Номер провадження: 22-ц/813/3230/19
Номер справи місцевого суду: 496/1566/18
Головуючий у першій інстанції Пендюра Л. О.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Віцько А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 10 грудня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Біляївського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення боргу.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 10 грудня 2018 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення боргу залишено без розгляду у зв"язку з повторною неявкою належним чином повідомленого позивача.

Скасовано арешт, накладений ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 27 квітня 2018 року.

У клопотанні представникам відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 та ОСОБА_2 про компенсацію понесених витрат, пов"язаних з розглядом справи, внаслідок необгрунтованих дій позивача відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 10 грудня 2018 року в частині відмови у задоволенні клопотання представникам відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 та ОСОБА_2 про компенсацію понесених витрат, пов"язаних з розглядом справи, внаслідок необгрунтованих дій позивача, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу в цій частині та ухвалити рішення про задоволення клопотання представника відповідача про компенсацію понесених витрат, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Таким чином, ухвала суду переглядається лише в частині компенсації судових витрат на правову допомогу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наведених в цій постанові підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, зокрема справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Відмовляючи представникам відповідача у клопотанні про компенсацію судових витрат, суд першої інстанції виходив з незазначення представниками відповідача в чому полягають необгрунтованість дій позивача та в чому вони виражені, а також з недоведеності необгрунтованості дій позивача.

Судова колегія виходить з такого.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ст.135 ЦПК України суд може зобов`язати сторони внести на депозитний рахунок суду попередньо визначену суму судових витрат, пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією, про що постановляє ухвалу (забезпечення судових витрат).

Суд може зобов`язати учасника справи, який заявив клопотання про виклик свідка, призначення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача, забезпечення, витребування або огляд доказів за їх місцезнаходженням, попередньо (авансом) оплатити витрати, пов`язані з відповідною процесуальною дією.

Якщо клопотання заявили декілька учасників справи, необхідну грошову суму авансом у рівних частках сплачують відповідні учасники справи, а у випадках, коли відповідна процесуальна дія здійснюється з ініціативи суду, - сторони в рівних частках.

У разі невнесення у визначений судом строк коштів для забезпечення судових витрат або несплати у визначений судом строк відповідних сум авансом суд вправі відхилити клопотання про виклик свідка, призначення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача, забезпечення, витребування або огляд доказів та ухвалити рішення на підставі інших поданих учасниками справи доказів або скасувати раніше постановлену ухвалу про виклик свідка, призначення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача, забезпечення, витребування доказів або огляд доказів за їх місцезнаходженням.

Як захід забезпечення судових витрат суд з урахуванням конкретних обставин справи має право, за клопотанням відповідача, зобов`язати позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу та інших витрат, які має понести відповідач у зв`язку із розглядом справи (забезпечення витрат на професійну правничу допомогу).

Таке забезпечення судових витрат застосовується, якщо:

1) позов має ознаки завідомо безпідставного або інші ознаки зловживання правом на позов; або

2) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Таке забезпечення судових витрат також може бути застосоване, якщо суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування.

У разі невнесення у визначений судом строк коштів для забезпечення витрат на професійну правничу допомогу суд за клопотанням відповідача має право залишити позов без розгляду.

У випадку задоволення позову суд ухвалює рішення про повернення внесеної суми позивачу, а у випадку відмови у позові, закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду - про відшкодування за її рахунок витрат відповідача повністю або частково, в порядку, передбаченому статтями 141, 142 цього Кодексу. Невикористана частина внесеної позивачем суми повертається позивачу не пізніше п`яти днів з дня вирішення питань, зазначених у цій частині, про що суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати фізичних осіб, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій.

Відповідно до ст.138 ЦПК України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.

Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.142 ч.5 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необгрунтованих дій позивача.

Тобто, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що позовна заява була залишено без розгляду внаслідок необгрунтованих дій позивача.

З матеріалів справи вбачається, що у квітні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення боргу.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 10 травня 2018 року відкрито провадження у справі.

