Постанова

Іменем України

26 червня 2019 року

м. Київ

справа № 693/355/16-ц

провадження № 61-41274св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач за первинним позовом (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

представник позивача за первинним позовом (відповідача за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 ,

відповідач-1 за первинним позовом - Бузівська сільська рада Жашківського району Черкаської області,

представник відповідача-1 за первинним позовом - Шеремета Борис Іванович ,

відповідач-2 за первинним позовом (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_4 ,

представник відповідача-2 за первинним позовом (позивача за зустрічним позовом) - ОСОБА_5 ,

треті особи: приватний нотаріус Жашківського районного нотаріального округу Шелудько Валентина Петрівна, Жашківська державна нотаріальна контора Черкаської області,

представник Жашківської державної нотаріальної контори Черкаської області - Ястремська Ірина Олегівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Жашківського районного суду Черкаської області у складі судді Шимчика Р. В. від 02 лютого 2018 року та постанову апеляційного суду Черкаської області у складі колегії суддів: Вініченка Б. Б., Храпка В. Д., Новікова О. М. від 14 червня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Бузівської сільської ради Жашківського району Черкаської області, ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Жашківського районного нотаріального округу Шелудько В. П., Жашківська державна нотаріальна контора Черкаської області, про визнання заповіту недійсним.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , яка 25 березня 2002 року на її ім`я склала заповіт, за яким після смерті заповіла їй земельну частку (пай), що знаходиться в КСП «Бузівське» с. Бузівка Жашківського району Черкаської області. Звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , вона дізналася про те, що 18 грудня 2003 року спадкодавець склала на ім`я свого онука ОСОБА_4 заповіт, яким усе своє майно заповіла останньому.

Посилаючись на те, що ОСОБА_6 не мала волевиявлення на укладення заповіту на ім`я ОСОБА_4 , оскільки його не підписувала, а секретар Бузівської сільської ради Жашківського району Черкаської області не мала права його підписувати та посвідчувати, з урахуванням уточнення позовних вимог, просила визнати недійсним заповіт від 18 грудня 2003 року, вчинений від імені ОСОБА_6 на ім`я ОСОБА_4 , посвідчений секретарем Бузівської сільської ради Жашківського району Черкаської області.

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Жашківського районного нотаріального округу Шелудько В. П., про визнання заповіту недійсним.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за життя мала у власності три окремі земельні частки (паї) в КСП «Бузівське» с. Бузівка Жашківського району Черкаської області. Тому встановити, на яку саме земельну частку (пай) ОСОБА_6 склала заповіт на ім'я ОСОБА_1 , неможливо.

Посилаючись на те, що предмет заповіту від 25 березня 2002 року, складений на ім'я ОСОБА_1 , не визначений, просив визнати його недійсним.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 02 лютого 2018 року прийнято відмову представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 від первинного позову, провадження у справі за первинним позовом ОСОБА_1 закрито. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції в частині закриття провадження мотивоване тим, що від представника позивача за первинним позовом надійшла заява про закриття провадження у зв`язку із відмовою від позову в порядку пункту 4 частини першої статті 255 ЦПК України, при цьому суд дійшов до висновку, що підстав для неприйняття заяви про закриття провадження у справі не встановлено, а тому заяву необхідно задовольнити.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 , суд першої інстанції виходив із того, що заповіт на ім`я ОСОБА_4 було складено пізніше, ніж заповіт на ім`я ОСОБА_1 , а тому останній вважається скасованим та підстави для визнання його недійсним відсутні.

Короткий зміст постанови апеляційного суду

Постановою апеляційного суду Черкаської області від 14 червня 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 02 лютого 2018 року скасовано. У задоволенні первинного позову ОСОБА_1 та зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 255 ЦПК України у зв`язку із відмовою представника позивача від позову, не врахував, що заявник просив закрити провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору. Оскільки право ОСОБА_1 на спадщину за заповітом оспорюється, як і оспорюється право на спадкування за заповітом ОСОБА_4 , тому відсутні підстави стверджувати про відсутність предмета спору у справі.

Відмовляючи у задоволенні первиного позову ОСОБА_1 , апеляційний суд виходив із того, що заповіт на ім`я ОСОБА_4 складений у письмовій формі із зазначенням дати і місця його укладення, підписаний заповідачем власноручно, належним чином посвідчений уповноваженою особою секретарем виконкому Бузівської сільської ради Жашківського району Черкаської області, якою встановлено особу заповідача та перевірено його дієздатність, а тому по формі та змісту відповідає чинному на момент його посвідчення законодавству.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 , апеляційний суд виходив із того, що оскільки доводи ОСОБА_1 щодо недійсності заповіту від 18 грудня 2003 року, складеного на ім`я ОСОБА_4 , не знайшли свого належного підтвердження, то відповідно до статті 544 ЦК УРСР заповіт, складений 25 березня 2002 року, є таким, що скасований у зв`язку із наявністю заповіту, який було складено пізніше та в якому спадкоємцем є ОСОБА_4 .

Узагальнені доводи касаційної скарги

У липні 2018 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій належним чином не з'ясували всіх фактичних обставин справи; порушили норми процесуального права, оскільки судом першої інстанції по суті первинний позов не розглядався у зв`язку із помилковим закриття провадження у цій частині на підставі пункту 4 частини першої статті 255 ЦПК України, у той час як апеляційний суд розглянув первинний позов по суті. Крім того, апеляційний суд не врахував, що право на спадкування у ОСОБА_4 за заповітом від 18 грудня 2003 року, який є предметом оскарження, відсутнє, оскільки цей договір не зареєстрований у Журналі для реєстрації нотаріальних дій. Посилаючись на технічну помилку в реєстраційному номері запису при реєстрації заповіту від 18 грудня 2003 року на ім`я ОСОБА_4 , апеляційний суд не врахував, що відсутні будь-які застереження та виправлення вказаної помилки у заповіті. Відсутність реєстрації свідчить про невчинення нотаріальної дії, а тому заповіт на ім`я ОСОБА_4 жодних правових наслідків не породжує, в тому числі, що пов`язані із скасуванням заповіту на ім`я ОСОБА_1 .

Відзив на касаційну скаргу не подано.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 693/355/16-ц з Жашківського районного суду Черкаської області.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 червня 2019 року вказану справу призначено до судового розгляду.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Згідно з частиною першою статті 24 ЦПК України апеляційні суди переглядають в апеляційному порядку судові рішення місцевих судів, які знаходяться у межах відповідного апеляційного округу (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду).

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції повинен з`ясувати: чи враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти), якими мотивовано рішення, належними й допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримано та чи правильно застосовані норми матеріального й процесуального права.

Із матеріалів справи вбачається, що 02 лютого 2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала до суду першої інстанції клопотання про закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України у зв`язку із відсутністю предмета спору.

Натомість, суд першої інстанції, задовольняючи вказане клопотання, виходив з інших підстав для закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , а саме, відмови позивача від позову (пункт 4 частини першої статті 255 ЦПК України).

Апеляційний суд встановив, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, які регулюють підстави для закриття провадження у справі, та відхилив клопотання представника позивача про закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України, оскільки підстави стверджувати про відсутність предмета спору у справі відсутні.

У той же час, не маючи повноважень для розгляду первинного позову ОСОБА_1 по суті, оскільки такі вимоги не були предметом розгляду в суді першої інстанції, апеляційний суд ухвалив рішення про відмову у задоволенні її позову, вийшовши за межі своїх процесуальних повноважень, що є порушенням функції суду апеляційної інстанції та принципу верховенства права, проголошеного Конституцією України, та вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо забезпечення особи справедливими судовими процедурами.

Оскільки вирішення первиного позову ОСОБА_1 та зустрічного позову ОСОБА_4 є взаємопов`язаним, тому постанова апеляційного суду підлягає скасуванню повністю.

Відповідно до частини четвертої статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Ураховуючи допущені судом апеляційної інстанції порушення норм процесуального права, оскаржувана постанова апеляційного суду відповідно до статті 411 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Постанову апеляційного суду Черкаської області від 14 червня 2018 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:С. Ю. Бурлаков А. Ю. Зайцев В. М. Коротун В. П. Курило