Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.06.2019 Справа №607/25991/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Пастернак В.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі у порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання їх такими, що втратили право на користування квартирою за АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог позивач вказує, що вона є власником квартири за АДРЕСА_1 . У даній квартирі, крім неї, також зареєстровані її сини ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Відповідачі більше року не проживає за вищевказаною адресою без поважних причини, не приймають участі в утриманні житла та не цікавляться ним. Посилаючись на наведене та те, що реєстрація відповідачів створює перешкоди у володінні та розпорядженні власністю, просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування спірною квартирою.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали у повному обсязі, не заперечили проти заочного розгляду справи.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, хоча про день та час слухання справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Попередньо не повідомили суд про причини своєї неявки. Відзив та заперечення на позов не подавали.

На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що квартира за АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 30 серпня 2002 року, виданим Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, зареєстрованим за №48290 та архівним витягом за №418/26-3.02 від 11 квітня 2019 року з протоколу №20 засідання виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 21 серпня 2002 року.

З актів обстеження житлових умов про фактичне проживання (або відсутність осіб) від 26 серпня 2018 року, від 26 жовтня 2018 року, від 10 листопада 2018 року, складених ОСББ «Київська-16» встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані, але не проживають по АДРЕСА_2 .

Відповідачі в судове засідання не з`явилися та будь-яких доказів на спростування доводів позивача суду не надали.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

При цьому відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником спірної квартири, де зареєстровані її сини ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачі більше року не проживають у спірній квартирі, не цікавляться квартирою, не приймають участі в її утримані та не сплачують комунальних платежів. Із скаргами до відповідних органів щодо усунення перешкод у користуванні житлом не зверталися. Вказане житло залишили добровільно та їх місце перебування позивачу не відомо.

Вказаними діями відповідачі порушують та обмежують права позивача, як власника житла, на користування та розпорядження власністю.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за АДРЕСА_1 .

Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися та не представили суду будь-яких доказів про поважність причин відсутності у вказаному житлі та спростовування доводів позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 259, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 383, 391, 405 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 30 червня 2019 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан