Ухвала

04 липня 2019 року

м. Київ

справа № 221/2955/18

провадження № 61-11924ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця»

на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 19 березня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 30 травня

2019 року у справі за позовом ОСОБА_1

до акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом

до акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця»)

про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати по день фактичного розрахунку у розмірі 12 489, 46 грн.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 19 березня 2019 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду від 30 травня 2019 року,позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період

з 19 січня 2018 року по 15 березня 2018 року включно в сумі 12 489, 46 грн,

з утриманням з АТ «Українська залізниця» з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при її виплаті.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У червні 2019 року до Верховного Суду подано касаційну скаргу, у якій заявник просить рішення Волноваського районного суду Донецької області від 19 березня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду

від 30 травня 2019 рокускасувати та ухвалити нове рішення про відмову

у задоволенні позову ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у цій справі становить 12 489, 46 грн, тобто суму, яка станом

на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму

для працездатних осіб (1 921, 00 грн * 100 = 192 100, 00 грн).

Отже, справа на судові рішення, у якій подана касаційна скарга, є малозначною.

Заявник вказав, що у касаційній скарзі ним порушено питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а тому є підстави для відкриття касаційного провадження. Верховний Суд, дослідивши доводи касаційної скарги та зміст оскаржених судових рішення, з такими твердженнями заявника не погоджується

і вважає їх безпідставними.

Отже, випадків, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки АТ «Українська залізниця» подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» на рішення Волноваського районного суду Донецької області

від 19 березня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду

від 30 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку- відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников