Номер провадження: 22-ц/813/3817/19
Головуючий у першій інстанції Поліщук І. О.
Доповідач Черевко П. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

суддів - Дрішлюка А.І., Драгомерецького М.М.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 30 листопада 2018 року в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Представник ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив стягнути солідно з відповідачів заборгованість за кредитним зобов`язанням у розмірі 305 686,21 гривень, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3056,86 гривень.

В обґрунтування своїх вимог представник позивача посилався на те, що 09.07.2007 року між АКІБ «Укрсиббанк», який у подальшому змінив назву на ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 згідно умов якого ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 30000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 09.07.2014 року із сплатою відсотків у розмірі 12,50% річних за користування кредитом.

В забезпечення виконання умов за кредитним договором №0 від 09.07.2007 року був укладений договір поруки №126010 від 09.07.2007 року із громадянкою ОСОБА_1 , де у відповідності з умовами договору поруки, поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх його зобов`язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору №0 від 09.07.2007 року, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Оскільки позичальник ОСОБА_2 умови кредитного договору належним чином не виконує, станом на 19.03.2013 року сума заборгованості становить 38244,24 долари США, що згідно курсом НБУ складає 305686,21 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом - 21741,24 доларів США, що в еквіваленті складає 173777,73 гривень та заборгованості по процентам за користування кредитом - 16503 доларів США, що в еквіваленті складає 131908,48 гривень.

Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 30 листопада 2018 року позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-б, ) заборгованість за кредитним зобов`язанням в розмірі 305 686 (триста п`ять тисяч шістсот вісімдесят шість) гривень 21 копійка, яка складається з:

-заборгованості за кредитом - 173 777 (сто сімдесят три тисячі сімсот сімдесят сім) гривень 73 копійки;

-заборгованості по процентам за користування кредитом - 131 908 (сто тридцять одна тисяча дев`ятсот вісім) гривень 48 копійок.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-б, ) 3 056 (три тисячі п`ятдесят шість) гривень 86 копійок - витрати по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 30 листопада 2018 року та ухвалити нове яким відмовити позивачу у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості із ОСОБА_1 в повному обсязі. Посилаючись на те, що вважає оскаржуване рішення суду незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням судом першої інтенції норм матеріального та процесуального права та невідповідністю висновків суду обставинами справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.

Згідно зі ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 3, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 2 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей Білгород - Дністровської РДА про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї суд помилково дійшов зазначеного висновку, посилаючись на наступне.

08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість АТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків з кредитними та забезпечувальними договорами. Отже, відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору.

09 липня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 згідно умов якого ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 30000.00 доларів США з кінцевим терміном повернення 09.07.2014 року із сплатою відсотків у розмірі 12,50% річних за користування кредитом.

Відповідно до п.п. 1.1., 1.2.2., 1.3.1., 1.4., 1.5. договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 09.07.2007 року, банк зобов`язується надати позичальнику, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) в сумі 30000,00 доларів США та сплатити плату за кредит в порядку і на умовах, зазначених договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквівалентну 151500,00 гривень за курсом Національного банку України на день укладання договору, при цьому сторони обумовили, що гривневий еквівалент суми кредиту має визначатися в договорі лише в разі надання банком кредиту в іноземній валюті. Позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку №1 до договору, але в будь-якому випадку не пізніше 09.07.2014 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору та/або умов відповідної угоди сторін. За користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 12,50% річних. Кредит надається позичальнику для його особистих потреб (безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника), а саме на придбання автомобіля.

Відповідно до п.п. 2.1., 2.2. договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 09.07.2007 року, у забезпечення виконання усіх грошових зобов`язань в повному обсязі позичальника за договором позичальник передає в заставу, а банк приймає наступне рухоме майно, а саме - транспортний засіб: марка Hyndai, модель Sonata, рік випуску 2007, колір чорний, тип ТЗ легковий сєдан, номери агрегатів: кузов НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_4 . За домовленістю сторін вартість предмету застави складає 183062,00 гривні.

В забезпечення виконання умов за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 09.07.2007 року був укладений договір поруки №126010 від 09.07.2007 року із громадянкою ОСОБА_1 , де у п. 1. зазначено, що поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником ОСОБА_2 усіх його зобов`язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору №0 від 09.07.2007 року, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

У зв`язку з тим, що позичальник своїх зобов`язань по поверненню кредиту і сплаті процентів не виконує, станом на 19.03.2013 року сума заборгованості становить 38244,24 долари США, що згідно курсом НБУ складає 305686,21 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом - 21741,24 доларів США, що в еквіваленті складає 173777,73 гривень та заборгованості по процентам за користування кредитом - 16503 доларів США, що в еквіваленті складає 131908,48 гривень.

