Постанова

Іменем України

03 липня 2019 року

м. Київ

справа № 317/1623/14-ц

провадження № 61-21187св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач),

суддів: Жданової В. С., Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - Запорізька місцева прокуратура № 2 Запорізької області в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах: Головного управління Держземагентсва у Запорізькій області,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області (сектор з питань державної реєстрації Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області),

третя особа - Обслуговуючий садівничий кооператив «Гриф-2006»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Заступника прокурора Запорізької області на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 30 червня 2016 року у складі головуючого судді Ачкасова О. М. та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 06 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Кухаря С. В., Осоцького І. І., Гончар М. С.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2014 року Запорізька місцева прокуратура № 2 Запорізької області звернулася до суду в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах - Головного управління Держземагентсва у Запорізькій області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Запорізької районна державна адміністрація Запорізької області (сектор з питань державної реєстрації Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області) про визнання недійсним та скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, витребування земельної ділянки та повернення її власнику.

Позов мотивовано тим, що проведеною перевіркою за участю спеціалістів Державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області встановлені порушення земельного законодавства при виділенні земельних ділянок на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області.

Розпорядженням голови Запорізької районної державної адміністрації (далі - Запорізька РДА) від 03 березня 2007 року № 2/51, на виконання якого членам Обслуговуючого садівничого кооперативу «Гриф-2006»(далі - ОСК «Гриф-2006») передано у власність земельні ділянки за рахунок земель ОСК «Гриф-2006», зокрема, ОСОБА_1 в районі АДРЕСА_1 Запоріжжя передано у власність земельну ділянку № 8 площею 0,1001 га, для ведення садівництва та видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 .

Позивач зазначає, що розпорядження Запорізької районної державної адміністрації від 03 березня 2007 року № 2/51 скасовано постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2012 року, залишено без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2013 року.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач вважає, що ОСОБА_1 набула право власності на земельну ділянку всупереч нормам статей 118, 123 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), у зв`язку з чим державний акт серії НОМЕР_2 підлягає визнанню недійсним, оскільки ОСОБА_1 відведено земельну ділянку, яка не перебувала у її користуванні на підставі технічної документації із землеустрою та без розроблення проекту землеустрою.

Надалі ОСОБА_1 відчужила зазначену земельну ділянку за договором купівлі-продажу від 31 липня 2009 року на користь ОСОБА_2 .

Ураховуючи викладене, позивач просив суд визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 20 березня 2007 року, виданий ОСОБА_1 ; скасувати запис про державну реєстрацію вказаного державного акта, виданого ОСОБА_1 , переоформленого на ім`я ОСОБА_2 ; витребувати у ОСОБА_2 спірну земельну ділянку, площею 0,1001 га, розташовану на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, за межами населеного пункту, на користь ГУ Держзсмагентства у Запорізькій області.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 30 червня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведено протизаконної поведінки відповідачів при набутті права власності на спірну земельну ділянку.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 06 грудня 2016 року апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області відхилено, рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 30 червня 2016 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що судом першої інстанції не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. При цьому зазначено, що самі по собі допущені органами публічної влади порушення при визначенні умов та порядку приватизації не можуть бути безумовною підставою для визнання приватизаційних договорів недійсними, повернення приватизованого майна державі всупереч правам власності набувача, якщо вони не допущені внаслідок винної, протиправної поведінки самого набувача.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У касаційній скарзі, поданій у січні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заступник прокурора Запорізької області просить судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що Генеральна прокуратура України звернулась до Верховного Суду України із заявою про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 21 травня 2015 року у справі № 0870/645/12, якою відмовлено у задоволенні позову прокурора щодо незаконності розпорядження Запорізької РДА від 03 березня 2007 року № 2/51 «Про безоплатну передачу громадянам - членам ОСК «Гриф-2006», на підставі якого було видано оспорюваний державний акт, однак до цього часу не розглянута. В той час як видача державного акта на право власності на землю є похідним від відповідного рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність, а тому з огляду на приписи частини першої статті 16 ЦК України та статті 152 ЗК України захист прав осіб на земельні ділянки не може здійснюватися лише шляхом визнання відповідного державного акта недійсним, якщо рішення, на підставі якого видано цей акт не визнано недійсним (незаконним) у встановленому законом порядку. Отже, у разі задоволення Верховним Судом України заяви Генеральної прокуратури України та скасування постанови Вищого адміністративного суду України від 21 травня 2015 року, оскаржуване рішення Запорізького районного суду Запорізької області може бути переглянуте за нововиявленими обставинами. Вказані обставини не були враховані судами при ухваленні оскаржуваних рішень, у зв`язку з чим дійшли помилкових висновків про наявність інших підстав для відмови у задоволенні позову прокурора. Так, суди у порушення статей 79, 92, 93, 116, 118 ЗК України та статей 20, 29, 50 Закону України «про землеустрій» безпідставно вирішили, що на момент передачі у власність ОСОБА_1 спірна земельна ділянка перебувала у її користуванні, а тому при відведенні землі розроблення проекту землеустрою не вимагалось.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 січня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказані справі.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2017 року справу № 317/1623/14-ц за позовом Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах - Головного управління Держземагентсва у Запорізькій області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Запорізької районна державна адміністрація Запорізької області (сектор з питань державної реєстрації Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області) про визнання недійсним та скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, витребування земельної ділянки та повернення її власнику призначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

