Постанова

Іменем України

26 червня 2019 року

м. Київ

справа № 308/3866/16-ц

провадження № 61-11833св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

представник заявника - ОСОБА_2 ,

суб`єкт оскарження - державний виконавець районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції головного управління юстиції в Закарпатській області,

заінтересована особа (стягувач) - публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, у складі судді Шепетко І. О., від 30 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області, у складі колегії суддів: Собослой Г. Г., Фазикош Г. В., Готра Т. Ю., від 25 квітня 2017 року.

Короткий зміст вимог скарги

У квітні 2016 року ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , звернулася до суду із скаргою на дії державного виконавцярайонного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції головного управлення юстиції в Закарпатській області (далі - РВ ДВС Ужгородського МУЮ ГУЮ в Закарпатській області).

Свої вимогизаявник обґрунтовувала тим,що державним виконавцем РВ ДВС Ужгородського МУЮ ГУЮ в Закарпатській області 23 червня 2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за судовим наказом № 2н-1498/07, виданим Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 19 листопада 2007 року про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 солідарно на користь акціонерного банку «Фінанси та Кредит» заборгованості у розмірі 21 596, 22 грн. Вважає, що судовий наказ був пред`явлений з пропуском строку його пред`явлення до виконання, а тому постанова про відкриття виконавчого провадження є протиправною та підлягає скасуванню.

Під час розгляду скарги заявником було подано заяву про збільшення вимог, в якій останній просив визнати протиправними та скасувати: постанову про відкриття виконавчого провадження від 07 лютого 2013 року та постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 27 вересня 2013 року у ВП № 36404109, винесені державним виконавцем РВ ДВС Ужгородського МУЮ ГУЮ в Закарпатській області Росоха Й. О., постанову про відкриття виконавчого провадження від 14 лютого 2014 року та постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 26 вересня 2014 року у ВП № 41967045, винесені державним виконавцем РВ ДВС Ужгородського МУЮ ГУЮ в Закарпатській області Росоха Й. О., постанову про відкриття виконавчого провадження від 23 червня 2015 року у виконавчому провадженні № 47939544, винесену державним виконавцем РВ ДВС Ужгородського МУЮ ГУЮ в Закарпатській областіЧурі Л. О.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 грудня 2016 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що після повернення виконавчого листа стягувачу 26 грудня 2014 року строк його пред`явлення перервався, а тому строк пред`явлення виконавчого документу до виконання є поновленим. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. Стягувач звернувся із заявою про відкриття виконавчого провадження 22 червня 2015 року, тобто протягом річного строку, визначеного у виконавчому листі.

Щодо вимог заявника у частині збільшення вимог та визнання неправомірними і скасування постанов про відкриття виконавчих проваджень, а також постанов про повернення виконавчого документу в інших виконавчих провадженнях, то ці вимоги не можуть прийматися судом як збільшення вимог, оскільки розгляд таких вимог має окремий предмет та підстави, а тому заява про збільшення вимог є по суті новою скаргою на інші постанови державного виконавця, а тому збільшені вимоги не підлягають розгляду в межах заявленої первісної скарги.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 25 квітня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 відхилено, а ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської областівід 30 грудня 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що судовий наказ № 2н-1498/07, виданий Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області19 вересня 2007 року, був пред`явлений стягувачем до виконання в межах строків, визначених статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження», отже строки пред`явлення виконавчого документа та вимоги чинного законодавства державним виконавцем не порушені.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У травні 2017 року ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської областівід 25 квітня 2017 року і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм Закону України «Про виконавче провадження» та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що в період з 2009 року по лютий 2013 року судовий наказ до виконання не пред`являвся, а тому відкриття виконавчого провадження 25 лютого 2013 року з винесенням в подальшому постанов у 2013, 2014, 2015 роках є незаконним. Суд першої інстанції не взяв до уваги заяву про збільшення вимог скарги.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 жовтня 2017 року справу за скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , на дії державного виконавця РВ ДВС Ужгородського МУЮ ГУЮ в Закарпатській області призначено до судового розгляду.

Статтею 383 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України), що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 4 Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

05 червня 2019 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду справу № 308/3866/16-ц розподілено судді-доповідачеві.

