Постанова

Іменем України

26 червня 2019 року

м. Київ

справа № 337/3659/15-ц

провадження № 61-2512св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: районна адміністрація Запорозької міської ради по Хортицькому району, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції, Хортицький районний відділ у м. Запоріжжя Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, міське комунальне підприємство «Основаніє»,

треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міське бюро технічної інвентаризації», приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Ніколаєвська Людмила Борисівна, ОСОБА_5 , орган опіки та піклування районної адміністрації по Хортицькому району Запорізької міської ради,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2016 року в складі судді Котляр А. М. та рішення Апеляційного суду Запорізької області від 20 жовтня 2016 року в складі колегії суддів:

Воробйової І. А., Бєлки В. Ю., Спас О. В.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, ОСОБА_2,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції (далі - реєстраційної служби Запорізького МУЮ), Хортицького відділу у м. Запоріжжя Управління державної міграційної служби в Запорізькій області, міського комунального підприємства «Основаніє» (далі -

МКП «Основаніє»), треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міське бюро технічної інвентаризації» (далі - ТОВ «ЗМБТІ»), приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу

Ніколаєвська Л. Б., ОСОБА_5 , орган опіки та піклування районної адміністрації по Хортицькому району Запорізької міської ради, про визнання приватизації недійсною, визнання недійсним та скасування розпорядження про приватизацію, визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, скасування державної реєстрації права власності, визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зобов`язання зняти їх з реєстраційного обліку, виселення із квартири, зобов`язання повернути квартиру, поновлення та визнання права користування квартирою, вселення та реєстрацію в квартирі.

Позовна заява мотивована тим, що йому на праві користування належала квартира АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі були зареєстровані він, разом із своєю дружиною та їхнім сином. З 2005 року по 2015 рік він відбував покарання у Софіївській колонії № 55 Запорізької області. За час його перебування у вказаній колонії заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28 жовтня 2011 року його було визнано таким, що втратив право користування спірною квартирою та після чого ОСОБА_3 призначено основним наймачем цієї квартири. Крім того, рішенням суду від 27 лютого 2012 року ОСОБА_2 визнано членом сім`ї ОСОБА_3 та визнано за ОСОБА_2 право користування спірною квартирою, а також зобов`язано сектор громадянства, іміграції і реєстрації фізичних осіб Хортицького районного відділу Запорізького міського управління ГУМВС України зареєструвати останнього у цій квартирі. Після ухвалення указаного рішення ОСОБА_3 разом із сином знялись із реєстраційного обліку у спірній квартирі. У липні 2012 року ОСОБА_2 приватизував цю квартиру, після чого 17 вересня 2012 року продав її ОСОБА_4 На час звернення до суду з позовом у спірній квартирі проживали ОСОБА_4 разом із своєю родиною. Вважав, що відповідачами було порушено його право на участь у приватизації квартири, чим позбавлено його права на житло.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просив суд: визнати приватизацію квартири АДРЕСА_1 недійсною; визнати недійсним та скасувати розпорядження органу приватизації про приватизацію ОСОБА_2 квартири; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на квартиру; визнати недійсним договір купівлі-продажу спірної квартири від 17 вересня 2012 року; визнати недійсною та скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру та зобов`язати реєстраційну службу Запорізького міського управління юстиції скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру; визнати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 такими, що втратили право користування квартирою; зобов`язати Хортицький районний відділ у м. Запоріжжя Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області зняти ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 з реєстраційного обліку у спірній квартирі; зобов`язати МКП «Основаніє» повернути спірну квартиру в територіальну громаду в особі Запорізької міської ради та поставити квартиру на баланс

МКП «Основаніє»; визнати за ним право користування спірною квартирою; зобов`язати Хортицький районний відділ у м. Запоріжжя Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області зареєструвати його у спірній квартирі; зобов`язати МКП «Основаніє» укласти з ним договір найму квартири та призначити його основним наймачем квартири.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним та скасовано розпорядження органу приватизації районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району від 07 липня

2012 року № 486р про приватизацію квартири

АДРЕСА_1 .

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 17 вересня 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Ніколаєвською Л. Б.

Визнано за ОСОБА_1 право користування квартирою АДРЕСА_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті судом на підставі ухвали Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24 липня 2015 року, скасувавши після набрання даним рішенням законної сили арешт, накладений на квартиру АДРЕСА_1 .