25 грудня 2017 року ОСОБА_1 на підставі довіреності уповноважив ОСОБА_5 та ОСОБА_2 представляти його інтереси в суді та користуватися усіма правами, наданими позивачу (а.с.62).

06 червня 2018 року між ПП «Валеста» в особі адвоката Мирковіча В.Ю. та ОСОБА_1 укладено угоду про надання правової допомоги. Сума гонорару обговорена сторонами в договорі та складає 35 000 гривень, яка сплачена відповідачем, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру № 66, 67 (а.с.122, 123, 154).

Представниками відповідача наданий розрахунок витрат, пов`язаний з правничою допомогою (а.с.153).

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позовна заява ОСОБА_3 залишена без розгляду у зв`язку з повторною неявкою належним чином повідомленого позивача.

При цьому, відповідачем не доведено, які саме необгрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив задзалегідь необгрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Єдине, на що посилається представник відповідача при поданні заяви про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи та в апеляційній скарзі - це те, що позивач пред`явив безпідставний позов, а далі представник по суті наводить заперечення проти позову.

Явка в судове засідання є правом будь-якої особи, яка бере участь у справі, в тому числі і позивача.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 260 ЦПК Украіни ухвала, що викладається окремим документом, складається зокрема з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Вбачається, що в оскаржуваній ухвалі мотивів, з яких суд дійшов висновків про відмову у задоволенні клопотання, у повному обсязі не наведено.

Так, суд вірно відхилив довід клопотання щодо недобросовісності позивача при зверненні останнього до суду без наявності доказів існування боргового зобов`язання, обгрунтовано зазначивши про передчасність такого доводу, оскільки справа по суті дійсно не розглянута.

Проте обмеження посиланням на недоведеність необгрунтованості дій позивача без наведення відповідних мотивів, не може вважатися належним обгрунтуванням набутого судом висновку щодо решти доводів наведених у клопотанні.

Заявник зокрема мотивує необгрунтованість дій позивача тим, що той зрозумівши безперспективність заявленого позову за наведених ним обгрунтувань, припинив з`являтися в судове засідання та подав паралельно новий позов до відповідача про стягнення грошових коштів, але вже з інших правових підстав.

Як вбачається з матеріалів справи правовідносини, що склалися між сторонами стосуються стягнення грошових коштів. У даній справі позивач мотивував заявлені вимоги зобов`язанням, що виникло за договором позики.

Судова колегія виходячи з досліджених у справі обставин вважає, що дослідивши докази, пов`язані з допитом свідка на стадії судового розгляду, позивач будучи позбавлений процесуальної можливості змінити підставу заявлених вимог про стягнення грошових коштів не був позбавлений можливості звернутися до суду з новим позовом з тим самим предметом, але з інших підстав та вимагати його вирішення по суті.

Тому залишення позову без розгляду не може бути розцінено як необгрунтовані дії позивача, так як звертатися до суду за захистом своїх прав це право позивача, передбачено цивільним процесуальним законодавством України, яке не містить обмеження у його реалізації.

При таких обставинах не явка позивача до суду не може вважатися необгрутованими діями.

При цьому, сама заява про стягнення компенсації судових витрат та апеляційна скарга представника відповідача не містить доводів і доказів необгрунтованості дій позивача.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити частково апеляційну скаргу, ухвалу суду в частині відмови у задоволенні клопотання про компенсацію судових витрат скасувати з підстав, наведених в цій постанові.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 10 грудня 2018 року в частині відмови у задоволенні клопотання представникам відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 та ОСОБА_2 про компенсацію понесених витрат, пов"язаних з розглядом справи, внаслідок необгрунтованих дій позивача - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити у задоволенні клопотання представникам відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 та ОСОБА_2 про компенсацію понесених витрат, пов"язаних з розглядом справи, внаслідок необгрунтованих дій позивача, з підстав, наведених в цій постанові.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 10.07.2019 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова