Справа № 634/801/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
27.06.2019 року смт. Сахновщина Харківська область
Сахновщинський районний суд Харківської області у складі:
Головуючого - судді Єрьоміної О.В.,
при секретарі - Лісняк С.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сахновщина Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Максимум Лізинг» про визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів, -
У серпні 2018 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.
При безпосередньому підписанні договору, після сплачених вищевказаних сум, позивачем було помічено факт невизначеності марки автомобіля та вартість предмету лізингу. Однак, представник відповідача запевнив позивача, що його права цим не буду порушено, а таке не зазначення потрібно для усунення можливих складнощів з боку контролюючих органів.
Договір порушує права позивача як споживача послуг через несправедливі умови, а його укладення було наслідком введення ОСОБА_1 в оману.
Враховуючи вищевикладене позивач, з урахуванням уточнень, просить:
Позивач та його представник у судове засідання з`явилися, позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити позов на підставі обставин, вказаних у позові. У подальшому надали заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, не заперечували проти постановлення заочного рішення.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Відзив до суду не надав.
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, заслухавши позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
30.04.2018 року ОСОБА_1 сплачено авансовий платіж у розмірі 71 820, 00 грн. та комісію за здійснення банківського переказу у сумі 500,00 грн. (а.с. 65).
Відповідно до п.1.1. вказаного договору лізингодавець зобов`язується придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування майно (предмет лізингу, визначений у п. 3.1 цього договору), а лізингоодержувач зобов`язується прийняти предмет лізингу та сплачувати платежі та інші платежі згідно з умовами цього договору.
Пунктом 4.1 договору фінансового лізингу передбачено, що Лізингодавець передає у користування предмет лізингу лізингоодержувачу не пізніше 90 календарних днів з дати отримання на поточний рахунок лізщингодавця наступних платежів: 1. Комісія за організацію Договору; 2. Авансового платежу; 3. У разі наявності оплати різниці до вже сплаченого Авансового платежу на умовах викладених у п. 9.4 ст. 9 даного Договору. З урахувангням вимог викладених п. 1.7 ст. 1 даного Договору.
Станом на 23.08.2018 відповідачем не надано предмет лізингу позивачеві, не повернуто раніше сплачені грошові кошти.
Відносини, що виникають із договору фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж та положеннями Закону України «Про фінансовий лізинг».
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 806 ЦК України (чинна на момент виникнення спірних правовідносин) за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).
До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.
До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.
За своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу або договору поставки.
За договором найму (оренди) здійснюється передача майна наймачеві у користування.
Частинами 1 та 3 ст. 760 ЦК України (чинна на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом.
Найм (оренда) транспортних засобів врегульовано параграфом 5 глави 58 ЦК України.
За загальним правилом, передбаченим частиною 1 ст. 799 ЦК України (чинна на момент виникнення спірних правовідносин) договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі.
Якщо стороною у цьому договорі виступає фізична особа, то згідно з ч. 2 ст. 799 ЦК України (чинна на момент виникнення спірних правовідносин) договір підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню.
Згідно зі ст. 220 ЦК України (чинна на момент виникнення спірних правовідносин) у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.
Нікчемний договір не породжує тих прав і обов`язків, настання яких бажали сторони, і визнання такого договору недійсним судом не вимагається.
Правові наслідки недійсності договору передбачені статтею 216 ЦК України.
Положення статті 216 ЦК України (чинна на момент виникнення спірних правовідносин) застосовуються також при вирішенні вимог про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.
Така правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року та від 18 січня 2017 року по справах № 6-2766цс15 та № 6-648цс16, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковими для судів.
Таким чином, суд дійшов висновку, що укладений між ТОВ «Максимум Лізинг» в особі директора ОСОБА_4 та ОСОБА_1 договір фінансового лізингу є нікчемним у зв`язку з недотриманням вимог при його укладенні щодо нотаріального посвідчення зазначеного договору.
Відповідно до ч.2 ст. 215 ЦК України (чинна на момент виникнення спірних правовідносин) визнання нікчемного договору недійсним не вимагається.
Згідно з ч.1 ст. 216 ЦК України (чинна на момент виникнення спірних правовідносин) недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимогст.141 ЦПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.12,13, 81,141, 263, 265, 280 - 285ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Максимум Лізинг» про визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів задовольнити частково.
Стягнути з ТОВ «Максимум Лізинг» на користь ОСОБА_1 судовій збір у розмірі 1422 (одна тисяча чотириста двадцять дві) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданої протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Харківського апеляційного суду через Сахновщинський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення виготовлено 02.07.2019 року.
Суддя: