Справа № 712/9962/18
Провадження № 2/712/246/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2019 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

Головуючого судді ТОКОВОЇ С.Є.

при секретарі МОГИЛА І.С.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 О.П.

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про припинення права на спільну часткову власність у майні, що перебуває у спільній частковій власності зі стягненням відповідної грошової компенсації,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з позовом до відповідача про припинення права на спільну часткову власність у майні, що перебуває у спільній частковій власності зі стягненням відповідної грошової компенсації, посилаючись на те, що з 06 травня 2006 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 жовтня 2015 року розірвано. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час шлюбу ними спільно була придбана однокімнатна квартира, загальною площею 31,1 м2 за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 лютого 2017 року, дана квартира була розділена між нею та відповідачем: по Ѕ частини квартири кожному. Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 12 квітня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено в силі. Проте, проживати у спірній квартирі спільно із відповідачем вона не має можливості через постійні сварки та непорозуміння в т.ч. з питань порядку користування житловою площею. Крім того, свідками їх суперечок є діти, що негативним чином пливає на їх психічний стан. На її неодноразові прохання продати квартиру та поділити грошові кошти від її реалізації відповідач категорично не погоджується. Внаслідок ситуації, що склалася, вона була вимушена виїхати із належної їй на праві спільної часткової власності квартири, та разом із дітьми переїхати до орендованого житла. У зв`язку з наведеним вважає, що її право на частку у спільному майні слід припинити, а з відповідача стягнути вартість належної їй частки квартири в розмірі 209 600 грн.

У відзиві на позов відповідач позов не визнав з тих підстав, що обставини щодо неможливості невикористання позивачем спільної квартири, недосягнення домовленості між співвласниками щодо порядку такого використання, використання позивачем іншого житла для проживання не входить до предмету доказування по даному позову, оскільки не охоплюються предметом заявленого позову та не підтверджують заявлені позивачем вимоги, якими є фактично питання поділу спільного майна. Також зазначив, що не має фінансової можливості сплатити відповідну компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно, та не має наміру (бажання) набувати у власність частку позивача. Натомість, позивачем не подано жодних належних та допустимих доказів того, що відповідач має таку фінансову можливість. Просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 серпня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 24 вересня 2018 року на 12-00 год. в порядку загального провадження.

22 листопада 2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17 грудня 2018 року.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили суд припинити право ОСОБА_1 на Ѕ частини квартири АДРЕСА_2 , що перебуває у спільній частковій власності зі стягненням з ОСОБА_3 грошової компенсації в розмірі 209 600 грн. на користь ОСОБА_1 та стягнути судові витрати.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили у задоволенні позову відмовити з підстав викладених у відзиві на позов.

Відповідно до п.3 розділу Х11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-У111 «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

У зв`язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України, який вступив в дію 15.12.2017 року.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного та сімейного законодавства.

Згідно ч. 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, 06 травня 2006 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем, який рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 жовтня 2015 року розірвано.

Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час шлюбу, сторонами було придбано однокімнатну квартиру, загальною площею 31,1 м2 за адресою: АДРЕСА_1 (копія витягу з Державного реєстру правочинів а.с. 9).

У листопада 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Соснівського районного суду міста Черкаси з позовом в якому просила суд поділити майно, набуте під час шлюбу, а саме квартиру АДРЕСА_2 . Визнати за нею право особистої приватної власності на 24/100 частини квартири; визнати спільною сумісною власністю подружжя 76/100 частини квартири; визначити позивачу ОСОБА_1 51/100частини квартири, а відповідачу Соловйову 25/100 частини квартири. Виділити позивачу ОСОБА_1 24/100 та 51/100 частини квартири шляхом стягнення з ОСОБА_3 вартості цих частин в сумі 236625 грн., а квартиру залишити ОСОБА_9 .

Розглянувши позовну заяву, в межах заявлених позовних вимог, судом було прийнято рішення від 22 лютого 2017 року, відповідно до якого позов задоволено частково, розділено спільне майно подружжя та визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_3 .

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 12 квітня 2017 року вищевказане рішення суду першої інстанції залишено в силі.

Як пояснила в судовому засіданні позивач, проживати у спірній квартирі спільно із відповідачем вона не має можливості через постійні сварки та непорозуміння в т.ч. з питань порядку користування житловою площею. Крім того, свідками їх суперечок є діти, що негативно впливає на їх виховання. Вона неодноразово пропонувала відповідачу вирішити даний спір мирним шляхом, проте відповідач категорично не погоджується. На даний час вона проживає разом з дітьми в орендованій квартирі.

За наслідками судового розгляду даного спору встановлено, що сторони не досягли між собою згоди про порядок володіння та користування квартирою, яка є їхньою спільною частковою власністю та позивач бажає позбутись своєї частки у спільному майні, отримавши від відповідача відповідну грошову компенсацію.

Згідно із висновком оціночної діяльності про вартість об`єкту нерухомості від 16.07.2018 року, загальна ринкова вартість Ѕ частини спірної квартири становить 209 600 грн. (а.с 16).

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно з положенням ст. 364 ЦК України, яка регулює правовідносини з виділу власником належної йому частки , що є у спільній частковій власності, власник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу «Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення»), співвласник, який бажає виділу, має право на держання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у спільній частковій власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

За змістом статті 364 ЦК України власник, який бажає виділу своєї частки, може вимагати виділу такої частки в натурі і лише у зв`язку із неможливістю такого виділу або заборони такого виділу відповідно до закону він має право на компенсацію, яку може вимагати на підставі цієї норми права.

Зазначена норма права регулює випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації належної йому частки та визнання за ними права власності на все майно.

За положеннями статей 21,24,41 Конституції України, статей 319,358 ЦК України усі громадяни є рівними у своїх правах, усім забезпечуються рівні умови здійснення своїх, у тому числі майнових прав, а відтак правовий режим спільної часткової власності визначається з урахуванням інтересів усіх співвласників.

Загальні засади цивільного законодавства, зокрема засади справедливості , добросовісності та розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), спонукають суд при вирішенні зазначених спорів ураховувати інтереси обох сторін та встановлювати : чи дійсно є неможливим виділ частки в натурі; чи допускається такий виділ згідно із законодавством; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на усе спірне майно та чи не створюватиме це для них надмірний тягар .

Із системного аналізу зазначених норм права, положення статті 364 ЦК України у поєднанні з частиною четвертою статті 71 СК України застосовуються до правовідносин щодо вимоги співвласника частки у майні, що знаходиться у спільній частковій власності, про отримання компенсації вартості своєї частки, у зв`язку із неможливістю виділення її в натурі.

Як встановлено в судовому засіданні , після розірвання шлюбу, між сторонами склались неприязнені відносини, внаслідок чого позивач разом із двома неповнолітніми дітьми не має можливості проживати у 1/2 частині квартири АДРЕСА_3 , і яка згідно рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 22лютого 2017 року є її власністю. На даний час вона разом із дітьми орендує квартиру за адресою АДРЕСА_4 . Розмір орендної плати складає 3 000 грн., в той час як розмір її заробітної плати складає 3930 грн що підтверджується довідкою про розмір заробітної плати ( а.с. 15).

Відповідач більше двох років користується квартирою, та не має бажання вирішувати даний спір .

З урахуванням вказаних обставин, суд вважає, що пред`явлений позивачем ОСОБА_1 позов про стягнення з відповідача компенсації вартості Ѕ частини квартири у спільному майні на її користь є реалізацією її права на отримання своєї частки у майні.

При цьому, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження неможливості виплатити таку компенсацію через незначний дохід.

Суд не погоджується із твердженнями представника відповідача про те, що позивач вже зверталась до суду з аналогічним позовом і їй було відмовлено у задоволенні такого позову, оскільки як зазначалось вище, позивач зверталась до суду з позовом про розподіл майна подружжя та відступлення від рівності часток при такому поділі, виходячи як з урахуванням тих коштів, які були внесені нею особисто для придбання квартири так і з урахуванням проживання з нею неповнолітніх дітей.

Посилання відповідача на норми ст.ст. 367, 391 ЦК України суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа наділена диспозитивним правом звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та обирати спосіб захисту права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Не підтвердженими належними доказами суд вважає і твердження відповідача щодо завищення вартості Ѕ частини спірної квартири з посиланням на висновок суб`єкта оціночної діяльності ПП «ТОВА», оскільки відповідач не заявляв в судовому засіданні клопотання про проведення відповідної експертизи на спростування вказаного висновку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними доказами, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 13, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 361, 364, 367, 372 391ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Припинити право ОСОБА_1 на Ѕ частини квартири АДРЕСА_2 , що перебуває у спільній частковій власності зі стягненням з ОСОБА_3 грошової компенсації в розмірі 209 600 грн. на користь ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , іпн НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , іпн НОМЕР_2 судовий збір в сумі 704,40 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п.15 Розділу ХII «Перехідні положення» ЦПК України).

Повне рішення суду складено 25 червня 2019 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ :

Позивач: ОСОБА_1 , іпн НОМЕР_2 , прож. АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , іпн НОМЕР_1 , прож. АДРЕСА_1 АДРЕСА_3 43