КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 366/117/18

Апеляційне провадження 22-ц/824/9319/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

при секретарі Борисенко Д.В.

сторони

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», подану через представника Крилову Олену Леонідівну, на ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 19 грудня 2018 року, постановлену під головуванням судді Слободян Н.П., про застосування процесуального примусу у вигляді штрафу у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

ухвалою Іванківського районного суду Київської області 19.12.2018 за невиконання вимог ухвали суду про витребування доказів, а саме завіреної копії кредитної угоди від 22.01.2013, а також розрахунку заборгованості, яка виникла до підписання цієї угоди, застосовано до ПАТ КБ «Приватбанк» заходи процесуального примусу у вигляді штрафу у сумі 3 524 грн.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, АТ КБ «Приватбанк» через представника подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду. Посилається на те, що суд став на бік відповідача та витребував від банку докази, які не мають відношення до даної справи. Предметом спору є заборгованість за Генеральною угодою від 22.10.2016 та наявність заборгованості саме за генеральною угодою. Суд не звернув уваги на те, що відповідач не надав відзив та докази неможливості самостійно отримати докази та такі документи йому необхідні для пред`явлення зустрічного позову, що свідчить про упередженість суду при розгляді справи. Вважає, що судом при постановлені ухвали грубо порушено ст. 61 Конституції України.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

У судовому засіданні представник позивача Штронда А.М. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала письмові заперечення, у яких просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на те, що суд не має змоги об`єктивно та повноцінно розглянути справу без доказів, яких позивач не надає.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Застосовуючи заходи процесуального примусу суд виходив з того, що АТ КБ «Приватбанк» не виконав вимог ухвали суду про витребуваних доказів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи.

Відповідно до п. 6 ч. 2 та ч. 3 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки. У випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 та п. 3 ч. 1 ст. 148 ЦПК Українисуд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового розгляду; неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин.

Відповідно до частини 2 цієї статті у випадку повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З наданих матеріалів вбачається, що ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 27.03.2018 задоволено клопотання представника відповідача про витребування з ПАТ КБ «Приватбанк» завіреної копії кредитної угоди, укладеної 22.01.2013 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , а також розрахунку заборгованості, яка виникла за вказаним договором з дати укладення договору та до підписання сторонами Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості від 22.10.2016. Строк виконання ухвали встановлено до 16.04.2018.

Вимоги зазначеної ухвали, у встановлений судом строк, позивачем не виконані, у зв`язку чим ухвалою суду від 19.04.2018 до позивача застосовано захід процессуального примусу у вигляді штрафу в розмірі 528,60 грн (0,3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Незважаючи на вжиття заходів процесуального примусу вимоги ухвали суду позивач не виконав.

21.09.2018 позивач подав до суду лист, у якому зазначив, що надати розрахунок неможливо з технічних причин та додав до листа виписку по кредитному рахунку відповідача.

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов правильних висновків про застосування до позивача заходів процесуального примусу, оскільки невиконання ухвали суду перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що судом витребувано докази, які не мають значення для вирішення спору. Так, за наданими матеріалами встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу на підставі Генеральної угоди від 22.10.2016. Проте, кредитні кошти відповідач отримав не за даною угодою, а на підставі іншої угоди. Генеральною угодою від 22.10.2016 було зменшено розмір заборгованості, який виник у період з дати надання позичальнику кредиту.

У Генеральній угоді від 22.10.2016 не зазначено, у якій сумі було отримано кредит та дата його отримання, не вказано який розмір заборгованості мав позичальник на час підписання Генеральної угоди та її складові, а відтак вимоги про надання документів, на підставі яких і була укладена Генеральна угода відноситься до предмету спору. У спорах про стягнення заборгованості за кредитним договором, серед іншого підлягає встановленню розмір кредиту, який надано позичальнику, умови на підставі яких цей кредит отримано тощо. Сама по собі Генеральна угода не містить даних, які необхідно встановити при розгляді спору, а за змістом Генеральної угоди вона фактично є додатковим договором до первинного кредитного договору та при її укладенні позивач мав у своєму розпорядженні як первинну кредитну угоду так і розрахунок заборгованості, за період з часу отримання кредиту та по час укладення Генеральної угоди.

Позивач більш ніж через шість місяців подав до суду лист, у якому зазначив, що надати інший розрахунок, ніж долучено до позовної заяви неможливо з технічних причин, проте які саме технічні причини не дають можливості надати документ, який вже існував на час укладення Генеральної угоди не вказав. Причини неподання кредитної угоди, укладеної 22.01.2013, за якою видані кредитні кошти позивач взагалі не зазначив.

Доводи апеляційної скарги про те, що зазначені документи мав отримати сам відповідач, а витребовуючи докази, суд тим самим проявляє упередженість та сприяє відповідачу у збиранні доказів, спростовуються листом ПАТ КБ «Приватбанк» від 19.03.2018, яким відмовлено адвокату відповідача у наданні такої інформації. Позивач не зазначає будь - яких причин ненадання запитуваної інформації самій ОСОБА_1 , яка є клієнтом банку і має право на отримання такої інформації. Отримавши адвокатський запит, позивач мав направити запитувані документи ОСОБА_1 , проте таких дій не вчинив.

Ненадання доказів на виконання вимог ухвали суду перешкоджає розгляду справи у визначені законом строки, а тому суд правильно вжив заходи процесуального примусу.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 19 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному провадженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 09.07.2019.

Головуючий Л.Д. Махлай

Судді В.А. Кравець

О.Ф. Мазурик