ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року

м. Київ

справа № 234/246/16-ц

провадження № 61- 16826св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - судді Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., Олійник А. С., Погрібного С. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Союз-Ютапс»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Союз-Ютапс» на рішення апеляційного суду Донецької області від 6 квітня 2017 року, ухвалене колегією у складі суддів: Будулуци М. С., Канурної О. Д., Санікової О. С.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Союз-Ютапс» (далі - ТОВ «Союз-Ютапс») про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок пожежі.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що йому на праві приватної власності належить вантажний автокран МАЗ 5337, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 . 28 грудня 2015 року за допомогою автокрана він виконував вантажно-розвантажувальні роботи на території ТОВ «Союз-Ютапс», після закінчення яких через ожеледицю не мав можливості виїхати, тому автокран залишив на території товариства до покращення погодних умов. 2 січня 2016 року внаслідок порушення сторожем товариства ОСОБА_2 правил користування опалювальними приладами у сторожці на території ТОВ «Союз-Ютапс» сталася пожежа - зайнялася сторожка, поблизу якої стояв автокран, що призвело до його пошкодження.

Посилаючись на наведене та на підставі статей 23, 1166, 1167 ЦК України, ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача на його користь 150 000 грн на відшкодування майнової шкоди та 20 000 грн - на відшкодування моральної.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 2 грудня 2016 року, ухваленим у складі судді Літовки В. В., у задоволенні позову відмовлено з підстав недоведеності недотримання відповідачем обов`язку щодо зберігання автокрана на власній території, посилаючись на частину першу статті 936, частини першу та третю статті 937, статтю 942 ЦК України, що регулюють правовідносини за договором зберігання.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 6 квітня 2017 року рішення Краматорського міського суду Донецької області від 2 грудня 2016 року скасовано із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Стягнено з ТОВ «Союз-Ютапс» на користь ОСОБА_3 141 446 грн у відшкодування майнової шкоди, 1 000 грн - у відшкодування моральної шкоди та 3 993,49 грн судового збору.

Апеляційний суд дійшов висновку про помилковість застосування судом першої інстанції положень, які регулюють зобов`язання, що виникають із договору зберігання, оскільки не врахував недоговірний характер правовідносин сторін.

Апеляційний суд встановив, що майно позивача перебувало на території відповідача правомірно і пошкоджено внаслідок пожежі, спричиненої порушенням правил безпеки при застосуванні електричних приладів працівником ТОВ «Союз-Ютапс» ОСОБА_2 , про що свідчить акт про пожежу від 2 січня 2016 року; отже шкода підлягає відшкодуванню на підставі статей 1166, 1167, 1172 ЦК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У квітні 2017 року ТОВ «Союз-Ютапс» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просило скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

На думку заявника, апеляційний суд не врахував, що між підприємством та позивачем не виникали правовідносини щодо організації безпечного зберігання автокрана на території товариства, судом не досліджувались причини, правомірність та підстави перебування майна позивача на території товариства, акт про пожежу від 2 січня 2016 року не містить даних про особу, винну у пожежі, тому висновок апеляційного суду про вину працівника товариства - третьої особи, є припущенням. Апеляційний суд дійшов безпідставного висновку про те, що шкода завдана позивачу саме з вини товариства, оскільки суд не встановлював усіх елементів цивільного правопорушення, що має наслідком застосування відповідальності у вигляді відшкодування шкоди.

Відзив на касаційну скаргу не надходив

Провадження у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження і ухвалою цього ж суду від 21 вересня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Вказана справа надійшла до Верховного Суду.

Фактичні встановлені судами обставини справи

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 є власником вантажного автокрана МАЗ 10-20Т, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .

28 грудня 2015 року ОСОБА_1 на території ТОВ «Союз-Ютапс» у м. Краматорську по вул. Бєляєва, 111-В виконував автокраном вантажно-розвантажувальні роботи. По закінченню робіт позивач автокраном не мав технічної можливості виїхати через складні погодні умови - ожеледицю, тому залишив автокран на території ТОВ «Союз-Ютапс».

2 січня 2016 року о 15-40 год на території ТОВ «Союз-Ютапс» виникла пожежа, внаслідок якої пошкоджено, у тому числі, належний позивачу автокран МАЗ 5337.

За даними акта про пожежу, складеного 2 січня 2016 року, пожежа сталась у приміщенні сторожки внаслідок недотримання працівником ТОВ «Союз-Ютапс» правил протипожежної безпеки при експлуатації електричних опалювальних приладів.

Згідно висновку експерта № 136/16 від 19 серпня 2016 року вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля МАЗ-5337 складає 141 446 грн.

З пояснень свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та третьої особи - ОСОБА_2 , допитаного як свідка, апеляційний суд встановив, що автокран під керуванням ОСОБА_1 після виконання вантажно-розвантажувальних робіт на території ТОВ «Союз-Ютапс» через негоду ні самостійно, ні за допомогою грейдера не зміг виїхати з території товариства, і за погодженням з керівництвом залишився до зміни погодних умов. Факт правомірного заїзду на територію товариства і перебування автокрана на його території підтвердив і представник відповідача.

