Провадження № 22-ц/812/1148/19 Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 липня 2019 року м. Миколаїв

справа № 481/515/19-ц

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Коломієць В.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем Гавор В.Б.,

переглянувши в апеляційному порядку матеріали заяви

ОСОБА_1 про видачу судового наказу

про стягнення з ОСОБА_2

аліментів на утримання дитини

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на ухвалу Новобузького районного суду Миколаївської області, постановлену 6 травня 2019 року суддею Вжещ С.І. в приміщенні цього ж суду (повну ухвалу складено цього ж дня),

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1 013, 50 грн. щомісячно, починаючи з дати подання заяви до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 6 травня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі судового наказу на підставі пункту 4 частини 1 статті 165 ЦПК, у зв`язку з тим, що в провадженні суду є справа між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, рішення за якою не набрало законної сили.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив ухвалу скасувати та направити його заяву для подальшого розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на різні предмети позову. Раніше предметом позову було стягнення аліментів у частці від заробітку відповідачки, тоді як при видачі наказу він вимагає аліменти у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини 1 чи 2 статті 369 ЦПК заява розглядається апеляційним судом без повідомлення та виклику учасників справи.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 165 ЦПК суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, передбачені частиною 1 статті 186 цього Кодексу.

За положеннями пункту 3 частини 1 статті 186 ЦПК суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

При цьому підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги (пункт 5 частини 1 статті 119 ЦПК). Такими є юридичні факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, яка опосередковується спірними правовідносинами (суб`єктивним правом позивача та відповідача). Предмет позову характеризується певним змістом, а в окремих випадках і окремим об`єктом. Тому необхідно відрізняти предмет позову в його безпосередньому (процесуальному) розумінні від матеріального об`єкта позову.

З матеріалів справи вбачається, що у грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , в тому числі з вимогою про стягнення аліментів на доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частці (1/4) від заробітку відповідачки.

Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 25 березня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 на доньку ОСОБА_4 відмовлено (а.с. 23).

З рішенням суду в цій частині ОСОБА_1 не погодився та його оскаржив в апеляційному порядку, подавши 12 квітня 2019 року апеляційну скаргу на судове рішення.

Одночасно з оскарженням, а саме 12 квітня 2019 року, ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції заяву про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на доньку в розмірі 1 013,50 грн. щомісячно.

Отже, на час звернення ОСОБА_1 з заявою про видачу судового наказу, а саме станом на 12 квітня 2019 року, в провадженні того ж суду знаходилась справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, в якій судове рішення не набуло законної сили.

Предметом позову про стягнення аліментів, поданого у грудні 2018 року, як і вимоги в заяві про видачу судового наказу від 12 квітня 2019 року, є матеріально-правова вимога ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сплачувати аліменти, яка випливає зі змісту правовідносин батьків, які проживають окремо, щодо утримання дитини.

Форма аліментів (частка від доходу або тверда грошова сума), яку обирає стягувач на власний розсуд, як і їх розмір, визначають матеріальний об`єкт спору та не є різними позовами за предметом в процесуальному розумінні.

За таких обставин суд першої інстанції дав вірну оцінку наявності в провадженні суду справи за позовом ОСОБА_1 від грудня 2018 року та, застосувавши правила пункту 4 частини 1 статті 165 та пункту 3 частини 1 статті 186 ЦПК, обґрунтовано відмовив у видачі судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2

Водночас при зміні обставин, які стали підставою для відмови в позові ОСОБА_1 , останній не позбавлений права на звернення до суду з позовом (заявою про видачу наказу) про стягнення аліментів, оскільки в цьому випадку зміненими будуть підстави вимог.

Посилання апелянта на те, що в заяві про видачу судового наказу іншим є предмет позову (вимоги) пов`язані з невірним тлумаченням поняття предмета позову, про що зазначено вище.

Оскільки апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 6 травня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: В.В.Коломієць

Н.О.Шаманська