Постанова

Іменем України

26 червня 2019 року

м. Київ

справа № 363/1824/15-ц

провадження № 61-34949св18

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Кузнєцова В. О., Олійник А. С. (суддя - доповідач), Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 09 грудня 2016 року у складі судді Баличевої М. Б. та рішення Апеляційного суду Київської області від 29 березня 2017 року у складі колегії суддів: Кулішенка Ю. М., Ігнатченко Н. В., Сушко Л. П.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди та збитків, завданих неналежним виконанням договору підряду.

Позов обґрунтовано тим, що у жовтні 2009 року між ним та відповідачем укладено усний договір будівельного підряду щодо будівництва відповідно до проекту прибудови до будинку позивача АДРЕСА_1 . Повна вартість робіт визначена сторонами в розмірі 400 000,00 грн. Позивач та відповідач погодили між собою, що ОСОБА_2 є генеральним підрядником та самостійно на власний розсуд залучає до будівництва субпідрядників.

На виконання вказаного договору позивач передав відповідачу 200 000,00 грн, проект прибудови та забезпечив безперешкодний доступ до місця виконання робіт. Сторонами складено розписку про отримання грошових коштів відповідачем для виконання підрядних будівельних робіт із зазначенням строку будівництва, розписку про передачу проекту відповідачу, договір на виконання будівництва відповідачем.

Наприкінці жовтня 2009 року відповідач почав будівництво, роботи тривали до 15 січня 2015 року. На виконання договору підряду за рахунок коштів позивача відповідач самостійно організував будівництво на об`єкті, на власний розсуд залучав до виконання робіт інших субпідрядників, зокрема, Приватне підприємство «Будівельна компанія «Буд Ал Ан» (далі - ПП «Будівельна компанія «Буд Ал Ан»), засновником та директором якого він був.

15 січня 2010 року направлений відповідачем на об`єкт працівник ОСОБА_3 , порушивши вимоги пожежної безпеки під час перевірки робочого стану газової горілки, допустив з необережності загорання даху будинку, внаслідок чого в будинку виникла пожежа. Як наслідок злочинних дій ОСОБА_3 , вогнем повністю знищено будинок позивача та майно в ньому, чим завдано останньому майнову шкоду у розмірі 3 867 816,72 грн.

Враховуючи вказане вище та ті факти, що у зв`язку зі знищенням будинку вогнем будівельні роботи щодо будівництва прибудови до будинку позивача припинені, договір підряду належним чином не виконаний, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду в розмірі 3 867 816,72 грн, збитки в розмірі 200 000,00 грн та відшкодувати моральну шкоду в розмірі 900 000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 09 рудня 2016 року в позові відмовлено.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив із його недоведеності та необґрунтованості, зазначивши, що позивач не надав належні та допустимі докази на підтвердження досягнення між сторонами згоди щодо істотних умов договору будівельного підряду, обсягу та строків виконання робіт, їх оплати. У зв`язку із цим суд не може оцінити порядок та строки виконання сторонами договору підряду. Досліджені судом докази спростовують факт укладення між позивачем та відповідачем договору підряду.

Крім того, суд першої інстанції зауважив про пропуск позивачем строку позовної давності щодо вимог про неналежне виконання відповідачем договору підряду, про застосування якої було заявлено відповідачем.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 29 березня 2017 року рішення Вишгородського районного суду Київської області від 09 грудня 2016 року скасовано і ухвалено нове рішення.

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди та збитків, завданих неналежним виконанням договору підряду, відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що судом першої інстанції безпідставно застосовано сплив строку позовної давності як підставу відмови у позові, чим порушено принцип законності та обґрунтованості судового рішення. Недоведеність позову, як встановлено судом першої інстанції, є самостійною підставою для відмови у позові. У матеріалах справи відсутні докази, що свідчать про укладення між позивачем та відповідачем договору будівельного підряду, а також про заподіяння майнової та моральної шкоди позивачу неправомірними діями відповідача.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ з касаційною скаргою на рішення суду першої інстанції та рішення суду апеляційної інстанції, у якій просить скасувати вказані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У вересні 2017 року доВищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ надійшов відзив ОСОБА_2 на касаційну скаргу ОСОБА_1

23 серпня 2018 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справвідкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 .

У червні 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду від 15 травня 2019 року справу призначено до касаційного розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційну скаргу мотивовано тим, що рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суди першої та апеляційної інстанцій не сприяли повному та всебічному з`ясуванню обставин справи, позбавили позивача можливості отримати та надати суду необхідні докази.