Відзив (заперечення) на касаційну скаргу не надходив

Фактичні обставини справи, встановлені судами

04 лютого 2013 року на виконання до РВ ДВС Ужгородського МУЮ ГУЮ в Закарпатській областінадійшов виконавчий лист № 2н-1498/07 від 19 листопада 2007 року, виданий Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь АБ «Фінанси та Кредит» заборгованості у розмірі 21 596, 22 грн.

07 лютого 2013 року державним виконавцем у відповідності до статей 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 36404109. За результатами вжитих державним виконавцем заходів 27 вересня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа відповідно до пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час винесення постанови.

07 лютого 2014 року на виконання до РВ ДВС Ужгородського МУЮ ГУЮ в Закарпатській областінадійшов виконавчий лист № 2н-1498/07 від 19 листопада 2007 року, виданий Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь АБ «Фінанси та Кредит» заборгованості у розмірі 21 596, 22 грн.

14 лютого 2014 року державним виконавцем відповідно до статей 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 41967045. За результатами вжитих державним виконавцем заходів 26 грудня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа відповідно до пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказані постанови державного виконавця в межах строків, визначених статтею 385 ЦПК України, 2004 року, заявником не оскаржувалися.

Згідноповідомлення стягувача АТ «Банк «Фінанси та Кредит» боржниками здійснювалося часткове виконання рішення суду про стягнення боргу на підставі виконавчого листа № 2н-1498/07 від 19 листопада 2007 року, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, у період з 25 лютого 2013 року по 22 червня 2016 року.

22 червня 2015 року на виконання до РВ ДВС Ужгородського МУЮ ГУЮ в Закарпатській областіповторно надійшов виконавчий лист № 2н-1498/07 від 19 листопада 2007 року, виданий Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь АБ «Фінанси та Кредит» заборгованості у розмірі 21 596, 22 грн.

23 червня 2015 року державним виконавцем на підставі статей 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 47939544.

У квітні 2016 року ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , звернулася до суду із скаргою на дії та рішення державного виконавця, а 11 липня 2016 року подано заяву про збільшення вимог скарги.

Позиція Верховного Суду

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої та другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент вчинення виконавчих дій) державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред`явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову.

Статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 23 Закону України «Про виконавче провадження строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються в тому числі й пред`явленням виконавчого документа до виконання, частковим виконанням рішення боржником.

Частинами другою та третьою статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Згідно положень статті 57 ЦПК України, 2004 року, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, із урахуванням вказаних норм Закону України «Про виконавче провадження», правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про те, що заявником не доведено порушення його прав діями або рішеннями державного виконавця РВ ДВС Ужгородського МУЮ ГУЮ в Закарпатській області під час повторного відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2н-1498/07 від 19 листопада 2007 року, який виданий Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь АБ «Фінанси та Кредит» заборгованості у розмірі 21 596, 22 грн.

Міськрайонним судом, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, зроблено обґрунтований висновок про те, що державним виконавцем було правомірно відкрито виконавче провадження, оскільки після повернення державним виконавцем виконавчого листа 26 грудня 2014 року, строк його пред`явлення до виконання перервався, а тому новий річний строк пред`явлення виконавчого документу розпочався саме з 26 грудня 2014 року. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Стягувач звернувся із заявою про відкриття виконавчого провадження 22 червня 2015 року, тобто протягом річного строку, визначеного у виконавчому листі.

Сутність принципу обов`язковості судових рішень, закріпленого у статтях 129, 129-1 Конституції України, статтях 2, 18 ЦПК України, полягає в тому, що судове рішення, що набрало законної сили, повинно виконуватись усіма суб`єктами, прав яких воно стосується; судове рішення, що набрало законної сили, є обов`язковим до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України; у випадку відмови від добровільного виконання судового рішення воно може бути виконано компетентними органами в примусовому порядку.

Суди встановили, що боржниками у період з період з 25 лютого 2013 року по 22 червня 2016 року здійснювалося часткове погашення заборгованості, але повністю судове рішення у справі № 2н-1498/07 не виконано.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 . Судами надано оцінку перериванню строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, діям заявника, які були спрямовані на подання нових скарг на рішення державного виконавця, правильно застосовано норми Закону України «Про виконавче провадження» та процесуального права, зроблені обґрунтовані висновки на підставі належним чином оцінених доказів (стаття 212 ЦПК України, у редакції чинній на момент розгляду справи).

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржених судових рішень не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскаржених судових рішень, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 25 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников
Судді О. М. Осіян
Н. Ю. Сакара
С. Ф. Хопта
В. В. Шипович