Ухвала

05 липня 2019 року

м. Київ

справа № 323/4020/18

провадження № 61-11678ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Грушицького А. І., розглянувши касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 27 лютого 2019 року тапостанову Запорізького апеляційного суду від 17 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» про стягнення страхового відшкодування за наслідками настання страхового випадку,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» про стягнення страхового відшкодування за наслідками настання страхового випадку.

Позивач просив суд стягнути з відповідача борг в сумі 152 806,73 грн, витрати на проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля в розмірі 1 200,00 грн, витрати на транспортування автомобіля з місця дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 7 800,00 грн, витрати пов`язані із залученням адвоката в сумі 9 500,00 грн, судовий збір в розмірі 1 713,06 грн, пеню, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання з 03 грудня 2018 року, з урахуванням індексу інфляції за час прострочення та 3% річних на момент постановлення рішення.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 27 лютого 2019 року, яке залишено без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 17 травня 2019 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на користь ОСОБА_1 вартість відновлювального ремонту автомобіля в розмірі 152 806,73 грн, витрати на проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля в розмірі 1 200,00 грн, витрати на транспортування автомобіля з місця дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 7 800,00 грн, судовий збір в розмірі 1 713,06 грн. Всього стягнуто 163 519,79 грн.

14 червня 2019 року Демент`єв Є. О. , який діє від імені ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт»,надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 27 лютого 2019 року тапостанову Запорізького апеляційного суду від 17 травня 2019 року в указаній вище справі.

У касаційній скарзі ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» просить скасувати вказані рішення суду, ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 161 806,73 грн, яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 * 100 = 192 100).

Верховним Судом також ураховано, що вказана справа належить до категорії малозначних в силу прямої вказівки в законі і вказана обставина не заперечується особою, яка подала касаційну скаргу.

Обгрунтовуючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження заявник покликається на підпункти «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема вказує, що наявність цих судових рішень впливає на обов`язок страхувальника дотримуватися умов договору страхування, а також право страховика на відмову у виплаті страхового відшкодування в разі порушення умов договору страхувальником. Також зазначає, що справа має виняткове значення, при цьому жодних підстав не наводить.

Посилання ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» у касаційній скарзі на те, що справа має виняткове значення не є достатніми для застосування пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Доводів щодо порушення судами попередніх інстанцій, внаслідок ухвалення оскаржуваних рішень, формування єдиної правозастосовної практики не наведено, тому підстави для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України відсутні, оскільки заявником не наведено даних щодо фундаментального значення цього питання.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 27 лютого 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 17 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» про стягнення страхового відшкодування за наслідками настання страхового випадку.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя А. І. Грушицький