Постанова

Іменем України

01 липня 2019 року

м. Київ

справа № 527/1525/14-ц

провадження № 61-27731св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В.,

учасники справи:

стягувач - кредитна спілка «Глобинська»,

боржник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: начальник Глобинського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Полтавській області Дронова Андрія Олександровича, Глобинський районний відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Полтавській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Глобинського районного суду Полтавської області від 05 травня 2017 року в складі судді: Олефір А. О., та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 25 липня 2017 року у складі колегії суддів: Лобова О. А., Абрамова П. С., Хіль Л. М.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулась зі скаргою на неправомірні дії та постанови начальника відділу державної виконавчої служби Глобинського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Полтавській області (далі - Глобинського РВДВС) Дронова А. О.

Скарга обґрунтована тим, що у Глобинському РВДВС перебувають виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь кредитної спілки «Глобинська» 65 319,09 коп. та 234 032,74 грн.

09 березня 2017 року ОСОБА_1 було подано до суду заяву про заміну стягувача у виконавчому провадженні, копію якої було надано державному виконавцю. Державним виконавцем Закржевським Ю. В. 09 березня 2017 року було зупинено виконавчі провадження.

25 березня 2017 року ОСОБА_1 було отримано поштою дві постанови начальника Глобинського РВДВС від 14 березня 2017 року, якими скасовано вказані постанови державного виконавця Закржевського Ю. В.

Михно Л. В. вважала, що постанови начальника Глобинського РВДВС від 14 березня 2017 року є такими, що підлягають скасуванню, оскільки вони винесені на підставі заяви представника кредитної спілки «Глобинська», всупереч вимогам статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що підставою перевірки дій державного виконавця мала бути скарга, а не заява, при цьому складена вона мала бути відповідно до вимог вказаної статті. Крім того, для зупинення провадження достатньо подати докази звернення до суду, однак начальник Глобинського РВДВС вдався до перевірки законності факту подачі заяви до суду заявником тим самим перебравши на себе функцію суду.

ОСОБА_1 просила визнати незаконними та скасувати постанови начальника Глобинського РВДВС Дронова А. О. від 14 березня 2017 року про скасування постанов державного виконавця Закржевського Ю. В. про зупинення виконавчих проваджень № 46694278 та № 46694489.

Короткий зміст ухвал суду першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 05 травня 2017 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської областівід 25 липня 2017 року, в задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування постанов начальника Глобинського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Полтавській області Дронова А. О. відмовлено.

Ухвали суду першої та апеляційної інстанцій мотивовані тим, щодержавний виконавець при вирішення питання про зупинення виконавчого провадження в порядку пункту 5 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» має переконатися чи дійсно виникли факти, які можуть бути підставою для заміни сторони у виконавчому провадженні. Оскільки начальник Глобинського РВДВС Дронов А. О. діяв у межах наданих йому повноважень, то підстави для задоволення скарги відсутні.

При відхиленні доводів апеляційної скарги апеляційний суд вказав, що як слідує зі змісту оскаржуваних постанов начальника відділу Глобинського РВДВС Дронова А. О. від 09 березня 2017 року перевірка законності постанов державного виконавця Закржевського Ю. В. проведена на підставі заяви кредитної спілки «Глобинська», стягувача у виконавчому провадженні, тобто формально наявне порушення норми статті 74 Закону України «Про виконавче провадження». Проте у справі відсутні докази того, що подані кредитною спілкою «Глобинська» заяви не відповідали вимогам частини четвертої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження. Сама по собі неправильна назва документа, у якому наведені мотиви і доводи щодо незгоди з рішенням чи діями державного виконавця, не може бути підставою для відмови у її розгляді по суті.

