Ухвала

Іменем України

04 липня 2019 року

м. Київ

справа № 308/1872/18

провадження № 61-9238ск19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 вересня 2018 року у складі судді: Фазикош О. В., та постанову Закарпатського апеляційного суду від 28 березня 2019 року у складі колегії суддів: Джуги С. Д., Кожух О. А., Куштана Б. П., у справі за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на дії державного виконавця, заінтересована особа - ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися із скаргою на дії державного виконавця.

Скарга мотивована тим, що постановою державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатської області (далі - Ужгородський МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатської області) 01 липня 2013 року відкрито виконавче провадження № 38661931 щодо виконання виконавчого листа № 2п-2896/10, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області від 17 лютого 2011 року про стягнення суми боргу в розмірі 800 144,64 грн з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 лютого 2018 року будинок за адресою АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_4 та перебуває в іпотеці, іпотекодержателем є ОСОБА_1

14 лютого 2018 року приватний нотаріус Малинич Н. А. відмовила іпотекодержателю ОСОБА_1 в реєстрації права власності на належний іпотекодавцю ОСОБА_4 предмет іпотеки - вказаний будинок в зв`язку з накладенням арешту на будинок згідно постанови державного виконавця у виконавчому провадженні. Накладення державним виконавцем арешту на цей будинок порушує переважне право іпотекодержателя перед іншими кредиторами на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 просили визнати дії головного державного виконавця Ужгородського МВ ДВС Ужгородського МРУЮ Грицищука М. П. по накладенню арешту на предмет іпотеки - будинок за адресою АДРЕСА_1 , неправомірними і зобов`язати зняти арешт з предмету іпотеки.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 04 вересня 2018 року, залишеною без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 28 березня 2019 року, у задоволенні скарги відмовлено.

Рішення суду першої та апеляційної інстанції мотивовані тим, що якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. Головним державним виконавцем Грицищуком М.П. 17 березня 2014 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Цією постановою накладено арешт на все майно що належить боржнику ОСОБА_4 у межах суми звернення стягнення 800 583,30 грн, та заборони здійснювати відчуження будь якого майна, яке належить боржнику. Арешт майна здійснювався саме в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» на підставі виконавчого листа у справі № 2п- 2896/10, виданого на виконання судового рішення від 11 серпня 2010 року про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заявники, просять визнати дії головного державного виконавця МВ ДВС Ужгородського МРУЮ Грицищука М. П. по накладенню арешту на предмет іпотеки - будинок за адресою АДРЕСА_1 неправомірними і зобов`язати його зняти арешт з предмету іпотеки - будинку за адресою АДРЕСА_1 . Разом з тим, згідно листа приватного нотаріуса Малинич Н.А. від 14 лютого 2018 року на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровані обтяження речових прав за № 7554355 накладена в інтересах КС «Альянс Україна» та за № 5037908, що накладений згідно постанови державної виконавчої служби. При цьому, з вимогою про скасування постанови головного державного виконавця Грицищука М. П. від 17 березня 2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в рамках виконавчого провадження № 38661931, скаржники не звертаються. Стягувачі є іпотекодержателями предмету іпотеки та мають першочергове право на задоволення своїх вимог. Матеріалами справи не доведено, що стягувачі звертались до державного виконавця із заявою про зняття арешту з майна боржника для задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку. Винесена державним виконавцем постанова про накладення арешту на майно боржника відповідає вимогам закону, винесена в межах наданих державному виконавцеві повноважень по виконанню рішення суду про стягнення кредитної заборгованості.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку 30 квітня 2019 року подали до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 вересня 2018 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 28 березня 2019 року. Посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 22 травня 2019 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Особою, яка подала касаційну скаргу, на виконання ухвали Верховного Суду від 22 травня 2019 року ці недоліки було усунуто.

Касаційна скарга мотивована тим, що посилання судів на те, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Закону України «Про виконавче провадження», а не Закону України «Про іпотеку» є помилковими та суперечать висновкам щодо застосування норм права, викладеним у постановах Верховного Суду від 16 травня 2018 року та 14 листопада 2018 року. Указане дає підстави для висновку про те, що справа містить виключну правову проблему і передача до Великої Палати Верховного Суду необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

З урахуванням того, що рішення касаційного суду за наслідками розгляду скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на дії державного виконавця не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, тому на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби.

Колегія суддів звертає увагу, що питання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи після вирішення судом питання про відкриття провадження та витребування матеріалів справи. Тому, у задоволенні клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду слід відмовити.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду відмовити.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 вересня 2018 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 28 березня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на дії державного виконавця, заінтересована особа - ОСОБА_4 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н. О. Антоненко

В. І. Журавель