Додатковим рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2016 року визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право на житло

від 02 липня 2012 року № 356, видане заступником голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи вимоги ОСОБА_1 щодо визнання недійсним та скасування розпорядження про приватизацію, визнання недійсним свідоцтва про право власності на спірну квартиру, визнання за ним права користування цією квартирою та визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної квартири,суд першої інстанції, виходив з того, що право позивача на житло порушено, оскільки приватизація спірної квартири та подальше її відчуження відбулось з порушенням передбачених законодавством вимог. Позбавлення волі на певний строк не позбавило позивача права на житло у спірній квартирі. Відмовляючи у задоволенні інших вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вони є передчасними та безпідставними.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 20 жовтня 2016 року рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2016 року в частині визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні вимог.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині визнання договору купівлі-продажу спірної квартири недійсним, апеляційний суд, виходив з того, що правом пред`являти таку вимогу наділений лише власник майна, у якого із володіння вибуло це майно. Відмовляючи у задоволенні цієї вимоги, апеляційний суд виходив із відсутності підстав для задоволення такої вимоги, оскільки позивач не є власником спірної квартири та будь-яких договірних правовідносин між ним та власником спірної квартири не було, а також не має договірних правовідносин між позивачем та ОСОБА_2 .

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 подавдо Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права,просив скасувати рішення судів попередніх інстанцій в частині відмови у задоволенні його позовних вимог та у цій частині ухвалити нове рішення про задоволення вимог, у іншій частині рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

Враховуючи те, що рішення судів не оскаржується у задоволеній частині позовних вимог ОСОБА_1 , у касаційному порядку не переглядаються (стаття 400 ЦПК України).

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення суду в частині позовних вимог щодо визнання недійсним та скасування розпорядження про приватизацію, визнання недійсним свідоцтва про право власності на спірну квартиру, визнання за позивачем права користування цією квартирою та визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної квартири, дійшов правильного висновку про те, що вказані вимоги підлягають задоволенню. Проте, у зв`язку із неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неналежним чином досліджених доказів у їх сукупності, дійшов передчасного висновку про відмову в задоволенні інших вимог. Крім того, судом розглянуто не всі його позовні вимоги, зокрема щодо визнання приватизації недійсною та про поновлення права користування спірною квартирою. Також, заявник посилався на те, що під час апеляційного розгляду справи та перевірки рішення суду першої інстанції на законність та обґрунтованість, апеляційний суд, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи судом апеляційної інстанції.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У лютому 2017 року ОСОБА_4 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначила, що рішення суду апеляційної інстанції є законним і обґрунтованим.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У січні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 26 листопада 2018 року вказану цивільну справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом установлено, що з 15 грудня 1996 року по 17 листопада 2011 року в квартирі АДРЕСА_1 був зареєстрований ОСОБА_1 . Також, у період з 30 жовтня 1993 року по

03 квітня 2012 року в указаній квартирі була зареєстрована його дружина ОСОБА_3

Вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2007 року ОСОБА_1 було засуджено за частиною першою статті 321, частиною другою статті 311, частинами третіми статей 307, 304, частиною другою статті 122, частиною другою статті 121 КК України до 10 років позбавлення волі.

З 2005 року по 2015 рік ОСОБА_1 перебував у місцях позбавлення волі.

Встановлено, що заочним рішенням Хортицького районного суду

м. Запоріжжя від 28 жовтня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_3 , яка діяла у своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 , до ОСОБА_1 про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку, ОСОБА_1 визнано таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2012 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: орган опіки та піклування Хортицької районної адміністрації Запорізької міської ради, комунального підприємства «ВРЕЖО № 6» м. Запоріжжя (далі - КП «ВРЕЖО № 6»), сектор громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб Хортицького районного відділу Запорізької міської ради ГУ МВС України в Запорізькій області, про визнання права користування жилим приміщенням, як члена родини, визнано ОСОБА_2 членом сім`ї ОСОБА_3 та визнано за ним право користування квартирою

АДРЕСА_1 .

Розпорядженням заступника голови районної адміністрації від 02 липня

2012 року № 486р на підставі заяви ОСОБА_2 , передано у приватну власність

ОСОБА_2 квартиру

АДРЕСА_1 , право на яку мав ОСОБА_1

02 липня 2012 року було видано свідоцтво про право на житло № НОМЕР_1 на ім`я

ОСОБА_2 на квартиру

АДРЕСА_1 .

17 вересня 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу спірної квартири.

