П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2019 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 242/4866/17

Номер провадження 22-ц/804/1691/19

Донецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Ткаченко Т.Б. (суддя-доповідач), Кочегарової Л.М., Попової С.А.

сторони:

позивач - обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго»

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 11 квітня 2019 року, у складі судді Любчика О.В., повний текст рішення складено 16 квітня 2019 року

у справі за позовом обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго»

до ОСОБА_1 , ОСОБА_2

про стягнення заборгованості за надану теплову енергію,

В с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» (далі -ОКП «Донецьктеплокомуненерго») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому, уточнивши свої вимоги, просило стягнути заборгованість за надану теплову енергію за період з 01 жовтня 2002 року по 01 травня 2016 року в сумі 16895,27 грн., індекс інфляції в сумі 8689,77 грн. за період з 21 листопада 2002 року по 20 квітня 2017 року, 3 % річних в сумі 1441,67 грн. з 21 листопада 2002 року по 20 квітня 2016 року, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн.

Заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 23 січня 2018 року позовні вимоги ОКП «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надану теплову енергію задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» заборгованість за надану теплову енергію за період з 01 жовтня 2002 року по 01 травня 2016 року в сумі 16895,27 грн., індекс інфляції в сумі 8689,77 грн. за період з 21 листопада 2002 року по 20 квітня 2016 року, 3 % річних в сумі 1441,67 грн. з 21 листопада 2002 року по 20 квітня 2016 року, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 07 грудня 2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено.

Скасовано заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 23 січня 2018 року та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 21 січня 2019 року в якості співвідповідача у справі залучено ОСОБА_2

29 січня 2019 року ОКП «Донецьктеплокомуненерго» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за надану теплову енергію в сумі 16895,26 грн. за період з 01 вересня 2010 року по 01 квітня 2016 року, 3% річних в сумі 1244,83 грн. за період з 01 листопада 2010 року по 01 квітня 2016 року, інфляційні збитки в сумі 7711,45 грн. за період з 01 листопада 2010 року по 01 квітня 2016 року та витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн.

В мотивування позову зазначило, що відповідач ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ), з 03 вересня 2010 року власником даної квартири стала ОСОБА_2

Квартира відповідачів знаходиться у житловому будинку та є невід`ємною частиною багатоквартирного житлового будинку, який приєднано до системи централізованого теплопостачання, вони є користувачами теплової енергії, яку надає позивач.

29 липня 2010 року відповідачі самовільно відключили вказану квартиру від системи централізованого опалення, що є порушенням Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України 22.11.2005 року № 4.

Відносно ОСОБА_1 складено акт про самовільне переобладнання системи опалення, припис про приведення самовільно переобладнаної системи опалення до попереднього стану, та протокол про адміністративне правопорушення.

Рішення щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення мешканцями будинку АДРЕСА_1 не приймалось, на загальних зборах мешканців не обговорювалось, а також не приймалось жодного рішення органами місцевого самоврядування та міжвідомчою комісією щодо надання дозволу на відключення квартири відповідачів та будинку в цілому від мереж теплопостачання.

Відповідачами не приведено систему опалення в первинний стан. Самовільне відключення не є підставою для припинення нарахувань за надану теплову енергію. Відповідачі отримали послуги з 01 вересня 2010 року по квітень 2016 року, проте обов`язки по сплаті послуг з теплопостачання не виконали, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 11 квітня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» заборгованість за надану теплову енергію за період з травня 2013 року по квітень 2016 року в розмірі 9829 гривні 73 копійок, інфляційні збитки в розмірі 7617 гривень 81 копійки, три відсотки річних в розмірі 968 гривень 32 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» судові витрати в розмірі 569 гривень 84 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» судові витрати в розмірі 565 гривень 84 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» про стягнення заборгованості за надану теплову енергію за період з 01 вересня 2010 року по квітень 2013 року в розмірі 7065 грн. 53 копі., інфляційні збитки в розмірі 93 грн. 64 коп., три відсотки річних в розмірі 276 грн. 51 коп. та судового збору в розмірі 460 грн. 32 коп., відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням, відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування матеріального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Зокрема зазначила, що судом першої інстанції не застосовано до спірних правовідносин п.24 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 червня 2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», відповідно до якого споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Судом залишено поза увагою, що сторони договір про надання послуг з теплопостачання не укладали. У другій половині липня 2010 року робітниками СЄЗ за заявою ОСОБА_1 були демонтовані прилади опалення у зв`язку із виходом їх із ладу в результаті тривалої експлуатації, про що складено акт обстеження. 29 липня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до позивача із заявою про проведення обстеження в квартирі внутрішньої системи опалення, повідомивши про зняття батарей. Придбати прилади опалення відповідач ОСОБА_1 немає змоги, оскільки є багатодітним батьком та більша частина доходу витрачається на дітей, дружина та старша донька ОСОБА_2 знаходяться у відпустці по догляду за дитиною. З вересня 2010 року по теперішній час послуги з теплопостачання відповідачі не отримують.

Судом не досліджено дії позивача, яким не виконувались обов`язки як теплопостачальної організації та який стягує кошти за ненадані послуги.

Вказує, що суд безпідставно стягнув заборгованість за теплову енергію, зробив розрахунок за період з 01 травня 2013 року по квітень 2016 року, оскільки позивач звернувся до суду в листопаді 2017 року, тому розрахунок мав бути за час з травня 2014 року по квітень 2016 року.

Вважає, що позивач мав би звернутись до суду з позовом про зобов`язання відновлення (встановлення) приборів центрального опалення в квартирі.

Відповідно до положень ст.360 ЦПК України позивачем на адресу апеляційного суду відзиву не подано.

За правилами ст.ст.368, 369 ЦПК України апеляційну скаргу розглянуто апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, рішення суду в частині задоволення позову та судового збору - зміні, в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог - скасуванню з таких підстав.

Відповідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОКП «Донецьктеплокомуненерго», суд першої інстанції прийшов до висновку, що процедура відключення від централізованого опалення відповідачами не дотримана, нарахування відповідачам оплати за надану теплову енергію за період з 01 вересня 2010 року по квітень 2016 року є правомірним та обґрунтованим.

Суд також прийшов до висновків, що нарахування позивачем трьох відсотки річних та індексу інфляції є обґрунтованим, оскільки відповідачі своєчасно не виконали зобов`язання.

Враховуючи те, що позивач 01 червня 2016 року звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення боргу з відповідача ОСОБА_1 , а відповідачі звернулися з клопотанням про застосування строку позовної давності, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачів солідарно заборгованість за надану теплову енергію за період з травня 2013 року по квітень 2016 року, три відсотки річних та інфляційних збитків за цей період.

З таким висновком апеляційний суд не може повністю погодитись, виходячи з наступного.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (ч.1 ст.376 ЦПК України).

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до актів про підключення житлових будинків до системи централізованого опалення від 20.10.2012 року, 4.10.2013 року, 25.10.2014 року, 15.10.2015 року, 16.10.2016 року будинок АДРЕСА_1 підключено до централізованої системи опалення (а.с.111, 113 -115, 117).

Власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 , що встановлено з договору дарування 1/2 частини квартири від 02 вересня 2010 року, посвідченого державним нотаріусом Першої селидівської нотаріальної контори Донецької області Шарафєєвою І.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1878 (а.с.58).

Відповідно до даних паспорту на ім`я ОСОБА_1 , місце його проживання з 23 грудня 1987 року зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 . Особовий рахунок № НОМЕР_1 за вказаною квартирою відкрито на ОСОБА_1 (а.с.26 - 29).

З виписки з особового рахунку № НОМЕР_1 за надані послуги з постачання теплової енергії за період з 01 вересня 2010 року по квітень 2016 року відповідачам нараховано 16895,26 гривень, за цей період відповідачами оплата не здійснювалась (а.с.110).

З акту від 29 липня 2010 року, складеного ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ПЕ «Селидовтепломережа», вбачається, що в квартирі за адресою АДРЕСА_1 самовільно переобладнано система опалення. ОСОБА_1 від підпису акту відмовився (а.с.123).

Відповідно до припису на відновлення самовільного переобладнання системи опалення складеного ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ПЕ «Селидовтепломережа», ОСОБА_1 зобов`язано поновити самовільне переобладнану систему центрального опалення (а.с.124).

З протоколу про адміністративне порушення від 29 липня 2010 року (а.с.122) вбачається, що квартира АДРЕСА_1 самовільно відключена від централізованого опалення.

Відповідно до частин першої-третьої статті 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Згідно з пунктами 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630), споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (пункт 2.1 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 «Про затвердження Змін до Наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року № 4).

При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (пункт 2.2 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 «Про затвердження Змін до наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року № 4).

