Ухвала

Іменем України

02 липня 2019 року

м. Київ

справа № 756/5597/19

провадження № 61-11420ск19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Запорожцев Віталій Вікторович, на постанову Київського апеляційного суду у складі суддів: Геращенка Д. Р., Невідомої Т. О.,

Пікуль А. А., від 05 червня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до його пред`явлення,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду

з заявою про забезпечення позову до його пред`явлення, просив накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_2 із забороною його відчуження та зупинити стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у виконавчих провадженнях.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року заяву задоволено, накладено арешт на нерухоме майно, що належить

на праві власності ОСОБА_2 із забороною його відчуження. Зупинено стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у виконавчих провадженнях.

Постановою Київського апеляційного суду від 05 червня 2019 року ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року скасовано

та ухвалено нову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до його пред`явлення відмовлено.

У червні 2019 року до Верховного Суду ОСОБА_1 подав касаційну скаргу

на постанову Київського апеляційного суду від 05 червня 2019 року, посилаючись на порушення судом норм процесуального права

та неправильного застосування матеріального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Дослідивши касаційну скаргу ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням такого.

Судами встановлено, що 09 березня 1993 року між ОСОБА_1

та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який було розірвано

14 травня 2015 року.

Мотивуючи свою заяву про забезпечення позову, ОСОБА_1 зазначає,

що має намір звернутися до суду із позовом про визнання шлюбу неукладеним.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 05 листопада 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Пишним А.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №5760504 на підставі виконавчого листа №2/756/305/16, виданого 26 вересня

2018 року Оболонським районним судом м. Києва, щодо стягнення

з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми в розмірі 634 687,50 грн.

14 січня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Пишним А.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №57604474 на підставі виконавчого листа №2/756/305/16, виданого 26 вересня 2018 року Оболонським районним судом м. Києва, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми в розмірі 2 040,00 грн.

12 лютого 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Телявським А.М. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58365324 на підставі виконавчого листа

№756/3548/16-ц, виданого 08 лютого 2019 року Оболонським районним судом м. Києва щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 275 000,00 доларів США та 125 000,00 Євро.

21 лютого 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58460983 на підставі виконавчого листа

№756/11750/15-ц, виданого 26 грудня 2018 року Оболонським районним судом м. Києва, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат за сплату судового збору за подання позовної заяви в розмірі

2 436,00 грн., апеляційної скарги в розмірі 2 679,33 грн. та касаційної скарги в розмірі 4 872,00 грн., а всього 9 987,33 грн.

21 лютого 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58460582 на підставі виконавчого листа

№756/11750/15-ц, виданого 26 грудня 2018 року Оболонським районним судом м. Києва, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації Ѕ частини вартості внесених спільних коштів подружжя

за пакет цінних паперів на загальну суму 52 496 100,00 грн.

У своїй заяві ОСОБА_1 просив зупинити стягнення з нього на користь

ОСОБА_2 по вищезазначених виконавчих провадженнях.

Нерухоме майно, на яке ОСОБА_1 просить накласти арешт, належить

ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Відповідно до першої та другої частини статті 149 ЦПК України суд

за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так

і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпечення позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

У відповідності до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод

та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що заявником не зазначено достатніх та переконливих обставин та не надано доказів на їх підтвердження, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову немайнового характеру, до його пред`явлення до суду, може утруднити

чи зробити неможливим виконання рішення суду. Крім того, не додано

до заяви примірник позовної заяви, яку планується подати до суду,

та в змісті самої заяви про забезпечення позову відсутні відомості про позовну заяву, з якою заявник має намір звернутися до суду для захисту своїх порушених прав та інтересів, що унеможливлює з`ясування обсягу позовних вимог, а також чи застосовані заходи забезпечення позову відповідають позовним вимогам.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд

в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга

є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі

з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також

у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити

у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо

її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення убачається,

що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення,

а зводяться до переоцінки доказів, що заборонено частиною першою статті 400 ЦПК України, та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки,

що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою

та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Запорожцев Віталій Вікторович, на постанову Київського апеляційного суду від 05 червня

2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до його пред`явлення, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк