Номер провадження: 22-ц/813/4337/19
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Драгомерецького М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Черевка П.М.,

Дрішлюка А.І.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу заапеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

11 вересня 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Одесі. ОСОБА_1 , відповідач по справі, є її батьком.

На даний час ОСОБА_2 є студенткою денної форми навчання Архітектурно - художнього інституту Одеської державної академії будівництва та архітектури, термін навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2021 року.

На підставі зазначеного ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом та просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на своє утримання у зв`язку із навчанням, щомісячно, в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до закінчення навчання.

Відповідач ОСОБА_1 надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на дитину, що продовжує навчання у розмірі 5 000 гривень, але не більше 25% від його заробітної плати.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2018 року позов задоволено в повному обсязі.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким стягнути з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на дитину, що продовжує навчання у розмірі 5 000 гривень щомісячно, з дня подання позову та до закінчення навчання, тобто до 30.06.2021р., посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 08.07.2019 року.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., яка набула чинності для України з 27.09.1991р., «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансові можливостей».

За нормами частин 1 та 2 ст. 141 СК України мати, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (повторне) видане 10.09.2008р. (а. с. 6).

ОСОБА_2 є студенткою 1-го курсу денної форми навчання Архітектурно - художнього інституту Одеської державної академії будівництва та архітектури, закінчує навчання 30.06.2021р. (а. с. 8), навчання здійснюється на контрактній формі навчання.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дочки, суд першої інстанції не врахував доводи відповідача ОСОБА_1 щодо знаходження на його утриманні матері - пенсіонерки, дитини - війни та факту оренди житла.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції було витребувано докази на встановлення розміру доходу відповідача, що дає можливість для суду надати оцінку реальної можливості відповідача належно утримувати свою дитину, виходячи із її реальних потреб.

За приписами статті 199 СК України суд при визначенні розміру аліментів з одного з батьків бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків.

При цьому, СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи донці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.

Отже, апеляційний суд вважає, що в сенсі положень статті 182 СК України дані обставини є суттєвими для вирішення ступеню можливості відповідача надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці, яка навчається, є фізично здоровою, та має потенційну можливість отримувати матеріальну допомогу і від матері.

За таких обставин, апеляційний суд вважає необхідним рішення суду в частині розміру аліментів, стягнутих з ОСОБА_1 на утримання доньки підлягає зменшенню з 1/3 частки до 1/4 частки заробітку (доходів) відповідача.

Крім того, слід звернути увагу на те, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому при зміні стану здоров`я, сімейного стану чи матеріального становища платника аліментів, у сторін є право звернутись до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382-384, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2018 року змінити.

Зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на утримання повнолітньої ОСОБА_2 , яка продовжує навчання з 1/3 до 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено: 08 липня 2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М.Драгомерецький

П.М.Черевко

А.І.Дрішлюк