Пунктом 26 Правил № 630 передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Згідно з пунктами 2.6, 2.7 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4(далі - Порядок), по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Тобто єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинне законодавство не передбачає.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише щодо будинку в цілому.

Матеріали справи не містять відповідної проектної документації, яка б засвідчувала факт відключення квартири відповідачів від мережі централізованого теплопостачання та доказів ненадання йому послуг з постачання тепла.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про теплопостачання» місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.

Згідно з п. 22 Правил № 630 точками розподіл у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві, є відгалуження від стояків у межах квартири.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири відповідачів свідчить по виконання послуг ОКП «Донецктеплокомунерго». Таким чином ОКП «Донецктеплокомунерго» виконало свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення, а відповідачі, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання, зобов`язані оплатити надані послуги. У разі наміру споживачів не отримувати відповідні послуги вони не позбавлені можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мережі теплопостачання. Отже, самовільне відключення від вказаної мережі не є підставою для звільнення від оплати за послуги з теплопостачання.

Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах від 11 листопада 2015 року у справах № 6-1192цс15 та № 6-1706цс15.

Відповідно до положень ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV (який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин), (далі - Закон України № 1875-IV), відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Споживач зобов`язаний, крім іншого, укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини; забезпечувати цілісність засобів обліку комунальних послуг та не втручатися в їх роботу; за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах (ст.20 Закону України № 1875-IV ).

Статтею 32 цього Закону передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Отже, суд першої інстанції, дійшовши висновку, що відповідачі зобов`язані проводити оплату за теплопостачання до квартири, обгрунтовано виходив з того, що відключення квартири від мереж централізованого опалення було вчинено самовільно з недотриманням порядку, встановленого законодавством, а тому ОКП «Донецьктеплокомуненерго» здійснювало нарахування оплати наданих комунальних послуг на законних підставах.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що ОКП «Донецьктеплокомуненерго» не надає їй послуг з централізованого теплопостачання, оскільки у спірній квартирі батареї опалення відключені від централізованої опалювальної системи, не заслуговують на увагу, оскільки як зазначалося вище, відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Відключення від мереж централізованого опалення окремих квартир у багатоквартирному будинку можливе лише щодо будинку в цілому.

Відповідачами не надано доказів, які б засвідчували факт правомірного відключення їх квартири від мережі централізованого теплопостачання з дотримання чинного законодавства, як і доказів ненадання або неналежного надання ОКП «Донецьктеплокомуненерго» послуг з постачання тепла.

Матеріали справи містять відомості щодо підключення будинку, в якому знаходиться квартира відповідачів, до системи централізованого опалення.

Посилання ОСОБА_2 у апеляційній скарзі на відсутність між сторонами договірних відносин, що звільняє відповідачів від оплати послуг з теплопостачання, є помилковим.

Статтею 20 Закону України № 1875-IV передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово - комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений цією ж статтею обов`язок укласти договір, оплатити житлово-комунальні послуги. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13.

Разом з тим, апеляційний суд не може погодитися з періодом та сумою стягнення заборгованості за теплову енергію, враховуючи наступне.

Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Звертаючись до суду з позовом ОКП «Донецьктеплокомуненерго» просило стягнути з відповідачів заборгованість за теплову енергію за період з 01 вересня 2010 року до 01 квітня 2016 року в сумі 16 895,26 грн., 3 % річних в сумі 1244,83 грн. за період з 01 листопада 2010 року по 01 квітня 2016 року, інфляційні в сумі 7711,45 грн. з 01 жовтня 2010 року по 01 квітня 2016 року, надав до позову розрахунок заборгованості (а.с.104 -110).

Разом з тим, з цього розрахунку вбачається, що зазначена у позову заборгованість за теплову енергію визначена позивачем станом на 30 квітня 2016 року, а не на 01 квітня 2016 року, як останнім заявлено у позові.

Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися із заявами про застосування строку позовної давності (а.с.139- 142, 146).

Крім того, як встановлено судом першої інстанції і це підтверджується матеріалами справи ОКП «Донецьктеплокомуненерго» 01 червня 2016 року звернулось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення боргу з відповідача ОСОБА_1 , який був виданий Селидівським міським судом Донецької області 02 червня 2016 року та скасований ухвалою цього ж суду 31 липня 2017 року (а.с.6).

