Справа № 750/3066/19
Провадження № 2/750/1101/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2019 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

судді Карапута Л.В.,

секретаря Пишенко М.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протоколу недійсним та зобов`язання вчинити певні дії,
третя особа Квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернігова,

в с т а н о в и в:

20.03.2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним протокол засідання житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 №15 від 01.10.2018 в частині зняття з квартирного обліку старшину ОСОБА_3 та зобов`язати Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки поновити старшину ОСОБА_3 на квартирному обліку при Чернігівському обласному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

В обгрунтування позову вказав, що наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.09.2018 року звільнений у запас за підпунктом «к» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». На момент звільнення з військової служби вислуга років становила : 26 років 03 місяці 26 днів. Після звільнення з військової служби перебуває на обліку Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує пекнсію за вислугу років, є пенсіонером Міністрества оборони України. Проте після звільнення з військової служби рішенням житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 був незаконно знятий з квартирного обліку всупер нормам чинного законодавства.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просили задовольнити.

Представник відповідача подав до суду відзив, просив відмовити в задоволенні позову, оскільки відповідно до п.2.18 Інструкції №737 військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, серед іншого, знімаються з обліку за місцем служби ( за місцем звільненя з військовоїслужби) у разі: звільнення з військової служби за підставами не зазначеними в абзаці першому пункту 2.16 цього розділу. Позивач був звільнений з військової служб из підстави, яка не зазначена у абзаці першому п.2.16 Інструкції №737, тому обов`язком житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 було зняття останнього за квартирного обліку при Чернігівському обласному військовому комісаріаті. На даний час права позивача Чернігівським обласним територіальний центром комплектування та соціальної підтримки жодним чином не порушені та позивач має право перебування на обліку та на забезпечення приміщенням за місцем його постійного проживання від місцевих органів самоврядування.

Представник третьої особи просив справу розглядати без його участі, позов не підтримує.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що з 02 грудня 1991 року, ОСОБА_3 проходив військову службу в Збройних силах України.
Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 №13- РС (по особовому складу) від 20 вересня 2018 р. звільнений у запас за підпунктом «к» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду).

Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 №226 (по стройовій частині) від 25 вересня 2018 р. виключений зі списків частини. На момент звільнення з військової служби вислуга років становила: 26 років 03 місяці 26 днів, пільгова 03 роки 11 місяців 12 днів. Постійним житлом за рахунок Міністерства оборони України незабезпечений (а.с. 7).
З 26.04.2006 позивач перебуває на квартирному обліку складом сім`ї 1(одна) особа на загальній черзі.
Рішенням житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 (п. 2 протоколу засідання житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 №15 від 01.15.2018 р.) старшину ОСОБА_3 , який перебував на квартирному обліку складом сім`ї 1 особа на загальній черзі з 26.04.2006 року, знято з квартирного обліку при Чернігівському ОВК, відповідно до п. 2.18 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України №737 від 30.11.2011р., в зв`язку зі звільненням як такого, що проходив військову службу за контрактом, дію якого було продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження контракту та не висловив бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду (а.с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_3 з 28 грудня 2018 року переформовано в Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.

Як встановлено судом, позивача не було повідомлено про прийняте рішення на засіданні житлової комісії Чернігівського ОВК від 01 жовтня 2018.

Відповідно до п. 2.18 «Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень затвердженої наказом Міністерства оборони України №737 від 30 листопада 2011 року військовослужбовці та особи звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі: звільнення з військової служби за підставами, не зазначеними в абзаці першому п.2.16 вищезазначеної інструкції, а саме, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також в зв`язку з реформуванням ЗС України, зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі.

Вище згаданою Інструкцією не передбачено залишення на черзі військовослужбовців звільнених, як таких, які проходили військову службу за контрактом, дію якого було продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту та не висловив бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду

Стаття 47 Конституції України гарантує кожному мати право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.
Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 № 1081, визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського, старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях після звільнення та членів їх сімей.
Згідно з ч. 3 ст. 34 ЖК Української РСР громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду.
Облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням - також і за місцем проживання (ч. 1 ст. 37 ЖУ Української РСР).
В силу ч. 9 ст. 12 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів, та користуються правом позачергового одержання житла.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЖК Української РСР громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другої цієї статті.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 40 ЖК Української РСР громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках: поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення.
Таким чином, статтею 40 вказаного Кодексу передбачено вичерпний перелік випадків зняття з житлового обліку громадян, однак даний випадок, за яким позивача зняли з квартирного обліку не відноситься до такого переліку.
Статтею 37 ЖК Української PCP встановлено, що облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем їх роботи. Нарівні з ними беруться на облік громадяни, які залишили роботу на цих підприємствах, в установах, організаціях у зв`язку із виходом на пенсію.
Згідно приписів п.30 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їх жилих приміщень в Українській PCP від 11 грудня 1984 року за №470, право громадян перебувати на квартирному обліку за місцем попередньої роботи зберігається у випадку виходу на пенсію.
Крім того, п.2.18. «Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень», затвердженої наказом Міністерства оборони України №737 від 30 листопада 2011 року (на яку покликається у спірному протоколі відповідач) встановлено, що військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі:звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 1 січня 2005 року (крім випадків, вказаних у пункті 2.17 цього розділу);
Таким чином відповідачем при прийнятті рішення про зняття позивача з квартирного обліку не було враховано того, що у позивача на час звільнення з військової служби була вислуга років в ЗС України: календарна 26 років 03 місяці 26 днів, пільгова 03 роки 11 місяців 12 днів.
Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Місце проживання ОСОБА_3 є АДРЕСА_1 .
Довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 28.06.2019 №850, підтверджується, що ОСОБА_3 перебуває на обліку в головному управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує пенсію за вислугу років, є пенсіонером Міністерства оброни України.
Станом на 01.10.2018 року ОСОБА_3 не набув права власності на будь-яке житлове приміщення, а тому є особою, що потребує поліпшення житлових умов.
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або ос пореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Виходячи із аналізу обставин справи та норм законодавства, суд дійшов висновку, що звільнення з військової служби у запас позивача, з вислугою на військовій службі більше 20 років, який вийшов на пенсію за вислугою років, є пенсіонером Міністерства оборони України та під час проходження служби не забезпечувався постійним житлом, тому вказане дає підстави для скасування пункту 2 протоколу засідання житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 №15 від 01.10.2018 в частині зняття з квартирного обліку старшину ОСОБА_3 .
За таких обставин, слід зобов`язати Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки поновити старшину ОСОБА_3 на квартирному обліку при Чернігівському обласному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд
в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Скасувати пункт 2 протоколу засідання житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 №15 від 01.10.2018 в частині зняття з квартирного обліку старшину ОСОБА_3 .

Зобов`язати Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки поновити старшину ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на квартирному обліку при Чернігівському обласному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Стягнути з Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (місце знаходження: вул. Гетьмана Полуботка, 68, м. Чернігів, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 08536958) на користь ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 09.07.2019.

Суддя Л.В. Карапута