Ч. 1 ст. 553, ч.1, 2 ст. 554 передбачають, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Зазначене кореспондується з п. 1.1. договору поруки №126010 від 09.07.2007 року, поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх його зобов`язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору №0 від 09.07.2007 року, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Таким чином, суд першої інстанції зазначив, що позичальник - ОСОБА_2 та поручитель - ОСОБА_1 є відповідальними перед кредитором - ПАТ «Дельта Банк» як солідарні боржники.

Проте колегія судів не погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Предметом договору є згідно із п. 1.1. Банк зобов`язується надати Позичальнику, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти в сумі 30 000 (тридцять тисяч) доларів США та сплатити плату за кредит в порядку і на умовах, за значеним договором. Вказана сума дорівнює еквіваленту 151 500 гри. 00 коп. за курсом НБУ на день укладе договору, при цьому сторони обумовили, що гривневий еквівалент суми кредиту має визначатися в Договорі лише в разі надання Банком кредиту в іноземній валюті.

Підставою для солідарного стягнення стало наявність договору поруки №126010 від 09.07.2007 року за яким поручитель зобов`язався перед кредитором відповідати за виконання Позичальником ОСОБА_2 усіх зобов`язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору №0 від 09.07.2007 року, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнуть майбутньому (а. с. 15-16).

Відповідно до графіка погашення кредиту від 09.07.2007 р. при укладенні договору кредиту сторонами визначено графік погашення кредиту, починаючи з 2007 по 2014 pp. (а. с. 12-14).

Згідно із п. 2.2 договору поруки №126010 від 09.07.2007 - визначено, що у випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань по кредитному договору кредитор має право пред`явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов`язковим до виконання на 5 день з моменту невиконання позичальником своїх зобов`язань по кредитному договору (а. с. 15)

У відповідності до виписки по кредитному договору (а. с. 24-31) позичальник ОСОБА_2 період дії кредитного договору не дотримувався графіку погашення кредиту внаслідок чого перед позикодавцем утворилась заборгованість станом на листопад 2012 року.

Між тим, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №0 від 09.07.2007 р. позичальник ОСОБА_2 станом на 19.12.2011 р. мав суму поточної заборгованості у сумі 10715,24 дол. США, що свідчить про те, що у позикодавця за черговими платежами на 5 день з моменту невиконання позичальником своїх зобов`язань по кредитному договору виникло право на пред`явлення вимог безпосередньо до поручителя.

Відповідно до п. 5.2 Договору поруки №126010 від 09.07.2007 р. визначено - сторони притримуються стандартних умов по строкам позовної давності.

Проте, банк звернувся до суду лише 27.08.2013 р. (а. с. 2, 61).

Провадження у справі відкрито 28.08.2013 р. (а. с. 62).

За змістом частини четвертої ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, яка кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Отже, сторони встановили не лише строк дії договору, а й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Відповідно до п. 1.2.2 та п. 1.3.4 кредитного договору - позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту. Строк сплати процентів з 01 по 10 число кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком так проценти.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно із ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до позичальника про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Таким чином, можна зробити висновок, що в разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу, (вказане відповідає правовій позиції ВСУ у справі № 6-3087цс16).

«Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України).

Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов`язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст.251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Строк, передбачений нормою частини четвертої ст. 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов`язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором.

Сплив строку, передбаченого нормою ч. 4 ст. 559 ЦК України, зумовлює припинення зобов`язань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду.» Про це йдеться в Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду від 20 квітня 2016 року № 6-2662цс15.

Згідно із роз`ясненнями Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, Постанова від 30 березня 2012 року N 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», п. 24 встановлено: «Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов`язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором строк пред`явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов`язання згідно такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов`язання у повному обсязі або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред`явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред`явлення до нього позову. При цьому в разі пред`явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.»

За таких обставин, протягом шести місяців, починаючи з моменту виникнення права на повернення достроково, як визначено ч. 4 ст. 559 ЦК України, позивач мав звернутись до поручителя із вимогою, проте цього не зробив, внаслідок чого, суд дійшов і в цій частині до необґрунтованого висновку.

Суд 1-ої інстанції недотримався вищевказаних норм матеріального права та правових позицій ВСУ помилково стягнув з поручителя грошові кошти за договором поруки, який припинив свою дію в силу положень 4 ст. 559 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно л. норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права де спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені ? постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції вказані норми закону враховані не були.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районним судом викладені обставини з`ясовано неповно що є підставами для зміни рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2018 року,а саме скасування в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 у зв`язку з припиненням зобов`язань за договором поруки.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2018 року - змінити, скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2018 року в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 у зв`язку з припиненням зобов`язань за договором поруки. Врешті рішення залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08.07.2019 року.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: А.І. Дрішлюк

М.М. Драгомерецький