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

За положеннями ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України, в редакції 2004 року, чинній на час звернення позивача до суду із заявою про видачу судового наказу, судовий наказ є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Ураховуючи те, що судовий захист права на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання ОКП «Донецьктеплокомуненерго» заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України 2004 року, перериває перебіг строку позовної давності.

Звернення позивачем із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за теплову енергію, інфляційних втрат, трьох відсотків річних, що є різновидом пред`явлення позову, свідчить про переривання строку позовної давності та не пропущення позивачем строку позовної давності за період з 01 червня 2013 року по 01 червня 2016 року.

Доводи апеляційної скарги щодо пропуску позивачем строку позовної давності до травня 2014 року, з посиланням на те, що ОКП «Донецьктеплокомуненерго» звернулося до суду з позовом у листопаді 2017 року, є необґрунтованими.

Згідно ч.2.ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки неправомірними діями відповідачів позивачу було завдано збитків, які складаються із заборгованості по сплаті за теплову енергію, та виражені у грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за теплову енергію, три відсотки річних та інфляційні збитки, відповідно до положень ст.625 ЦК України, в межах трирічного строку позовної давності, за період з 01 червня 2013 року по 01 квітня 2016 року, відповідно до заявлених позивачем вимог.

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість за теплову енергію за період з 01 червня 2013 року по 01 квітня 2016 року, які, як зазначено у наданому до матеріалів справи розрахунку заборгованості, фактично виникли у зазначений період з жовтня 2013 року по березень 2016 року включно, становить 9625 грн. 91 коп. (189,69 грн.+358,60 грн.+481,30 грн.+533,30 грн.+475,07 грн.+412,24 грн.+28,20 грн.+157,24 грн.+569,08 грн.+589,19 грн.+548,98 грн.+146,84 грн.+609,30 грн.+506,63 грн.+893,36 грн.+808,90 грн.+916,91грн.,674,89 грн.+726,29 грн.).

За даними Державного комітету статистики України величини індексів інфляції становлять: - у 2013 році: листопад - 100,2%; грудень -100,5 %; - у 2014 році: січень - 100,2%; лютий - 100,6%; березень -102,2%; квітень -103,3%; травень - 103,8%; червень - 101,0%; липень- 100,4%; серпень -100,8 %; вересень -102,9%; жовтень - 102,4%; листопад - 101,9%; грудень - 103,0%; у 2015 році: січень - 103,1%; лютий - 105,3%; березень -110,8%; квітень -114,0%; травень - 102,2%; червень - 100,4%; липень- 99,04%; серпень -99,2 %; вересень -102,3%; жовтень - 98,7%; листопад - 102,0%; грудень - 100,7%; у 2016 році: січень - 100,9%; лютий - 99,6%; березень -101,0%.

З урахуванням індексів інфляції у вказаний період та щомісячних сум заборгованості, (жовтень 2013 року по березень 2016 року включно) сума інфляційних збитків становить 3055,72 грн. (157,28 грн.+ 296, 02 грн. +392,86 грн. +391,11 грн.+ 380,99 грн. +314,61 грн.+ 19,93 грн.+ 82,81 грн.+ 283,56 грн.+ 267,87 грн.+ 225,58 грн.+ 49,91 грн. + 127,52 грн. + 21,56 грн. + 19,76 грн. + 12,14 грн. + 5,46 грн. + 6,75 грн.); три відсотки річних відповідно становлять - 279,98 грн. (13,75 грн. + 25,10 грн. + 32,46 грн. + 31,24 грн. + 29,74 грн. + 24,76 грн. + 1,62 грн. + 6,68 грн. + 22,77 грн. + 22,07 грн. + 19,17 грн. + 4,79 грн. + 18,32 грн. + 6,32 грн. +8,94 грн. + 6,03 грн. + 4,51 грн. + 1,71 грн.).

Оскільки судом першої інстанції невірно був визначений період стягнення заборгованості, суму заборгованості за теплову енергію, інфляційні збитки та три відсотки річних, рішення суду в частині задоволення позовних вимог підлягає зміні та стягнення на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» з відповідачів заборгованість за теплову енергію в сумі 9625 грн. 91 коп., інфляційні збитки в сумі 3055 грн. 72 коп., три відсотки річних в сумі 279 грн. 98 коп.

Підлягає зміні і рішення в частині відшкодування судового збору, враховуючи наступне.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні з позовом ОКП «Донецьктеплокомуненерго» сплатило судовий збір 1600 грн., а саме 911 грн. при зверненні до суду з даним позовом (а.с.1) та 689 грн. при зверненні із заявою про видачу судового наказу (а.с.6).

