Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Номер провадження 2/229/517/2019

Справа № 229/1749/19

03 липня 2019 року Дружківський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Лебеженка В.О.,

з участю секретаря судового засідання Слободкіної Т.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі м.Дружківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Дружківської міської ради про визнання права забудовника у порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

27 березня 2019 року до Дружківського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідача про визнання права забудовника у порядку спадкування. В позовній заяві просить визнати за ним право забудовника в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , із здачею його в експлуатацію та з подальшим оформленням права власності після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 20 червня 1970 року він одружився з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 його дружина ОСОБА_2 померла. На момент її смерті вони проживали за адресою: АДРЕСА_2 . За час їх життя, 23 січня 1995 року по договору купівлі-продажу ОСОБА_2 придбала одноповерховий житловий будинок «А-1» жилою площею 36,5 кв.м. з надвірними будівлями розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно рішення №154 від 05 березня 1997 року виконкому Дружківської міської ради народних депутатів ОСОБА_2 , дозволено будівництво житлового будинку на садибі по АДРЕСА_1 розміром 9.0х12,0 м., висотою 8,5 м., житловою площею 64,25 кв.м., корисною площею 111,58 кв.м., в північній частині земельної ділянки зі зносом старого будинку «А-1». На виконання зазначеного рішення виконкому, старий житловий будинок був знесений, почалось будівництво нового житлового будинку, який зі смертю ОСОБА_2 було зупинено, а фактично його готовність складає 15%. Право власності на незавершений будівництвом житловий будинок не зареєстровано. Він, як спадкоємець першої черги своєчасно звернувся з відповідною заявою до державного нотаріуса. 06 лютого 2019 року, постановою Державного нотаріуса Дружківської державної нотаріальної контори ГТУЮ у Донецької області Алексєєвою В.Є., йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на незавершений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з ввідсутністю право встановлювального документа та реєстрації права власності на ім`я ОСОБА_2

29 березня 2019 року прийнято позову заяву до розгляду і відкрито провадження по справі. Справу визначено розглядати за правилами загального провадження (а.с.21).

05 червня 2019 року підготовче судове засідання відкладено на 03 липня 2019 року у зв`язку із залученням третіх осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 36).

В судове засідання, позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте надав заяву слухати позов за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте надав заяву слухати позов без його участі. Проти позовних вимог не заперечує.

Треті особи в судове засідання не з`явилися про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, проте надали заяви про слухання справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав.

Суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є дружиною позивача ОСОБА_1 (а. с. 4 зв.ст.).

Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу ( а.с. 11-12).

В пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Оскільки, спадкодавець померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , то застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, а саме: норми ЦК УРСР.

За змістом ст. ст. 525, 526 та 527 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Згідно з ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Пунктом 1 частини 1 статті 549 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 17 грудня 2018 року, на момент смерті ОСОБА_2 , з нею проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , її чоловік - ОСОБА_1 (а.с.13).

З відповіді Дружківської державної нотаріальної контори, довідки зі Спадкового реєстру вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 заводилась за заявою №649 від 26 липня 2003 року від чоловіка спадкодавця - ОСОБА_1 , про прийняття спадщини за законом та видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири АДРЕСА_3 та на грошові внески від 20 вересня 2003 року за реєстровим №1-1607 (а. с. 32-33).

Поряд з цим, відповідно до заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , вбачається, що у встановлений законом строк спадщину вони не прийняли та звертатися до суду для встановлення строку не будуть.

Згідно з ч. 2 ст. 553 ЦК УРСР вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач прийняв спадщину після смерті своєї дружини ОСОБА_2 , а ОСОБА_4 та ОСОБА_3 - відмовились від прийняття спадщини.

Позивач звернувся до нотаріальної контори з метою оформлення своїх спадкових прав щодо житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , однак постановою Дружківської державної нотаріальної контори від 06 лютого 2019 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, у зв`язку з невідповідністю правовстановлюючого документу на житловий будинок з технічними характеристиками об`єкту нерухомого майна (а. с. 10).

В пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини.

Згідно рішення №154 від 05 березня 1997 року виконкому Дружківської міської ради народних депутатів ОСОБА_2 , дозволено будівництво житлового будинку на садибі по АДРЕСА_1 розміром 9.0х12,0 м., висотою 8,5 м., житловою площею 64,25 кв.м., корисною площею 111,58 кв.м., в північній частині земельної ділянки зі зносом старого будинку «А-1» та сіней (а. с. 5).

З довідки-характеристики об`єкта нерухомого майна КП "МБТІ" від 30 листопада 2018 року вбачається, що об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 , розташований незавершений будівництвом житловий будинок гот.15% та огорожа, в експлуатацію не введено (а. с. 6).

Оскільки, позивач прийняв спадщину, будинок збудовано у відповідності до діючого на той час законодавства, він не є самочинно збудованим, а також відповідач визнав позов в повному обсязі та визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 11 - 13, 81, 89, 110 ч. ч. 3, 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206, ст. ст. 258, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до виконавчого комітету Дружківської міської ради (місцезнаходження: Донецька область, м.Дружківка, вул.Соборна, буд.16, ) про визнання права забудовника у порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ), в порядку спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , права та обов`язки забудовника житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі з правом здачі та введення його в експлуатацію та отримання документів, що посвідчують право власності.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Дружківський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 03 липня 2019 року.

Суддя: В.О.Лебеженко