Провадження № 4-с/761/124/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Осаулова А.А.

за участю секретаря судових засідань: Вольда М.А.

заявника: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції в м.Києві Кравцової О.С. у виконавчому провадженні №47932266, -

в с т а н о в и в:

У березні 2019 заявник ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаною скаргою на рішення старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції в м.Києві Кравцової О.С. від 08.09.2017 року про закінчення виконавчого провадження №47932266 з виконання виконавчого листа №761/20813/13-ц від 19.06.2015 року.

Свої вимоги скаржник обґрунтовував тим, що відділом ДВС Печерського РУЮ у місті Києві за вказаним виконавчим листом було відкрито виконавче провадження. Згідно наданого листа судом було зобов`язано ПАТ «Холдингову компанію «Київміськбуд» відновити пошкоджене майно заявника та профінансувати і здійснити капітальний ремонт будинку, що входить до об`єктів культурної спадщини України. Між тим, реального виконання судового рішення не відбулось та жодні виконавчі дії не здійснювались, а нещодавно заявник отримав постанову про закінчення виконавчого провадження, яку заявник вважає неправомірною. Зазначає, що підстави для закінчення виконавчого провадження у оскаржуваній постанові можуть стосуватись лише фізичної, але не юридичної особи боржника як у цій справі та вимог немайнового характеру, але у цій справі вимоги носять виключно майновий характер. Відтак, посилання державного виконавця при винесенні оскаржуваної постанови на п.11 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» є безпідставним, а визначених за ст..18 вказаного Закону дій виконавець взагалі не вчиняв. При цьому, боржник рішення суду добровільно не виконує. Викладене обумовлює підстави для задоволення скарги.

У запереченнях на скаргу, що надійшли до суду 18.06.2019 року, державний виконавець відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції в місті Києві Боголей І.Ю. вказав, що ним вчиняються усі дії щодо повного фактичного виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва № 761/20813/13-ц від 19.06.2015 року про зобов`язання ПАТ «Київміськбуд» зробити капітальний ремонт будинку №7 по вул.Коперника в м.Києві відповідно до державних будівельних норм України. Постанова про відкриття виконавчого провадження після її винесення була направлено на адресу боржника та ним здійснювались дії по виконанню такого судового рішення і отримання погодження на ремонт з боку Головного управління культурної спадщини КМДА, а також було надано договір підряду на здійснення капітального ремонту вказаного будинку. В подальшому на боржника державним виконавцем було накладено штрафи та направлено подання про притягнення посадових осіб боржника до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду. Також, у зв`язку з цим, 08.09.2017 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з не виконанням боржником рішення суду. Тому, просив відмовити у задоволенні даної скарги, зважаючи на вжиття ним усіх передбачених законодавством заходів.

В судовому засіданні заявник вимоги скарги підтримав та зазначив, що з часу винесення судового рішення його виконано не було, а будинок продовжує псуватись і не його стан не відновлено боржником, хоча жодних перепон цьому немає. Вважає, що для виконання судового рішення необхідно отримання боржником дозвільних документів на реконструкцію та укладення договору з належним та надійним підрядником, погодивши його з відділу культури КМДА. Між тим, державний виконавець не здійснив передбачених відповідним законом дії з метою примусового виконання судового рішення, що змушує скаржника звернутись до суду за захистом свого порушеного права із даною скаргою.

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції в місті Києві Кравцова О.С. у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, але у заяві від 18.06.2019 року державний виконавець Боголей І.Ю. просив суд провести розгляд справи у його відсутність.

Департамент охорони культурної спадщини Київської міської державної адміністрації в судове засідання свого представника не направив, хоча про дату і час розгляду справи повідомлявлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Ухвалою суду від 05.03.2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні.

Ухвалою суду від 22.05.2019 року до участі у справі в якості заінтересованої особи було залучено Департамент охорони культурної спадщини Київської міської державної адміністрації.

Протокольної ухвалою від 27.06.2019 року до матеріалів справи було долучено заперечення державного виконавця із копією матеріалів виконавчого провадження.

Суд, заслухавши пояснення скаржника, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦПК України).

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як встановлено в судовому засіданні, на виконанні у Печерському районному відділі Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження №47932266 з виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м.Києва по справі № 761/20813/13-ц від 19.06.2015 року про зобов`язання ПАТ «Холдингову компанію «Київміськбуд» зробити капітальний ремонт будинку №7 по по вул.Коперника в м.Києві відповідно до державних будівельних норм України, погоджених із Управлінням охорони культурної спадщини, а саме: здійснити ремонтно-реставраційні роботи по відновленню кутів будинку, ліквідувати локальні тріщини будинку, реставрувати дверні балконні та віконні пройми, замінити фрамуги та ліквідувати як внутрішні так і зовнішні дрібні тріщини, відремонтувати дах від наслідків падіння цегли та затерти плями на стелі та на липнині від води, яка стікала з місця ушкодження даху.

30.06.2015 року державним виконавцем Онопрієнко І.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку направлено сторонам для виконання у 7-ми денний строк.

Як передбачено ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

На виконання вказаного судового рішення ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» 21.07.2015 року було укладено із УДНДПІ «УкрНДІпроекттреставрація» договір підряду на розробку проектно-кошторисної документації на виконання ремонтно-реставраційних робіт на фасадах житлового будинку на АДРЕСА_1 (а.с.20)

09.06.2016 року між боржником ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» та Підприємством об`єднання громадян «Промактивгруп» було укладено договір підряду з виконання робіт з капітального ремонту будинку №7 по вул.Коперника в м.Києві на виконання вказаного судового рішення від 11.02.2015 року (а.с.42-48).

Між тим, постановами державного виконавця від 22.07.2016 року, від 05.04.2017 року та від 21.04.2017 року на боржника було накладено штрафи за не виконання вимог державного виконавця з примусового виконання рішення суду.

При цьому, актом державного виконавця від 20.04.2017 року підтверджується не виконання боржником судового рішення у цій справі та навіть відсутність дій щодо початку будівельних робіт з капітального ремонту вказаного будинку відповідно до рішення суду.

27.04.2017 року державним виконавцем Кравцовою О.С. було винесено подання на адресу Управління поліції в Печерському районі ГУ НП в м.Києві про притягнення посадових осіб боржника до кримінальної відповідальності за невиконання вказаного судового рішення та одночасно винесено оскаржувану у цій справі постанову про закінчення виконавчого провадження від 08.09.2017 року, яка вмотивована тим, що подання про притягнення винних осіб до відповідальності винесено та за вимогами п.11 ч.1 ст.39, ст..40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження слід закінчити.

За умовами п.11 ч.1 ст.39 вказаного Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Вимогами ж ч.3 ст.63 вказаного Закону визначено, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

В той же час за ч.1 ст.63 цього ж Закону визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

За аналізу змісту вказаних норм закону вбачається, що в даному випадку сформульована диспозиція статті «боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення» стосується виконання судових рішень немайнового характеру щодо вчинення особисто боржником дій, але ж ніяк вчинення дій боржником юридичної особи.

В той же час, як вірно зазначив у скарзі заявник по цій справі з виконання виконавчого листа №761/20813/13ц від 19.06.2015 року суд зобов`язав боржника провести ремонтно-реставраційні роботи з капітального ремонту будинку, тобто за власні кошти провести ремонт будинку, що передбачає певні матеріальні витрати для усунення наявних пошкоджень. Відтак, проведення виконавчих дій стосується рішення суду майнового характеру, що виключає застосування вимог ст..63 ЗУ «Про виконавче провадження» і винесення постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ст.39 Закону. Відтак, вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Крім того, як вбачається з копії матеріалів виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа, то в порушення вимог ст..10 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем з часу відкриття виконавчого провадження не було вжито усіх належних заходів з примусового виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В той же час, в порушення вимог ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження повинен був би:

- проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

- одержувати від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

- накласти арешт на кошти та інші цінності боржника;

- викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні;

- вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

- у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

- залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача.

Між тим, вказаних дій виконавець не вчинив, а виніс оскаржувану постанову передчасно та в порушення вимог законодавства на підставі п.11 ч.1 ст..39, ст..63 ЗУ «Про виконавче провадження», яка в даному випадку застосуванню не підлягає.

За змістом ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Стаття 6 Конвенції закріплює за кожним право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 по справі "Шмалько проти України (заява N 60750/00), від 27.07.2004 по справі "Ромашов проти України" (заява N 67534/01), від 19.03.97 "Горнсбі проти Греції" зазначено, що для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина "судового розгляду". У рішенні від 17.05.2005 по справі "Чіжов проти України" (заява N 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатись, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини право доступу до суду включає право на виконання судового рішення без надмірних затримок (справа "Іммобільяре Саффі проти Італії", заява N 22774/93, ЄСПЛ 1999-V, § 66).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Агрокомплекс проти України" (заява N 23465/03) від 06.10.2011 існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для "законного сподівання" на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу (серед інших рішень, рішення у справі "Бурдов проти Росії", заява N 59498/00, та інші справи, зазначені в цій).

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право мирного володіння майном, як це передбачено пунктом 1 статті 1 Першого протоколу (справа "Юрій Миколайович Іванов проти України", заява N 40450/04, рішення від 15.10.2009).

Разом з тим, в «горизонтальних спорах», де протилежні сторони являються приватними особами, роль органів влади полягає в тому, щоб розумно сприяти успішним заявникам у виконанні винесеного на їх користь рішення, але не гарантувати його примусове виконання у всіх обставинах (Fuklevv. Ukraine (Фуклев проти України, § 84-86).

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, про необхідність часткового задоволення скарги, а саме визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції в м.Києві Кравцової О.С. від 08.09.2017 року про закінчення виконавчого провадження №47932266 з виконання виконавчого листа №761/20813/13-ц від 19.06.2015 року.

Решта вимог скарги щодо направлення виконавчого листа до Печерського районного відділу ДВС м.Києва для подальшого виконання не ґрунтуються на вимогах Закону України «Про виконавче провадження», а тому задоволенню не підлягають.

Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Керуючись ст.ст. 19, 129-1 Конституції України; ст. ст. 10, 258-261, 268, 352-354, 447, 450, 451 п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

У х в а л и в :

скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції в м.Києві Кравцової О.С. у виконавчому провадженні №47932266, - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції в м.Києві Кравцової О.С. від 08.09.2017 року про закінчення виконавчого провадження №47932266 з виконання виконавчого листа №761/20813/13-ц від 19.06.2015 року.

В задоволенні іншої частини скарги про направлення виконавчого листа для виконання, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м.Києва протягом 15-днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без повідомлення учасників справи або без участі учасників зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту вказаного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: А.А.Осаулов

Повний текст виготовлено 02.07.2019 року