№ 207/4225/18
№ 2/207/621/19
01 липня 2019 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Погребняк Т.Ю.
при секретарі Білецькій В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Південний районний відділ в м. Кам`янське Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні житловим приміщенням та виселення,
Позивач ОСОБА_1 звернувся в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить суд усунути йому перешкоди у користуванні та розпорядженні квартирою АДРЕСА_1 та виселити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з належної йому квартири за вказаною адресою.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , крім позивача у його батька дітей більше не було, у офіційно зареєстрованому шлюбі він не перебував, батьки його померли. Позивач у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 05 жовтня 2018 року державним нотаріусом Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Новіковою Л.В. позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстровано в реєстрі за № 1-1659. Квартира складається з однієї кімнати, житловою площею 16,5 кв.м., загальною площею 31,0 кв.м. Позивач зареєстрував право власності на квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 28253370. Після оформлення права власності позивач прийшов до квартири та дізнався, що в квартирі мешкає колишня співмешканка його батька, яка також є зареєстрованою у квартирі. На теперішній час позивач має намір проживати у належній йому квартирі, неодноразово звертався до відповідачки з вимогою звільнити квартиру у добровільному порядку, але відповідачка не бажає виселятися, залишається бути зареєстрованою за вказаною адресою, чим створює для позивача перешкоди в користуванні та розпорядженні житлом. Позивач одноособово несе усі витрати по сплаті комунальних платежів та всіх витрат з утримання квартири з урахуванням реєстрації у ній відповідачки, тому вимушений був звернутися до суду з даним позовом.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 повністю підтримав заявлений позов, в наданій суду письмовій заяві просить задовольнити позовні вимоги, закінчити розгляд справи без його участі, просить суд про ухвалення заочного рішення по справі, оскільки відповідачка ухиляється від явки до суду, наслідки ухвалення заочного рішення зрозумілі. Крім цього, пояснив, що відповідачка добровільно звільнити квартиру не погоджується, погрожувала йому, внаслідок чого він звертався до правоохоронних органів, батько не перебував з нею у шлюбі, вона не відноситься до членів його родини, тому підстав для проживання у спірній квартирі не має. Протягом останнього часу з січня 2019 року відповідачка виїхала з квартири, але ключі від вхідних дверей йому не передала, змінвати замки самовільно він не наважується, оскільки у квартирі можуть бути речі відповідачки тощо.
У зв`язку з тим, що відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомлена про місце, час та дату розгляду справи, у відповідності до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7, ч. 11 ст. 128, ч. 9 ст. 130 ЦПК України, судовими повістками про виклик за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання, а також через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про поважні причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило, відзиву на позовну заяву до суду не надходило, тому суд вважає за можливе, згідно зі ст. 280 ЦПК України, розглянути позовні вимоги за її відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Представник третьої особи - Південного районного відділу в м. Кам`янське Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлений наледним чином.
Суд, взявши до уваги позицію позивача, дослідивши докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_3 , про що Південним районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис № 220 (арк.с. 13). Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.10.2018 року, спадкова справа № 290/2018 (арк.с. 14), виданого державним нотаріусом Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Новіковою Л . В., спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є його син - позивач ОСОБА_1 , який отримав у спадщину спірну квартиру на підставі вказаного свідоцтва.
Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (арк.с. 15) за позивачем зареєстровано право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 31 кв.м., житловою площею 16,5 кв.м., в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 28253370.
У спірній квартирі на час набуття права власності на неї позивачем мешкала відповідачка ОСОБА_2 , яка згідно пояснень позивача проживала разом з його батьком до його смерті.
Згідно висновку Південного ВП Кам`янського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області за матеріалом ЖЕО № 5884 від 27.04.2019 року (арк.с.44) відповідачка проживала у спірній квартирі до січня 2019 року, після чого залишила це житло і її донька забрала відповідачку до себе у м. Запоріжжя; у шлюбі з власником квартири відповідачка не перебувала, конфліктувала з його родичами і намагалась продати квартиру.
Згідно довідки № 26/25.02.2019 ТОВ "ЄРЦ КП" станом на 25.02.2019 року заборгованість з комунальних послуг на вказаною адресою становить з теплопостачання 2426 грн, управління будинком 1457 грн., вивезення сміття 163 грн. (арк.с.30).
Згідно технічного паспорту спірна квартира складається з 1 жилої кімнати (арк.с.31-34) і має загальну площу 31 кв.м.
Позивач неодноразово звертався до відповідачки з вимогою звільнити квартиру у добровільному порядку, але відповідачка не бажає виселятися, комунальні платежі відповідачка не сплачує. На теперішній час позивач має намір проживати у належній йому квартирі, проживання та/або перебування у квартирі її речей, як і реєстрація у квартирі відповідачки, порушує право власності позивача, позбавляє можливості в повній мірі використовувати об`єкт права власності і розпоряджатись ним.
Відповідно до ст.405 Цивільного кодексу України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону; згідно ч.2 ст.406 ЦК України сервітут (право користування чужим майном) може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.
У відповідності до ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки; сім`я створюється в тому числі на підставі кровного споріднення.
Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ч.1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку),квартиру,користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Частиною першою ст. 151 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Відповідно до частини четвертої ст. 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.
Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.
Виходячи з викладеного, враховуючи той факт, що відповідачка не відноситься до числа власників або членів сім`ї як колишнього власника спірної квартири, так і позивача, з доказів, наданих позивачем, вбачається, що він звертався до правоохоронних органів та просив вжити заходи до відповідачки ОСОБА_2 , яка мешкала в належній йому квартирі з метою добровільного її виселення, але вжиті заходи виявились безрезультатними, відповідачка не сплачує за надання комунальних послуг та не несе витрат на утримання спірного житла, доказів укладення договору сервітуту (користування чужим майном) між сторонами суду не надано, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні спірним житловим приміщенням та виселення.
У зв`язку із задоволенням позовних вимог, суд керуючись ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім у справі судові витрати - судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.
Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 317, 319, 391, 405, 406, ЦК України, ст. ст. 10-13, 81, 141, 258 - 259, 263 - 265, 268, 280 - 284 ЦПК України, суд
Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Південний районний відділ в м. Кам`янське Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про усунення перешкод у користуванні і розпорядженні житловим приміщенням та виселення.
Виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Головуючий у справі Погребняк Т.Ю.