивач зазначає, що відповідач встановила загорожу на її земельній ділянці, встановивши металеву сітку та бетонні споруди таким чином, що позбавила можливості користуватися своєю земельною ділянкою та обслуговувати домоволодіння.

Посилаючись на викладені обставини та обґрунтування позову, позивач просить суд зобов`язати ОСОБА_2 , усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою кадастровий номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , яка їй належить, шляхом перенесення з дотриманням вимог п.3.25*ДБН 360-92 незаконно збудованої впритул до житлового будинку АДРЕСА_1 огорожі. Стягнути із відповідача на свою користь судові витрати.

Ухвалою суду від 18 березня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.29).

Позивач надала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити в судовому засіданні із повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 18.06.2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про розгляд справи із повідомленням сторін відмовлено.

Відповідач до суду надала відзив на позов, в якому посилаючись на викладені обставини просить відмовити у задоволенні позову.

У відповідності до ст..2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За правилами ч.5 ст.. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

За ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1,7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, зокрема із правочинів, вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).

Суд з`ясувавши обставини по справі та перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5).

На праві приватної власності ОСОБА_1 є власником домоволодіння та земельної ділянки розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9,10).

Сусідньою земельною ділянкою та домоволодінням, розташованими за адресою: АДРЕСА_2 , володіє ОСОБА_2 (а.с.35,47).

Земельні ділянки, що знаходяться у власності сторін мають цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а також, мають площу 0,1 га кожна, що зазначено у правовстановлюючих документах та витягах з Державного реєстру речових прав.

Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, зокрема із правочинів, вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).

Згідно із ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до п. 7 Постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані із позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків.

З вище вказаного та змісту ст. 152 ЗК України, можна зробити висновок, що тільки власник земельної ділянки або землекористувач може звертатися за захистом своїх порушених прав та у спосіб передбачений законом.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст. 152 Земельного кодексу України підлягають судовому захисту порушені права власників та землекористувачів, власнику земельної ділянки або землекористувачу надано право вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння, і відшкодування завданих збитків.

Згідно із п. «г,е» ч. 1 ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства.

Відповідно до ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будівель та споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Дослідивши матеріали справи та надані докази суд вважає, що між сторонами дійсно існують неприязні стосунки та спір щодо користування земельною ділянкою, про що свідчать повідомлення за зверненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_4 до органів поліції (а.с.16,18,48), а саме огорожі (паркану) з приводу якого у сторін виник спір. Жодна із сторін не заперечує наявність огорожі між домоволодіннями, що також підтверджено копіями фото знімків наданими сторонами, а також поясненнями у позові та відзиві на позов.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у праві. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Таким чином, оцінивши здобуті по справі докази, за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв`язку у сукупності, розглянувши спір в межах заявлених позовних вимог, суд першої інстанції вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв`язку із чим, слід зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою кадастровий номер НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , шляхом перенесення, збудованої впритул будинку АДРЕСА_1 , огорожі.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, відповідно до ст..141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 768,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 41, 47 Конституції України, ст. ст. 15-16, 317-319, 321, 391Цивільного кодексу України, ст.ст. 4,6,10,12,13, 81-83, 141, 247, 263-264, 268, 279 Цивільно-процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою кадастровий номер НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , шляхом перенесення, збудованої впритул будинку АДРЕСА_1 , огорожі.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , судовий збір в сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн.. 40 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 24 червня 2019 року.

Суддя В.С. Шавула