Постанова

Іменем України

19 червня 2019 року

м. Київ

справа № 278/1408/15-ц

провадження № 61-17272св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 12 грудня 2016 року у складі судді Талька О. Б.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

У травні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» (далі - ПАТ «Укрсиббанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 24 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0, за умовами якого позичальник отримав кредиту розмірі 36 020 доларів США під 12,4 % річних з кінцевим терміном повернення до 22 грудня 2028 року. У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за вказаним договором станом на 28 квітня 2015 року в нього утворилася заборгованість перед банком у розмірі 35 714,75 доларів США та 13 723,32 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 32 164,16 доларів США, заборгованість за процентами - 3 550,59 доларів США, заборгованість за пенею за прострочення сплати кредиту - 2 641,81 грн, заборгованість за пенею за прострочення сплати процентів - 11 081,51 грн.З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором 24 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 були укладені договори поруки № 0/п, за яким поручителі зобов`язалися нести солідарну відповідальність перед банком за виконання позичальником у повному обсязі зобов`язань за кредитним договором. Враховуючи викладене, ПАТ «УкрСиббанк» просило стягнути солідарно з відповідачів на свою користь вказану заборгованість та понесені судові витрати.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 21 липня 2016 року у складі судді Грубіяна Є. О. позов задоволено частково. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором від 24 грудня 2007 року № 0 в розмірі 35 714,75 доларів США, що у гривневому еквіваленті станом на 28 квітня 2015 року складає 817 816 грн 52 коп., та 13 723 грн 32 коп. пені за прострочення сплати кредиту, пені за прострочення сплати відсотків. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позов банку в частині задоволених вимог доведено й обґрунтовано належним чином, тому наявні правові підстави для солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором, яка утворилася внаслідок невиконання позичальником взятих на себе зобов`язань.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 12 грудня 2016 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 21 липня 2016 року.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що в заяві представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 21 липня 2016 року зазначено, що відповідач пропустив цей строк через помилкове трактування оскаржуваного рішення як заочного. Оскільки ОСОБА_1 отримав повний текст рішення 11 серпня 2016 року, то останнім днем подання апеляційної скарги було 21 серпня 2016 року. Однак відповідач подав скаргу лише 12 вересня 2016 року, тобто з пропуском строку, встановленого процесуальним законодавством. Посилання представника відповідача на неправильне сприйняття її довірителем порядку оскарження рішення місцевого суду не може бути визнано поважною причиною для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги.

У грудні 2016 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 12 грудня 2016 року, а справу направити до апеляційного суду для розгляду по суті.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 мотивована тим, що рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 21 липня 2016 року в цій справі винесено з порушенням норм чинного законодавства України, не враховані всі фактичні обставини справи та надані суду докази. Ухвала Апеляційного суду Житомирської області від 12 грудня 2016 року постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки суд не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому розгляду справи.

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали з Житомирського районного суду Житомирської області.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

17 квітня 2018 року справу № 278/1408/15-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 статті 129 Конституції України).

При цьому забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

Відповідно до частини першої статті 294 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного судового рішення (далі - ЦПК України 2004 року), апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Встановлено, що ОСОБА_1 отримав повний текст оскарженого ним рішення суду першої інстанції 11 серпня 2016 року, а подав апеляційну скаргу на це рішення 12 вересня 2016 року, тобто з пропуском встановленого процесуальним законодавством десятиденного строку.

Відповідно до частини третьої статті 297 ЦПК України 2004 року апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 26 вересня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення суду першої інстанції залишено без руху та надано тридцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, а саме - заявнику слід було надати суду заяву про поновлення строків та підтверджуючі документи, які обґрунтовують поважність пропуску строку для подання апеляційної скарги.

Судове рішення було направлено апеляційним судом на адресу, яку ОСОБА_1 зазначив в апеляційній скарзі, а саме: АДРЕСА_1 .

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, за ідентифікатором поштового відділення 917, заявник отримав вказану ухвалу 03 листопада 2016 року.

02 грудня 2016 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подала доАпеляційного суду Житомирської області заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, однак не навела переконливих і обґрунтованих обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску вказаного строку.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , апеляційний суд керувався нормами частини третьої статті 297 ЦПК України 2004 року і правильно виходив з того, що апеляційна скарга була подана з пропуском встановленого законом строку на апеляційне оскарження, а поважність причин пропуску такого строку заявником не доведено.

Неправильне сприйняття відповідачем порядку перегляду судового рішення не є поважною причиною для поновлення строку на його апеляційне оскарження. В резолютивній частині оскарженого заявником в апеляційному порядку рішення Житомирського районного суду від 21 липня 2016 року зазначено порядок і строк його оскарження.

Доводи касаційної скарги про те, що у вступній частині рішення суду першої інстанції вказано про заочний розгляд справи, спростовуються змістом цього рішення, в якому відсутня така вказівка.

Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги на предмет законності оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції виключно в межах, які безпосередньо стосуються дотримання апеляційним судом норм процесуального права, у зв`язку з чим не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності перевірки правильності рішення суду першої інстанції, яке в апеляційному порядку по суті не переглядалося.

Згідно з частиною третьою статті 401 та частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.

Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону й підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 12 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

С. О. Карпенко

М. Ю. Тітов