Зниження температури у Краматорську протягом 28 грудня 2015 року - 2 січня 2016 року від - 3,2° С до -21,1°С, випадання снігу і ожеледицю апеляційний суд встановив із довідки Донецького регіонального центру з гідрометеорології.

Позиція Верховного Суду, мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційний суд, дійшов таких висновків

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Так, відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 10 ЦПК України у редакцій Кодексу, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до частини третьої статті 10 та частин першої й четвертої статті 60 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час вирішення справи судами попередніх інстанцій, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже й підставою цивільно-правової відповідальності, є завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.

Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права (частина перша статті 23 ЦК України).

Згідно зі змістом частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною першою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків (частина перша статті 1172 ЦК України).

Так, у даній справі судами достовірно встановлено і це не заперечується сторонами, що подія - пожежа, внаслідок якої завдано шкоди майну позивача, мала місце на території відповідача, причина пожежі - недотримання правил протипожежної безпеки в одному з приміщень відповідача його працівником, негативні наслідки для позивача у вигляді пошкодження майна настали саме внаслідок цієї події.

Отже, особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.

Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди і якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

За таких обставин касаційний суд дійшов висновку, що суд апеляційної інстанції, встановивши з додержанням норм процесуального права фактичні обставини справи, які мають значення для її вирішення, правильно застосував норми матеріального права і частково задовольнив позов.

Касаційний суд відхиляє доводи касаційної скарги про те, що шкода завдана невстановленою особою, а тому не підлягає відшкодуванню, оскільки пожежа сталась на території товариства та у приміщенні, що належить товариству, і цього відповідач не заперечував, отже встановлення у такому випадку конкретної винної у пожежі особи не вимагається.

Також відхиляються доводи, викладені у касаційній скарзі, про неврахування апеляційним судом відсутності між сторонами зобов`язань із збереження майна, оскільки жодна із сторін не стверджувала, що між ними існував договір зберігання майна, за невиконання умов якого має наставати відповідальність.

Доводи про те, що позивач самовільно залишив належний йому автокран на території відповідача, тому вини товариства у завданні шкоди позивачу немає, також відхиляються, оскільки такі обставини відповідач не заперечував під час судового розгляду. Вказані доводи також самі по собі не доводять відсутність вини відповідача у завданні шкоди майну та причинно-наслідкового зв`язку між пожежею та пошкодженням майна.

Касаційний суд також звертає увагу на те, що правовідносини щодо відшкодування шкоди у даній справі виникли між сторонами внаслідок пожежі на території суб`єкта господарювання.

За положеннями статті 1 Кодексу цивільного захисту України пожежа - неконтрольований процес знищування або пошкодження вогнем майна, під час якого виникають чинники, небезпечні для істот та навколишнього природного середовища.

За статтею 51 цього ж Кодексу забезпечення техногенної безпеки суб`єкта господарювання покладається на його керівника.

Відповідно до змісту положень статті 55 Кодексу цивільного захисту України забезпечення пожежної безпеки на території України, регулювання відносин у цій сфері суб`єктів господарювання і громадян здійснюються відповідно до цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів. Діяльність із забезпечення пожежної безпеки є складовою виробничої та іншої діяльності посадових осіб і працівників підприємств, установ та організацій. Зазначена вимога відображається у трудових договорах (контрактах), статутах та положеннях. Забезпечення пожежної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.

За статтею 140 цього ж Кодексу особи, винні у порушенні законодавства у сфері цивільного захисту, несуть відповідальність відповідно до закону.

У цивільних правовідносинах щодо відшкодування шкоди, у тому числі завданої порушенням законодавства у сфері цивільного захисту через недотримання правил протипожежної безпеки на території суб`єкта господарювання, нормами матеріального права передбачена презумпція вини за завдану шкоду, що є особливістю деліктної відповідальності.

Вирішуючи справу, апеляційний суд дійшов висновку, що майно позивача пошкоджено внаслідок пожежі, причиною якої було порушення правил безпеки при застосуванні електричних приладів працівником ТОВ «Союз-Ютапс», про що свідчить акт про пожежу від 2 січня 2016 року, і відповідач не довів відсутності своєї вини у завданні шкоди.

Суд касаційної інстанції погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції, оскільки він є законним та обґрунтованим.

Отже, при вирішенні справи апеляційний суд правильно визначив характер правовідносин сторін, застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та встановлення обставин, які, на думку заявника, мають істотне значення для вирішення справи, разом з тим вони були предметом перевірки і оцінки суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Союз-Ютапс» залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 6 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук
Судді: С. О. Карпенко В. О. Кузнєцов А. С. Олійник С. О. Погрібний