Аргументи учасників справи

У вересні 2017 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржені ухвали та визнати незаконними і скасувати постанови начальника Глобинського РВДВС Дронова А. О. від 14 березня 2017 року про скасування постанов державного виконавця Закржевського Ю. В. про зупинення виконавчих проваджень № 46694278 та № 46694489. При цьому посилалася на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що в оскаржених постановах начальник Глобинського РВДВС вдався до перевірки законності факту подачі заяви до суду заявником, тим самим перебравши не характерну для даної особи функцію суду. Оскільки виключно суд має право на винесення рішення щодо обґрунтованості чи необґрунтованості такої заяви. Вказує, що кредитною спілкою мала подаватися скарга, а не заява.

Короткий зміст ухвали суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Рух справи

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 08 грудня 2014 року у справі № 527/1525/14-ц та рішенням цього ж суду від 21 січня 2015 року у справі № 527/2346/14-ц позовні вимоги кредитної спілки «Глобинська» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задоволено. На користь кредитної спілки «Глобинська» із вказаних осіб стягнуто солідарно заборгованість за кредитними договорами в сумі 234 032,74 грн та 65 319,08 грн відповідно.

02 березня 2015 року головним державним виконавцем Закржевським Ю. В. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 527/1525/14-ц, виданого Глобинським районним судом 27 січня 2015 року та виконавчого листа № 527/2346/14-ц, виданого цим же судом 25 лютого 2015 року.

09 березня 2017 року ОСОБА_1 подано до суду заяву про заміну стягувача у виконавчому провадженні, копію якої було надано державному виконавцю.

09 березня 2017 державним виконавцем Закржевським Ю.В. винесені постанови про зупинення виконавчих проваджень.

14 березня 2017 року за результатами перевірки начальником Глобинського РВДВС Дроновим А. О. винесено постанови про скасування вказаних постанов від 09 березня 2017 року.

Апеляційний суд встановив, що як вбачається зі змісту скарги, про передачу права вимоги від кредитної спілки «Глобинська» якимось невідомим кредиторам ОСОБА_1 стало відомо від невідомих осіб і це, на її думку, є обов`язковою підставою для зупинення виконавчого провадження.

Відповідно до абзацу першого частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Згідно пункту 5 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За схожих обставин у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11 квітня 2018 року у справі № 918/600/15 зроблено висновок, що «зупинення виконавчого провадження відбувається тільки у випадку вибуття однієї із сторін у виконавчому провадженні. Зацікавлена особа, подає усі необхідні документи, які свідчать про вибуття сторони у виконавчому провадженні, а державний виконавець, з`ясувавши, що таке вибуття дійсно відбулося, наділений правом звернутись до суду. Колегія суддів касаційного суду погоджується із висновком попередніх інстанцій про те, що у даному випадку, дії вчинені заступником начальника Рівненського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області щодо відмови ТОВ «Декорт» та ПАТ «Завод «Технопривод» у зупиненні виконавчих проваджень, з огляду на ненадання останніми підтверджень вибуття сторони у виконавчому провадженні (боржника), є правомірними та спрямованими на реальне виконання рішення господарського суду Рівненської області у даній справі. Суд касаційної інстанції відхиляє доводи заявника касаційної скарги про те, що сам лише факт звернення заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником, є безумовною підставою для зупинення виконавчих дій, з огляду на приписи статті 19 Конституції України та статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки, державний виконавець повинен вчиняти виконавчі дії не лише з дотриманням Закону України «Про виконавче провадження», а й у відповідності до інших законів, які є обов`язковими при вчиненні ним тих чи інших виконавчих дій, що є гарантією належного виконання виконавцем своїх обов`язків і недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження та балансу їх інтересів».

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

У абзаці другому частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

За таких обставин, встановивши, що відсутні підстави начальник Глобинського РВДВС Дронов А. О. діяв у межах наданих йому повноважень, суди обґрунтовано відмовили в задоволенні скарги.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені ухвали постановлені без додержанням норм матеріального і процесуального права, та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржені ухвали без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Глобинського районного суду Полтавської області від 05 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 25 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков