Ухвала

10 липня 2019 року

м. Київ

справа № 134/1319/18

провадження № 61-12136ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Грушицького А. І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 30 січня 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 23 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на транспортний засіб,

ВСТАНОВИВ:

У 2018 році ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на транспортний засіб. Позовні вимоги мотивовані тим, що 06 серпня 2013 року вона разом із своїм сином ОСОБА_4 за попередньою домовленістю з ОСОБА_3 зустрілися в селі Ободівка Тростянецького району Вінницької області, де після огляду автомобіля марки AUDI A4 AVANT, 1998 року випуску, з ідентифікаційним номером кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , вирішили його придбати.

При покупці автомобіля ОСОБА_3 запевнив її, що свідоцтво про право власності на автомобіль оформлено відповідно до чинного законодавства та з реєстрацією права власності на даний транспортний засіб не буде проблем.

Після чого позивач ОСОБА_1 передала ОСОБА_3 гроші в розмірі 8 000 доларів США за вказаний автомобіль. Відповідач ОСОБА_3 надав на неї та її сина ОСОБА_4 генеральну довіреність на право користуватися та розпоряджатися даним автомобілем, яка була посвідчена державним нотаріусом Крижопільської державної нотаріальної контори Дерев`янчук А. В.

В той же день ОСОБА_3 надав позивачу ключі від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , видане ВРЕР міста Ромни УДАІ УМВС України в Сумській області. У даному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу власником зареєстрований ОСОБА_2 . Строк дії довіреності, наданої ОСОБА_3 був до 27 липня 2016 року.

Однак, влітку 2016 року строк дії довіреності закінчувався і 02 грудня 2015 року позивач зі своїм сином звернулися до ВРЕР міста Гайсин Вінницької області з метою перереєстрації автомобіля, тому працівники ВРЕР надіслали запит в Сумську область, оскільки даний автомобіль був зареєстрований саме там. Після чого у ВРЕР надійшла відповідь, в якій було вказано, що даний транспортний засіб не реєструвався, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу не видавалось.

09 грудня 2015 року працівниками поліції було вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а автомобіль було поміщено на штрафмайданчик. Відомості за фактом виявлення ознак підробки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу було внесено до ЄРДР за № 0008402.

У рамках кримінального провадження слідчим було призначено ряд експертиз. За висновком експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 09 лютого 2016 року № 460-П бланк свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 на автомобіль марки AUDI A4 AVANT, 1998 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , відповідає зразкам, що перебувають в офіційному обігу на території України.

Відповідно до висновку експерта від 04 лютого 2016 року № 08 ідентифікаційний номер кузова автомобіля марки AUDI A4, синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , в значенні: НОМЕР_1 являється первинним, зміні (знищенню) не підлягав. Ідентифікаційний номер двигуна досліджуваного автомобіля в значенні: НОМЕР_4 являється первинним, зміні (знищенню) не підлягав.

Відповідно до відповіді Вінницької митниці ДФС від 22 лютого 2016 року на запит слідчого транспортний засіб марки AUDI A4, номер кузова НОМЕР_1 ввезено на митну територію України 21 жовтня 2011 року в зоні діяльності Львівської митниці ДФС.

Згідно відповіді Територіального сервісного центру 5944 Регіонального сервісного центру в Сумській області від 02 березня 2016 року на запит слідчого автомобіль AUDI A4, державний номерний знак НОМЕР_2 , в центрі не реєструвався. Номерні знаки НОМЕР_2 центром були знищені по акту № 60/03 від 13 серпня 2008 року. Свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 центром не одержувалось. Транспортний засіб на території України не зареєстрований.

Згідно відповіді Сектору Укрбюро Інтерполу від 22 березня 2016 року на запит слідчого автомобіль марки AUDI A4 з ідентифікаційним номером кузова НОМЕР_1 станом на 22 березня 2016 року за даними Генерального секретаріату Інтерполу у міжнародному розшуку не значиться. Вказаний у запиті двигун № НОМЕР_4 станом на 22 березня 2016 року за даними Генерального секретаріату Інтерполу у міжнародному розшуку не значиться.

01 травня 2018 року слідчим СВ Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0008402 у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Позивач вважає себе добросовісним набувачем автомобіля марки AUDI A4, державний номерний знак НОМЕР_2 , так як заплатила продавцю цього автомобіля кошти та не знала і не могла знати, що автомобіль не зареєстрований на території України, оскільки дійсність свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу не викликала в неї жодного сумніву. Володіє автомобілем більше п`яти років. Просила визнати за нею право власності на автомобіль марки AUDI A4 AVANT, 1998 року випуску, з ідентифікаційним номером кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , за набувальною давністю.

Заочним рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 30 січня 2019 року, яке залишено без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 23 травня 2019 року, в задоволені позову відмовлено.

20 червня 2019 року ОСОБА_1 за допомогою засобів поштового зв`язку звернулася із касаційною скаргою до Верховного Суду на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 30 січня 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 23 травня 2019 року в указаній вище справі.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справинезначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено що з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1 921,00 грн.

З огляду на положення статті 19 у системному зв`язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України, суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду.

Предметом спору у зазначеній справі є визнання права власності на транспортний засіб. Справа є незначної складності, ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та, виходячи із приписів частини четвертої статті 274 ЦПК України, не входить до переліку тих справ, що підлягають обов`язковому розгляду в порядку загального позовного провадження.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані ОСОБА_1 рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 30 січня 2019 року та постанова Вінницького апеляційного суду від 23 травня 2019 року ухвалені у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 30 січня 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 23 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на транспортний засіб.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя А. І. Грушицький