У судових засіданнях за клопотанням позивача не були допитані свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , показання яких мають істотне значення для розгляду справи, які могли підтвердити, що відповідач виступав генеральним підрядником і залучав субпідрядників для проведення будівельних робіт, зокрема, ПП «Будівельна компанія «Буд Ал Ан». Внаслідок грубого порушення статті 132 ЦПК України у редакції Закону України № 1618-IVвід 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України 2004 року). 2004 року судові доручення про допит свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не виконано відповідно Артемівським міськрайонним судом Донецької області та Придніпровським районним судом м. Черкаси.

У кримінальній справі не з`ясовувалося питання існування підрядних відносин між позивачем та відповідачем. Проте ОСОБА_3 неодноразово пояснював, що протягом будівництва добудови до будинку та на момент пожежі він працював на підприємстві ПП «Будівельна компанія «Буд Ал Ан»,директором та власником якого був відповідач.

Судами першої та апеляційної інстанцій жоден доказ у судових рішеннях не проаналізований та не оцінений.

Апеляційний суд не відреагував на заперечення проти ухвал суду першої інстанції, зафіксованих у журналі судового засідання, якими було відмовлено в задоволенні клопотань про направлення повторних судових доручень для допиту свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Такі обставини вказують на очевидну несправедливість судового розгляду, що є порушенням вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суди належно не оцінили докази, з яких вбачається, що саме відповідач залучив на будівництво робітників ПП «Будівельна компанія «Буд Ал Ан», в тому числі ОСОБА_3 , з вини якого сталася пожежа в будинку позивача.

Звільнивши відповідача від будь - яких обов`язків, суди першої та апеляційної інстанцій не врахували, що відповідач отримав 200 000,00 грн, за рахунок яких частково збудовано прибудову, яка після пожежі втратила будь -яку цінність і стала нефункціональною.

Позивач не перебував у правовідносинах щодо будівництва з іншими особами, крім відповідача, що вказує на підстави відповідальності саме останнім.

Всі письмові докази, які свідчили про правовідносини будівельного підряду між позивачем та відповідачем, знищені пожежею, відповідач як директор та власник ПП «Будівельне підприємство «Буд Ал Ан» докази оформлення правовідносин між ним та позивачем щодо укладення договору підряду приховав від досудового розслідування.

Відповідач має відповідати як генеральний підрядник, який залучив на будівництво особу, яка вчинила пожежу.

Відшкодування шкоди не пов`язано із строками та порядком виконання умов договору підряду, як вказує апеляційний суд. Відшкодування шкоди залежить від правовідносин між сторонами, які суди не встановили.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

Заперечення ОСОБА_2 на касаційну скаргу ОСОБА_1 мотивовано тим, що судами першої та апеляційної інстанцій належним чином встановлені фактичні обставини справи та ухвалено обґрунтовані рішення, правильно застосовані норми матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими та безпідставними. На виконання вимог статті 10 ЦПК 2004 року, суд першої інстанції вжив заходів щодо забезпечення реалізації прав позивача щодо отримання та подання суду доказів.

За клопотанням ОСОБА_1 суд дослідив матеріали кримінальної справи за фактом пожежі, що сталася 15 січня 2010 року у будинку позивача, що містили пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Протоколи допитів вказаних осіб свідчать, що ні ОСОБА_3 , ні ОСОБА_4 нічого не знали про правовідносини, що склалися між позивачем та відповідачем щодо зведення прибудови до будинку позивача. Таким чином, показання зазначених осіб не були належними доказами у справі.

Під час досудового розслідування кримінальної справи за фактом пожежі у будинку позивача, останній у письмових поясненнях, що містяться у матеріалах кримінальної справи, неодноразово зазначав про укладенням ним у листопаді 2009 року договору будівельного підряду із ПП «Будівельна компанія «Буд Ал Ан». Викладене свідчить про безпідставність тверджень і доводів касаційної скарги.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що у жовтні 2009 року ОСОБА_1 почав будівництво прибудови до власного будинку АДРЕСА_1 .

Будівництво тривало із жовтня місяця 2009 року до 15 січня 2010 року.

15 січня 2010 року в період часу з 13 год 40 хв до 13 год 54 хв, направлений на об`єкт працівник ОСОБА_3 , який перебував на перекритті другого поверху прибудови до будинку, порушив вимоги пожежної безпеки при роботі з відкритим полум`ям та допустив з необережності загорання даху будинку, внаслідок чого в будинку виникла пожежа, якою повністю знищено будинок та наявне в ньому майно. Позивачу завдано майнову шкоду в розмірі 3 867 816,72 грн.