Враховуючи те, що позов ОКП «Донецьктеплокомуненерго» підлягає задоволенню у сумі 12961,61 грн. (9625,91 грн. + 279,98 грн. + 3055,72 грн), що становить 50,14% , у відшкодування витрат по сплаті судового збору на користь позивача з відповідачів підлягає стягненню 802,24 грн. (1600 грн. х 50,14) :100), тобто по 401 грн. 12 коп. з кожного з відповідачів.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку щодо відмови у задоволенні решти позовних вимог, а саме відмовив у задоволенні позову про стягнення заборгованості за надану теплову енергію за період з 01 вересня 2010 року по квітень 2013 року в сумі 7065 грн. 53 коп., інфляційних збитків в сумі 93 грн. 64 коп., три відсотки річних в сумі 276 грн. 51 коп.

При цьому суд дійшов помилкового висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності за період з 01 вересня 2010 року по квітень 2013 року, оскільки, як наведено вище, ОКП «Донецьктеплокомуненерго» звернулося до суду з даним позовом з пропуском строку позовної давності за період з 01 вересня 2010 року по 31 травня 2013 року.

Так як, позивачем пропущено більший строк позовної давності, аніж як помилково встановив суд першої, рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за надану теплову енергію за період з 01 вересня 2010 року по квітень 2013 року в сумі 7065 грн. 53 копі., інфляційних збитків в сумі 93 грн. 64 коп., три відсотки річних в сумі 276 грн. 51 коп. підлягає скасуванню.

Враховуючи ті обставини, що ОКП «Донецьктеплокомуненерго» звернулося до суду з даним позовом з пропуском строку позовної давності за період з 01 вересня 2010 року по 31 травня 2013 року, в задоволенні позовних вимог за період з 01 вересня 2010 року по 31 травня 2013 року та в частині стягнення заборгованості за квітень 2016 року (позовні вимоги заявлені по 01 квітня 2016 року, слід відмовити, а саме про стягнення заборгованості за теплову енергію в сумі 7269,35 грн. (7065,53 грн. + 203,82 грн.), інфляційних збитків в сумі 4655,73 грн., трьох відсотків річних в сумі 964,85 грн.

Переглядаючи справу в межах заявленого позову та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни або скасування рішення в іншій частині.

Відповідачем ОСОБА_2 при зверненні з апеляційною скаргою сплачено судовий збір 2400 грн. (а.с.188).

У зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги (на 49,86%), з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 у відшкодування судових з витрат по сплаті судового збору, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції підлягає стягненню 1196,64 грн. (2400 грн. х 49,86) : 100 ).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 11 квітня 2019 року змінити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (, місце знаходження: Донецька область, м.Краматорськ, провулок Земляний, будинок 2) заборгованість за теплову енергію за період з 01 червня 2013 року по 01 квітня 2016 року в сумі 9625 (дев`ять тисяч шістсот двадцять п`ять) гривень 91 копійку, інфляційні збитки в сумі 3055 (три тисячі п`ятдесят п`ять) гривень 72 копійки, три відсотки річних в сумі 279 (двісті сімдесят дев`ять) гривень 98 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» у відшкодування витрат по сплаті судового збору по 401 гривні 12 копійок з кожного.

Це ж рішення в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про стягнення заборгованості за надану теплову енергію за період з 01 вересня 2010 року по квітень 2013 року в розмірі 7065 гривень 53 копійки, інфляційні збитки в розмірі 93 гривні 64 копійки, три відсотки річних в розмірі 276 гривень 51 копійку та судового збору в розмірі 460 гривень 32 копійки скасувати.

У задоволенні позовних вимог Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надану теплову енергію за період з 01 вересня 2010 року по 31 травня 2013 року в сумі 7269 (сім тисяч двісті шістдесят дев`ять) гривень 35 копійки, інфляційні збитки в сумі 4655 (чотири тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) гривень 73 копійки, три відсотки річних в сумі 964 (дев`ятсот шістдесят чотири) гривні 85 копійок відмовити.

Стягнути з Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (, місце знаходження: Донецька область, м.Краматорськ, провулок Земляний, будинок 2) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) у відшкодування витрат по сплаті судового збору у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції 1196 (одну тисячу сто дев`яносто шість) гривень 64 копійки.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 05 липня 2019 року.

Судді: Т.Б.Ткаченко

Л.М.Кочегарова

С.А.Попова