10 травня 2018 року вищевказану справу передано до Верховного Суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За правилами частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційного скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Фактичні обставини справи встановлені судами

Суди попередніх інстанцій установили, що рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 07 листопада 2013 року у справі № 317/2795/13-ц установлено, що на підставі розпорядження від 22 грудня 2006 року № 14/526, між ОСК «Гриф-2006» (як орендарем) та Запорізькою РДА (як орендодавцем) 30 січня 2007 року укладено договір оренди землі, терміном на 12 років, який зареєстровано в Запорізькій регіональній філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам», про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі внесено запис від 05 лютого 2007 року. Зазначений договір не визнавався недійсним та не оскаржувався сторонами.

Вказані обставини відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій, не доказуються при розгляді інших справ.

Розпорядженням голови Запорізької районної державної адміністрації від 03 березня 2007 року № 2/51 членам ОСК «Гриф-2006» передано у власність земельні ділянки за рахунок земель ОСК «Гриф-2006», зокрема ОСОБА_1 передано у власність земельну ділянку площею 0,1000 га для ведення садівництва.

На підставі зазначеного розпорядження ОСОБА_1 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 .

В подальшому вказану земельну ділянку відчужено ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 31 липня 2009 року, про що зроблено відмітку на державному акті про перехід права власності.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно зі статтею 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації (частина перша статті 125 ЗК України).

Державний акт на право власності на земельну ділянку та державний акт на право постійного користування земельною ділянкою видається на підставі рішення Кабінету Міністрів України, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських, міської, селищної, сільської ради, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій (пункт 1.4 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року № 43 у редакції, чинній на час видання державного акта).

Отже, рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки є необхідною передумовою виникнення права власності на земельну ділянку.

Як встановлено судами підставою для видачі державного акта ОСОБА_1 було розпорядження Запорізької районної державної адміністрації від 03 березня 2007 року № 2/51 «Про безоплатну передачу громадянам - членам ОСК «Гриф-2006».

Звертаючись до суду з указаним позовом, позивач посилався на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2012 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2013 року, якою скасоване розпорядження Запорізької районної державної адміністрації від 03 березня 2007 року № 2/51 «Про безоплатну передачу громадянам - членам ОСК «Гриф-2006» у власність земельних ділянок для ведення садівництва».

Постановою Вищого адміністративного суду України від 21 травня 2015 року постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Перший заступник Генерального прокурора Україна звернулась до Верховного Суду України із заявою про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 21 травня 2015 року з підстав неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального та процесуального права.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», у зв`язку з чим заяву першого заступника Генерального прокурора України про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 21 травня 2015 року передано на розгляд до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року заяву першого заступника Генерального прокурора України задоволено, постанову Вищого адміністративного суду України від 21 травня 2015 року, ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2013 року та постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2012 року скасовано провадження у справі № 0870/645/12 закрито з тих підстав, що вказаний спір не є публічно-правовим і має вирішуватися судами за правилами ЦПК України.

Суди попередніх інстанцій при вирішенні спору посилалися на постанову Вищого адміністративного суду України від 21 травня 2015 року, якою встановлені обставини, щодо визнання законним розпорядження Запорізької районної державної адміністрації від 03 березня 2007 року № 2/51 «Про безоплатну передачу громадянам - членам ОСК «Гриф-2006», яка згодом була скасована та провадження у справі закрито.

Ураховуючи те, що суди при ухваленні оскаржуваних рішень не з`ясовували законності видачі вищезазначеного розпорядження, а вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності розпорядження, на підставі якого такий акт виданий, тому вказані судові рішення не можна вважати законними та обґрунтованими.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Частиною третьою статті 411 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Частиною першою статті 400 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частини третьої статті 400 ЦПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки недоліки, допущені судами першої та апеляційної інстанцій, не можуть бути усунуті при касаційному розгляді справи, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з передачею справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду необхідно належним чином оцінити подані сторонами докази, з наведенням відповідних обґрунтувань, дати правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити законне і справедливе судове рішення відповідно до встановлених обставин і вимог закону.

Керуючись статтями 409, 411, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Заступника прокурора Запорізької області задовольнити.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 30 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 06 грудня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. О. Кузнєцов
Судді:В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко
В. А. Стрільчук М. Ю. Тітов