Вироком Вишгородського районного суду Київської області від 17 лютого 2014 року, який набрав законної сили 07 травня 2014 року, ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні злочину передбаченого частиною другою статті 270 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки зі звільненням від відбування покарання на підставі статті 75 КК України з іспитовим строком 3 роки.

Цивільний позов, який заявлений ОСОБА_1 у кримінальній справі, залишено без розгляду.

За клопотанням позивача, судом першої інстанції досліджено матеріали кримінальної справи за фактом пожежі у будинку позивача 15 січня 2010 року. Покази ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які містяться у матеріалах вказаної кримінальної справи, не підтвердили досягнення згоди між позивачем та відповідачем з усіх істотних умов договору будівельного підряду, зокрема, загальної вартості робіт та строків їх виконання.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваних судових рішень, обговоривши доводи касаційної скарги Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частин першої, другої статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

За змістом статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до вимог статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно із частинами, першою - третьою статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл.

За змістом статті 838 ЦК України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник. Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов`язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов`язку.

Статтею 129 Конституції України та статтею 10 ЦПК України 2004 року визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 57 ЦПК України 2004 року, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

За змістом частини першої статті 58 ЦПК України 2004 року, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини другої статті 59 ЦПК України 2004 року, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Перевіряючи доводи касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.

Відмовляючи у позові, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновків про не доведення позивачем укладеного між сторонами договору підряду.

Апеляційний суд також виходив з того, що відповідно до статей 57, 60 ЦПК України матеріали справи не містять відомості про завдання позивачу майнової шкоди неправомірними діями відповідача та її розмір.

Посилаючись на те, що відповідач не належно виконував договір підряду, отже, має відшкодувати шкоду, яка йому завдана пожежею, відповідно до статті 60 ЦПК України 2004 року позивач мав довести, що між сторонами укладено договір підряду, які його умови відповідач виконував з порушенням змісту зобов`язання, що призвели до пожежі.

Проте позивач не довів, не надав докази, що між ним та саме позивачем як фізичною особою укладено договір підряду.

Посилання позивача на несправедливу процедуру розгляду справи, суд касаційної інстанції відхиляє, оскільки судами першої та апеляційної інстанції належним чином встановлено обставини справи, досліджено докази та надано їм оцінку.

Відповідно до частини першої статті 132 ЦПК України 2004 року суд, який розглядає справу, в разі необхідності збирання доказів за межами його територіальної підсудності доручає відповідному суду провести певні процесуальні дії.

Суд першої інстанції вживав заходи для допиту свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 На клопотання позивача суд першої інстанції надав відповідно доручення Артемівському міськрайонному суду Донецької області, Черкаському районному суду Черкаської області, пізніше Придніпровському районному суду м. Черкаси (а. с. . 18 - 22, 50 - 52 , Т. 2).

Судові доручення, на які посилається позивач у касаційній скарзі, судами повернуто без виконання у зв`язку з неявкою свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ( а. с. 59 -90, Т.2).

У позовній заяві позивач посилався на те, що наявність договору підряду між сторонами підтверджується показами ОСОБА_4 , які він надав у кримінальній справі, а також посилався на інші докази у кримінальній справі, у якій вироком Вишгородського районного суду Київської області від 17 лютого 2014 року визнано винним ОСОБА_3 у скоєнні злочину за частиною другою статті 270 КК України.

Суд першої інстанції дослідив як письмові докази покази ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у кримінальній справі, надав їм оцінку та дійшов висновку, що ці докази спростовують твердження позивача про укладення між ним та ОСОБА_2 договору підряду.

Є обгрунтованими у запереченнях на касаційну скаргу посилання ОСОБА_2 , що протоколи допитів вказаних осіб у кримінальній справі свідчать, що ні ОСОБА_3 , ні ОСОБА_4 не знали про правовідносини, які склалися між позивачем та відповідачем щодо зведення прибудови до будинку позивача.

З огляду на викладене, Верховний Суд відхиляє доводи про несправедливу процедуру розгляду вказаної цивільної справи, оскільки позивач не виклав переконливі аргументи, що допит ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у цивільній справі міг вплинути на вирішення спору по суті.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили обставини справи, повно та всебічно дослідили докази у справі, надали їм належну оцінку та ухвалили судові рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, дішли обгурнтованого висновку про недоведеність позову та відсутність правових підстав для його задоволення із заявлених підстав.

Підстави для скасування судових рішень та передачі справи на новий розгляд, відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України, відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України»), рішення від 10 лютого 2010 року).

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальних частинах рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки. Відповідно до статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що суд апеляційної інстанції скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення апеляційного суду - без змін.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цьому випадку оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Київської області від 29 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник

Г. І. Усик