Рішення суду, якими ОСОБА_1 було позбавлено права користування спірною квартирою та визнано таке право за ОСОБА_2 , як членом родини наймача, були оскаржені ОСОБА_1 Так, ухвалою Хортицького районного суду

м. Запоріжжя від 04 червня 2013 року скасовано заочне рішення суду

від 28 жовтня 2011 року та після нового перегляду справи за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання таким, що втратив право користування спірною квартирою ухвалено рішення від 12 червня 2013 року, яким відмовлено у задоволенні позову.

Також, рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 07 серпня 2014 року скасовано рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого

2012 року, та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: орган опіки та піклування Хортицької районної адміністрації Запорізької міської ради, комунального підприємства «ВРЕЖО № 6» м. Запоріжжя (далі - КП «ВРЕЖО № 6»), сектор громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб Хортицького районного відділу Запорізької міської ради ГУ МВС України в Запорізькій області, про визнання права користування жилим приміщенням, як члена родини.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної квартири від 17 вересня 2012 року, укладеного між

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , апеляційний суд, виходив з того, що норма частини першої статті 216 ЦК України не може бути застосована до спірних правовідносин, оскільки будь-яких договірних правовідносин між ОСОБА_4 та

ОСОБА_1 не було, не було відносин у позивача із ОСОБА_2 .

Проте такий висновок апеляційного суду не грунтується на законі.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.

Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до частин першої - п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно частин першої та другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - и третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Отже, висновки апеляційного суду про те, що позивач не наділений правом на оскарження спірного договору купівлі-продажу, оскільки не є стороною договору та власником спірної квартири, є помилковими, оскільки права на оспорення угоди має також і особа, яка не була стороною угоди, однак оспорюваною угодою порушуються її права та законні інтереси.

Враховуючи, що ОСОБА_2 не мав законних підстав для укладення спірного договору купівлі-продажу, і обставини незаконного набуття ним права власності на цю квартиру встановлені рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 07 серпня 2014 року, яке набрало законної сили, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про наявність підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позовних вимог зокрема: щодо скасування державної реєстрації на спірну квартиру, зобов`язання реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру; визнання ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житловим приміщенням та виселення їх із спірної квартири; зобов`язання

МКП «Основаніє» повернути спірну квартиру в територіальну громаду в особі Запорізької міської ради; зобов`язання Хортицькрого районного відділу у

м. Запоріжжя Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області зареєструвати ОСОБА_1 у спірній квартирі; зобов`язання

МКП «Основаніє» укласти з позивачем договір найму спірної квартири та зобов`язання районної адміністрації по Хортицькому району Запорізької міської ради призначити ОСОБА_1 основним наймачем квартири, суд обґрунтовано виходив з того, що такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки порушене право позивача захищено судом шляхом визнання недійсним та скасуванням розпорядження органу приватизації районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району від 07 липня 2012 року № 486р; визнанням за ОСОБА_1 права користування спірною квартирою; визнанням недійсним та скасуванням свідоцтва про право на житло від 02 липня 2012 року № 356 та визнанням недійсним договору купівлі продажу від 17 вересня 2012 року.

Доводи касаційної скарги про те, що судом не розглянуті всі заявлені позивачем позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки під час перегляду справи судом касаційної інстанції не знайшли свого підтвердження.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що судом при розгляді даної справи неправильно застосовані норми матеріального права чи порушені норми процесуального права.

Оскільки під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі, судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, правильно застосовані норми матеріального закону, тому рішення суду є законним і обґрунтованим.

Установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції у частині визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної квартири від 17 вересня 2012 року та залишає у цій частині в силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Запорізької області від 20 жовтня 2016 року в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу від 17 вересня 2012 року скасувати та у цій частині залишити в силі рішення Хортицького районного суду

м. Запоріжжя від 18 квітня 2016 року.

У іншій частині позовних вимог щодо скасування державної реєстрації на спірну квартиру, зобов`язання реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру; визнання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житловим приміщенням та виселення їх із спірної квартири; зобов`язання МКП «Основаніє» повернути спірну квартиру в територіальну громаду в особі Запорізької міської ради; зобов`язання Хортицькрого районного відділу у м. Запоріжжя Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області зареєструвати ОСОБА_1 у спірній квартирі; зобов`язання МКП «Основаніє» укласти з позивачем договір найму спірної квартири та зобов`язання районної адміністрації по Хортицькому району Запорізької міської ради призначити ОСОБА_1 основним наймачем квартири рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2016 року та рішення Апеляційного суду Запорізької області від 20 жовтня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасоване рішення апеляційного суду втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. М. Коротун

В. І. Крат

В. П. Курило