УХВАЛА

01 липня 2019 року

м. Київ

справа № 753/6142/16-ц

провадження № 61-2198св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Державна казначейська служба України, Державна судова адміністрація України, Генеральна прокуратура України, Міністерство внутрішніх справ України,

треті особи: Святошинський районний суд міста Києва, Національна поліція України,

розглянув клопотання Генеральної прокуратури України про участь у судовому засіданні у справі за касаційними скаргами Державної казначейської служби України, Генеральної прокуратури України на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 29 серпня 2018 року у складі судді Леонтюк Л. К. та постанову Київського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року у складі колегії суддів: Саліхова В. В., Вербової І. М., Шахової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнень просив стягнути з Державного казначейства України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку майнову шкоду у розмірі 108 213,40 грн та на відшкодування моральної шкоди 5 000 000, 00 грн, завданої йому Головним слідчим управлінням Міністерства внутрішніх справ України, Генеральною прокуратурою України та Святошинським районним судом міста Києва.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 29 серпня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку 1 500 369, 00 грн.

У задоволенні решті вимог відмовлено.

Судові витрати віднесено на рахунок держави.

Постановою Київського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року рішення Дарницького районного суду міста Києва залишено без змін.

Не погодившись з таким вирішенням спору, Державна казначейська служба України звернулась з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні вимог.

Генеральна прокуратура України також подала касаційну скаргу, в якій просить змінити судові рішення судів попередніх інстанції в частині стягнутої моральної шкоди, зменшивши її розмір до 160 089,00 грн.

Ухвалами Верховного Суду від 27 лютого 2019 року та 04 березня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Державної судової адміністрації України, Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, треті особи: Святошинський районний суд міста Києва, Національна поліція України, про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Від Генеральної прокуратури України надійшло клопотання про участь у судовому засіданні.

У задоволенні клопотання слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції (частина друга).

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Абзац другий частини першої даної статті визначає, що у разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Таким чином, питання виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішується Верховним Судом з огляду на встановлену необхідність таких пояснень.

Положення частин п`ятої та шостої статті 279 ЦПК України, якою врегульовано порядок розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження в суді першої інстанції, не застосовуються при касаційному розгляді, оскільки суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права та не вирішує питань доказування у справі і не встановлює обставин справи.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Оскільки судом касаційної інстанції не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень у справі, і такої необхідності колегія суддів не вбачає, то підстав для розгляду справи за участю Генеральної прокуратури України немає.

Керуючись статтею 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити Генеральній прокуратурі України у задоволенні клопотання про участь у судовому засіданні.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук