Постанова

Іменем України

26 червня 2019 року

м. Київ

справа № 376/2322/17

провадження № 61-29787св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Красноліська сільська рада Сквирського району Київської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Хомич Іван Олександрович, на рішення Сквирського районного суду Київської області від 14 грудня 2017 року у складі судді Клочка В. М. та постанову Апеляційного суду Київської області від 20 березня 2018 року у складі колегії суддів: Лівінського С. В., Березовенко Р. В., Олійника В. І., у справі за позовом ОСОБА_1 до Красноліської сільської ради Сквирського району Київської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Красноліської сільської ради Сквирського району Київської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є єдиним сином померлого ОСОБА_2 , тобто спадкоємцем першої черги за законом, оскільки батько проживав одиноко в будинку АДРЕСА_1 та за життя заповіту не склав.

У липні 2017 року ОСОБА_1 в усній формі звернувся до Сквирської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Листом завідуючої Сквирської районної державної нотаріальної контори від 28 липня 2017 року ОСОБА_1 було відмовлено у зв`язку з тим, що строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 сплинув 08 грудня 2006 року, спадкова справа не заводилась та заявником не було подано жодного із документів, необхідних для заведення спадкової справи.

Вважає, що шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини він пропустив з поважних причин тому, що є громадянином Російської Федерації, зареєстрований та постійно проживає на території Російської Федерації та з 2006 року ні разу не приїздив на територію України, з батьком тривалий час через неприязні стосунки він не спілкувався, є інвалідом другої групи, у зв`язку з чим постійно потребує особливої турботи та догляду.

Крім того, про смерть батька довідався випадково близько двох місяців тому.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 14 грудня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив із того, що ОСОБА_1 не було надано достовірних та безспірних доказів щодо неможливості звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька у встановлений законодавством України строк.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Київської області від 20 березня 2018 року залишено без змін рішення Сквирського районного суду Київської області від 14 грудня 2017 року.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, виходив із того, що ОСОБА_1 , у порушення вимог статей 10, 60 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи (далі - ЦПК України 2004 року), не доведено обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, та не надано належних і допустимих доказів цих обставин.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 від імені якого діє адвокат Хомич І. О., посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Сквирського районного суду Київської області від 14 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 20 березня 2018 року і направити справу на новий розгляд.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають критеріям законності та обґрунтованості. Суди попередніх інстанцій необґрунтовано не прийняли до уваги те, що ОСОБА_1 не було відомо про смерть його батька у зв`язку із незалежними від нього обставинами, оскільки він є громадянином Російської Федерації, зареєстрований та постійно проживає на території Російської Федерації. На територію України з 2000 року і до даного часу він не приїздив. Починаючи з 14 квітня 1998 року є інвалідом другої групи у зв`язку із захворюванням, яке отримав внаслідок травми голови, та є непрацездатним.

Зв`язок зі своїм батьком ОСОБА_1 підтримував через свою матір, яка до червня 2017 року приховувала від нього інформацію про смерть батька.

З 26 квітня 1993 року за станом здоров`я ОСОБА_1 потребує встановлення та оформлення над ним опіки. Відповідно до постанови голови адміністрації м. Спаськ-Дальній Проморського краю № 398 йому було призначено опікуна.

Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_1 лише у 2017 році дізнався про смерть батька та через стан свого здоров`я не міг вчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу від Красноліської сільської ради Сквирського району Київської області не надходив.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 01 червня 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сквирського районного суду Київської області від 14 грудня 2017 рок та постанову Апеляційного суду Київської області від 20 березня 2018 року і витребувано із Сквирського районного суду Київської області цивільну справу № 376/2322/17.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують.

Оцінка аргументів учасників справи та висновків судів першої та апеляційної інстанцій

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Сквира Київської області помер ОСОБА_2 померлого є ОСОБА_1 , який з 14 квітня 1998 року є інвалідом другої групи загального захворювання.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина у складі житлового будинку АДРЕСА_1 , спадкова справа щодо майна померлого не заводилася.

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 14 травня 2013 року спадщина ОСОБА_2 визнана відумерлою.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Ураховуючи викладене, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно із частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК Україниможуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Судом першої інстанції встановлено, що спадкодавець ОСОБА_2 помер у віці 73 років, свого місця проживання не змінював, а тому його син ОСОБА_1 міг дізнатися про його смерть, а саме направленням листів, телеграм як до батька, так і до односельців (сусідів), запитів до відповідних державних органів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що посилання ОСОБА_1 на те, що він у встановлений законом строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, тому що не знав про це, не є поважною причиною пропуску цього строку і свідчить про те, що син за час життя батька (близько 20 років) з ним не спілкувався, не піклувався про його життя та здоров`я і, таким чином, нехтував своїми обов`язками і порушив статтю 172 СК України.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, на виконання вимог статей 367, 374 ЦПК України, дослідив всі наявні у справі докази у їх сукупності та співставленні, надав їм належну оцінку, визначив характер спірних правовідносин і норми права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин, залишив без змін рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, оскільки позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, і передумови для визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відсутні.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність судових рішень не впливають, афактично зводяться до переоцінки доказів, що на стадії перегляду справи у касаційному порядку нормами чинного ЦПК України не передбачено.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Хомич Іван Олександрович, залишити без задоволення.

Рішення Сквирського районного суду Київської області від 14 грудня 2017 рок та постанову Апеляційного суду Київської області від 20 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець