Постанова

Іменем України

27 червня 2019 року

м. Київ

справа № 131/1178/16-ц

провадження № 61-28376св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач 1 - ОСОБА_2 ,

відповідач 2 - Іллінецька міська рада Вінницької області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Липовецького районного суду Вінницької області в складі судді Стадника С. І. від 05 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області в складі колегії суддів: Берегового О. Ю., Матківської М. В., Луценка В. В. від 06 липня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , Іллінецької міської ради Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті вона не залишила. До складу спадщини увійшов житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є вона та ОСОБА_4 , які прийняли спадщину у встановленому законом порядку. Окрім вищевказаного об`єкту нерухомості, який увійшов до складу спадщини, спадкодавець за життя самочинно побудувала два сараї на земельній ділянці Іллінецької міської ради Вінницької області, яка відведена їй в користування для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які позначені в технічному паспорті на домоволодіння як «б1» і «б2». Після прийняття спадщини вона почала використовувати сарай «б1» (1985 рок побудови) площею 8,6 кв.м. в якому провела поточний ремонт, а ОСОБА_2 використовує сарай «б2» площею 12,7 кв.м., який в 2008 році розібрала, а на його місці збудувала новий. У зв`язку з цим позивач просить суд визнати за нею право власності на приміщення сараю, позначеного на плані літ. «б1», який розташований по АДРЕСА_1 , згідно технічного паспорту виготовленого КП «Гайсинське МБТІ, в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 05 травня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції, відмовляючи в позові, виходив із його необґрунтованості, оскільки позивач не довела можливість спадкування спірного майна за відсутності підтвердження належності спадкодавцеві будь-яких прав на нього.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 06 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 05 травня 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд, погоджуючись з висновками місцевого суду про відмову в позові, зазначив про те, що є вірним висновок суду першої інстанції щодо відсутності належних доказів, які б підтверджували належність спадкодавцеві ОСОБА_5 прав забудовника чи будь-яких інших прав на об`єкт самочинного будівництва.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи касаційної скарги

У серпні 2018 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 05 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 06 липня 2017 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанції не взято до уваги інформаційну довідку містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та цивільного захисту Іллінецької РДА від 16 червня 2016 року № Ш-38-2 в частині того, що будівництво сараю «б-1» відповідає ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських, сільських поселень».

Відзив на касаційну скаргу до суду не надходив.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 131/1178/16-ц з Липовецького районного суду Вінницької області.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Указану справу передано до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина а законом, оскільки особистого розпорядження на випадок смерті вона не зробила.

До складу спадщини після смерті ОСОБА_3 увійшов житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями першої черги за законом є доньки спадкодавця: позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 , які спадщину прийняли у встановленому законом порядку, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом.

У технічному паспорті на будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зазначено про самочинно збудовані сараї «б1» та «б2».

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 28 травня 2012 року, а також вищевказаного технічного паспорту, сарай «б1»збудовано самочинно у 1985 році.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Встановивши, що сарай «б1» є самочинним будівництвом, право власності на який спадкодавець за життя не набула, суди зробили правильний висновок, що спірне майно до складу спадщини не увійшло, та обгрунтовано відмовили в позові про визнання права власності на вказане майно за позивачем в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 .

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені рішення без змін.

Оскільки оскаржені рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 05 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 06 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун