Справа № 487/5090/19
Провадження № 2/487/1983/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2019 року м. Миколаїв

Суддя Заводського районного суду міста Миколаєва Павлова Ж.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

03.07.2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ознайомившись з матеріали позовної заяви приходжу до наступного.

У позовній заяві зазначено, що відповідач є громадянином Латвії, зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 .

Відповідно до положення ч.2 ст. 26 Договору між Україною та Латвійською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних, трудових та кримінальних справах, ратифікованого Законом № 452/95-ВР від 22.11.95, якщо на момент подання заяви про розірвання шлюбу один з подружжя є громадянином однієї другої Договірної Сторони, і один з них проживає на території однієї, а другий - на території другої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається ЦПК України, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 2 ст. 28 ЦПК України встановлено, що позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Відповідно до ч. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами.

У позовній заяві не зазначено обґрунтованих обставин, які б давали суду підстави для прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі із застосуванням положень ч. 2 ст. 28 ЦПК України, тобто за місцем проживання позивача, та не підтверджено їх відповідними доказами, у той час, як ці обставини мають важливе значення для встановлення територіальної підсудності справи.

Право на звернення в суд не є абсолютним і на цьому неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна його (цього порядку) дотримуватися (рішення «Голдер проти Великої Британії» від 21 лютого 1975 року, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Як вбачається з матеріалів справи на утриманні позивача не перебувають малолітні або не повнолітні діти.

Доказів того, що позивач за станом здоров`я не може виїхати до місця проживання відповідача або ж звернутися до суду за підсудністю користуючись послугами поштового зв`язку також суду не надано.

Зазначені в позовній заяві доводи позивача про скрутне матеріальне становище та про те, що на її утриманні знаходиться мати, яка потребує постійного стороннього догляду, суд не розцінює, як належні підстави для застосування підсудності за вибором позивача, що виключає можливість розгляду справи за вимогами ч.2 ст.28 ЦПК України.

Таким чином, позивачу необхідно надати суду докази підсудності справи саме Заводському районному суду м.Миколаєва.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 26 Договору між Україною та Латвійською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних, трудових та кримінальних справах, ратифікованого Законом № 452/95-ВР від 22.11.95, у справах про розірвання шлюбу застосовується законодавство Договірної Сторони, громадянами якої подружжя було в момент подачі заяви. Якщо подружжя має місце проживання на території другої Договірної Сторони, компетентні також установи цієї Договірної Сторони.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Так, відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя`до позовної заяви про розірвання шлюбу, крім іншого, додається оригінал свідоцтва про шлюб.

Отже, позивачем не дотримано зазначеної вимоги та не долучено оригінал свідоцтва про шлюб.

Оскільки, у випадку відсутності оригіналу свідоцтва про шлюб у позивача, позивач не позбавлений можливості звернутися до органу, який провів реєстрацію шлюбу, з заявою про отримання дублікату свідоцтва про шлюб, суд приходить до висновку, що недодання до позову оригіналу свідоцтва про шлюб є недоліком позовної заяви, який має бути усунений позивачем.

За таких обставин, приходжу до висновку про залишення даної позовної заяви без руху із наданням позивачеві строку для усунення вищезазначених недоліків.

Відповідно до ст.185 ч.1 ЦПК України, позовна заява, яка подана з порушенням вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст.ст. 185, 260, 261, 353 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, залишити без руху.

Надати позивачу строк для виправлення недоліків позовної заяви, на які вказано в ухвалі, протягом десяти діб з часу отримання копії ухвали суду та роз`яснити, що у випадку не виправлення зазначених недоліків позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ж.П.Павлова