Постанова

Іменем України

03 липня 2019 року

м. Київ

справа № 712/12844/16-ц

провадження № 61-22783св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

позивач - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

відповідач - ОСОБА_4 ,

третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Черкаської міської ради,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси у складі судді Токової С. Є.

від 26 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області у складі колегії суддів: Сіренка Ю. В., Гончар Н. І., Ювшина В. І., від 08 серпня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , у якому просили усунути перешкоди у спілкуванні з внуком, ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити спосіб участі у його вихованні.

В обґрунтування позову вказували наступне. Вони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від їх шлюбу народилася донька - відповідач у справі ОСОБА_7 , 1982 року народження. У 2005 році їх донька уклала шлюб із ОСОБА_4 , в якому у неї ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син ОСОБА_6 , який є внуком позивачів.

Вони, баба і дід дитини, активно допомагали у догляді за внуком, майже весь час до трьох років ОСОБА_8 проводив з ними.

У 2014 році стосунки між ними і донькою зіпсувалися, вона заявила, що не бажає мати з ними нічого спільного і не дозволяє бачитися з внуком. Категорично забороняє спілкуватися з внуком і батько дитини - відповідач у справі ОСОБА_4 Фактично їх внук ізольований від спілкування з ними. Вони переконані, що непорозуміння, яке сталося між їх родинами, є настільки незначними, що не може бути причиною розриву сімейних стосунків. Неодноразово намагалися примиритися з донькою і її чоловіком, хоча і не вчинили нічого образливого по відношенню до них. Позбавляючи їх можливості спілкуватися з внуком, відповідачі порушують їх право на участь в його вихованні, гарантоване чинним законодавством України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 травня 2017 року позов задоволено частково. Визначено бабі ОСОБА_1 та діду

ОСОБА_2 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім внуком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : перші та треті вихідні місяця по неділях з 10 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин у присутності батьків дитини; два тижні в літній період за домовленістю між сторонами та з урахуванням обставин, які можуть виникнути.

Частково задовольняючи позов та визначаючи час та спосіб участі баби й діда у спілкуванні з внуком, суд першої інстанції виходив із того, що позивачі мають право приймати участь у вихованні свого внука, і обраний спосіб не буде суперечити інтересам дитини.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 08 серпня 2017 року рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 травня 2017 року

залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , у якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, останні просять ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 08 серпня 2017 року скасувати, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 травня 2017 року змінити й визначити бабі ОСОБА_1 та діду ОСОБА_2 наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім внуком ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 : перший та третій тиждень місяця з 19 години

00 хвилин п`ятниці до 12 години 00 хвилин неділі за місцем проживання діда та баби, а також щороку в літній період з 01 по 31 липня та в зимовий період з

06 по 08 січня, без обов`язкової присутності батьків та інших осіб.

Доповнення до касаційної скарги, які надійшли до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у січні 2018 року, подані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 поза межами строку на касаційне оскарження.

Короткий зміст відзиву (заперечень) на касаційну скаргу

У січні 2018 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , подане адвокатом Бакатуро Р. М. в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , в якому останній, вважаючи ухвалені в справі судові рішення законними й обґрунтованими, просить касаційну скаргу відхилити, а оскаржувані рішення Соснівського районного суду м. Черкаси

від 26 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області

від 08 серпня 2017 року залишити без змін.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 вважають, що порядок і спосіб участі у вихованні внука, заявлений у позовних вимогах, є достатнім і відповідає принципу розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, пріоритетному інтересу дитини, підтримки зв`язків з родичами. Вони мають стійке бажання брати активну участь у вихованні внука, піклуватися про нього та допомагати йому матеріально. Враховуючи їх особисту прихильність до внука, психологічний зв`язок з ним та бажання бути дідом і бабою для нього, впевнені, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному розвитку дитини. Спілкування з внуком у присутності батьків дитини є на сьогоднішній день неможливим через їхнє неприязне ставлення до заявників. Викладена у рішенні умова щодо спілкування у присутності батьків нічим не обґрунтована та безпідставно звужує можливість і право заявників на виховання внука.

Вказують також на неправильне застосування судами ст. 159 СК України.

Доводи особи, яка подала відзив (заперечення) на касаційну скаргу

Обґрунтовуючи заперечення на касаційну скаргу, адвокат Бакатуро Р. М., який діє в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , зазначив, що приймаючи рішення про обмеження спілкування діда й баби з внуком у присутності батьків, суди обґрунтовано виходили з того, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (частина перша статті 151 СК України). Правильно, на його думку, суди виходили з того, що врегулювання сімейних відносин щодо дитини має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній вище справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 08 серпня 2017 рок й витребувано матеріали справи № 712/12844/16-ц із Соснівського районного суду м. Черкаси.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

04 травня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 10 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві Бурлакову С. Ю.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 червня 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_5 ,

ОСОБА_4 , третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Черкаської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з внуком та визначення способу участі у вихованні внука призначено до судового розгляду в в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п`яти суддів.

Фактичні обставини справи

Судами встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 16 червня

1983 року перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу вони мають доньку ОСОБА_7 , 1982 року народження, яка у

2005 році уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_4 . Від цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_6 , який є внуком позивачів.

Між сторонами існує непорозуміння щодо питань виховання ОСОБА_6 , позивачі вважають, що відповідачі перешкоджають у реалізації ними права щодо виховання внука.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень частини другої статі 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з частиною восьмою статті 7 Сімейного кодексу України

(далі - СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до статті 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до положень статті 159 СК України.

Частиною другою статті 159 СК України передбачено, що суд визначає способи участі особи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Відповідно до частини першої статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку. Крім того, відповідно до ст.8 даного Закону, саме батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2

з 16 червня 1983 року перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу вони мають доньку ОСОБА_7 , 1982 року народження, яка у

2005 році уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_4 . Від цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_6 , який є внуком позивачів.

Сторонами не оспорюється, що між ними існують непорозуміння стосовно питань виховання ОСОБА_6 , який є внуком позивачів та сином відповідачів, позивачі вважають, що відповідачі перешкоджають у реалізації ними права щодо виховання внука, хоча до цього таких спорів не виникало,

в результаті чого виник спір щодо участі баби й діда у вихованні та спілкуванні

з внуком.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування від 20 березня 2017 року

№ 202 визначено доцільний спосіб участі баби ОСОБА_1 та діда

ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітнім внуком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : перші та треті вихідні місяця по суботах та неділях з 10:00 до 18:00 у присутності батьків дитини; два тижні в літній період за домовленістю між сторонами та з урахуванням обставин, які можуть виникнути.

Отже, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, визначаючи обраний спосіб участі у вихованні та спілкуванні баби та діда з малолітнім внуком, врахувавши існування між сторонами спору з даного приводу, погодився з висновком органу опіки та піклування щодо доцільності спілкування та участі позивачів у вихованні внука, врахувавши при цьому відвідування малолітнім ОСОБА_6 , зокрема, по суботах, студії танців, взяв до уваги вік дитини, його стан здоров`я, а також ту обставину, що обов`язок виховувати своїх дітей, в тому числі і вибір способів такого виховання, відповідальність за дітей, покладається на батьків.

Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, врегулювавши сімейні відносини щодо дитини з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Наведені у касаційній скарзі аргументи зводяться до незгоди з висновками судів першої й апеляційної інстанцій щодо установлення обставин справи та тлумачення норм матеріального і процесуального права на свій розсуд, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами попередніх інстанцій, які їх обґрунтовано спростували. В силу вимог

статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З урахуванням наведеного, оскаржувані судові рішення є такими, що ухвалені з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, а касаційна скарга не містить аргументів, які б спростовували висновки судів. Підстави для скасування оскаржуваних судових рішень відсутні.

Відповідно до положень статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних судових рішень без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської від 08 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:С. Ю. Бурлаков
А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
В. М. Коротун