Справа № 204/8259/18
Провадження № 2/204/376/19
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

при секретарі Єфімовій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача позичені грошові кошти у сумі, що еквівалентна сумі 20 000 доларів США за курсом встановленим НБУ на день ухвалення рішення, за розпискою від 01.11.2009 року; 3 % річних у сумі, що нарахована на суму боргу у розмірі 1 436,02 грн. за період з 22.09.2018 року по 22.10.2018 року за розпискою від 01.11.2009 року, а також судові витрати у розмірі 5 650,36 грн. В обґрунтування вимог зазначає, що 1 листопада 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, у відповідності до якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошову позику у розмірі 20 000 доларів США. Дата повернення позики при цьому не обговорювалася. Того ж дня, кошти у сумі 20 000 доларів США були передані відповідачу. 16.08.2018 року ОСОБА_1 , засобом поштового зв`язку, направлено на офіційну адресу відповідача вимогу про сплату боргу у сумі 549 200 грн., що на час складення вказаної вимоги була еквівалентом 20 000 доларів США. Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ОСОБА_2 було отримано зазначену вимогу 22.08.2018 року. Проте, на момент подання даної позовної заяви жодної відповіді на направлену на адресу відповідача вимогу ОСОБА_1 не отримав. Жодних проплат за розпискою відповідач не зробив. Станом на день звернення до суду 22.10.2018 року офіційний курс гривні до долара США, згідно офіційних даних НБУ, становить 28,18 за 1 дол. США. Таким чином, станом на час звернення до суду загальна основна заборгованість відповідача становить 20 000 доларів США, що еквівалентно 563 000 грн. У зв`язку з відмовою відповідача повернути позивачу позичені у нього сумі, позивач змушений звернутися за відновленням свого порушеного права до суду та заявити свої вимоги щодо стягнення з відповідача основного боргу та 3% річних за розпискою від 01.11.2009 року. Зокрема, загальна сума річних за вказаною розпискою станом на час звернення до суду становить 1 436,02 грн. Тобто загальна сума заборгованості становить 565 036, 02 грн. Тому, позивач звертається до суду з даним позовом.

У судове засідання позивач не з`явився, але від його представника до суду надійшла заява, в якій вона просить, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, справу розглядати без їхньої участі. Проти заочного рішення суду не заперечували.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі і на підтвердження укладення договору та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

На підставі ст. 1049 ЦК України, боржник зобов`язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Як встановлено в судовому засіданні, 1 листопада 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, про що свідчить розписка, відповідно до якої ОСОБА_2 1 листопада 2009 року отримав безпосередньо від громадянина ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 20 000 доларів США. Дата повернення позики у розписці не зазначена.

16 серпня 2018 року ОСОБА_1 поштою було направлено ОСОБА_2 вимогу про сплату боргу, в якій позивач вимагає в 30-ти денний термін з дня отримання вказаної вимоги перерахувати грошові кошти у сумі, що еквівалентна сумі 20 000 доларів США за курсом, встановленим НБУ на день здійснення платежу, за розпискою від 01.11.2009 року за зазначеними банківськими реквізитами (а.с. 10-11). Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, вказану вимоги ОСОБА_2 отримав 22.08.2018 року (а.с. 12).

Проте, зобов`язання за договором позики так і не були виконані, кошти ОСОБА_1 в НОМЕР_1 денний термін у повному обсязі не були повернуті.

У прохальній частині позову позивач просить стягнути суму заборгованості за розпискою від 01.11.2009 року у розмірі що еквівалентна 20 000 доларів США за курсом встановленим Національним Банком України на день ухвалення рішення. У своєму позові позивач зазначає у розрахунку, що станом на день подачі позову сума боргу у розмірі 20 000 доларів США еквівалентна 563 600 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Згідно ч. 1 ст. 524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні.

Статтею 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У судовому засіданні встановлено, що офіційний курс НБУ України станом на день ухвалення рішення 18.06.2019 року - 1 долар США дорівнює 26,42 гривні. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає (20 000 х 26,42) = 528 400 грн., а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість у розмірі 528 400 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України, у разі порушення грошового зобов`язання, боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Такий правовий висновок зроблений Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 01 жовтня 2014 року у справі № 113цс14, який, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З договору позики вбачається, що відповідач 22 серпня 2018 року отримав вимогу від позивача про повернення грошових коштів за розпискою від 01.11.2009 року в 30-ти денний строк, тобто до 21 вересня 2018 року. Час прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання становить період з 22 вересня 2018 року, тобто наступного дня після закінчення строку виконання зобов`язання, по день винесення рішення, тобто 18 червня 2019 року. Починаючи з цієї дати належить здійснювати розрахунок 3 % річних. Час прострочення виконання відповідачем цього грошового зобов`язання складає 270 днів.

Суму 3 % річних, які на підставі ст. 625 ЦК України, належать позивачу за прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, належить розраховувати наступним чином: 3% / 365 днів = 0,008219178 (сума основного боргу х 0,008219178 / 100) х кількість днів прострочення зобов`язання = сума пені.

За період з 22.09.2018 року по 18.06.2019 року

Таким чином сума 3 % річних складає 11 726 грн. 14 коп. Однак, згідно зазначеного розрахунку у позові, позивач просить стягнути 3% річних у розмірі 1 436 грн. 02 коп. Оскільки, суд не може вийти за межі позовних вимог, то позов повинен бути задоволений в межах заявлених вимог, тобто з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3% річних у розмірі 1 436 грн. 02 коп.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 5 298 грн. 36 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 192, 524, 526, 530, 533, 1046-1051 ЦК України, ст. ст. 12, 76-78, 81, 89, 141, 259, 263- 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) заборгованість за договором позики у розмірі 528 400 грн., 3 % річних у розмірі 1 436 грн. 02 коп., судові витрати по справі у розмірі 5 298 грн. 36 коп., а всього 535 134 грн. 38 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Т. О. Дубіжанська