Справа № 446/301/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.06.2019 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Бакай І. А.
за участі:секретаря судового засідання Михайлишин О.В.
розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області, ОСОБА_2 , про визнання права власності на майно як окремий об`єкт нерухомості та скасування державної реєстрації на нерухоме майно.
ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою в якій просить суд постановити рішення, яким визнати її, ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 такою, що втратила право на спільну часткову власність яка становить 2/5 частини в житловому будинку АДРЕСА_1 , припинити право спільної часткової власності розмір, якої становить 2/5 частини в житловому будинку АДРЕСА_1 . Кам`янка-Бузька шляхом скасування державної реєстрації права власності на 2/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 ; виділити Позивачу, ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 житловий будинок АДРЕСА_1 в окремий об`єкт нерухомості із зазначенням розміру частки 1/1 та визнати в цілому із зазначенням розміру частки 1/1, за мною ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 м. кв АДРЕСА_3 , який знаходиться по АДРЕСА_1 .
Вимоги позову мотивує тим, що на підставі договору купівлі продажу 2/5 часток будинку, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янка-Бзького районного правління юстиції Н.М. Приходько 15.02.2007 року вбачається, що ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , продали, а Позивач, ОСОБА_1 придбала 2/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .
Вказаний договір було зареєстровано встановленому законом порядку, що вбачається із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13909833 від 16. 03.2007 року 2/5 частини в житловому будинку АДРЕСА_1 ,
Зазначає, що з метою аби розпорядитись своїм майном, вона звернулась до приватного нотаріуса Кам`янка-Бузького нотаріального округу для укладення договору дарування, однак в прийнятті правовстановлюючих документів для його оформлення їй було відмовлено, оскільки при оформленні договору дарування або договору купівлі продажу нотаріус не в змозі провести державну реєстрацію 2/5 частки в будинку, оскільки із наявних документів не можливо встановити тип об`єкта, та характеристику об`єкта, яке належить позивачу на праві приватної власності та яким фактично я володію, тому на підставі цього їй нотаріусом мені було рекомендовано звернутись до суду .
Позивач в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Від відповідачів, Кам`янка-Бузької міської ради, ОСОБА_2 надійшли заяви в якій Відповідачі просять розглядати справу за їх відсутності, проти позову не заперечують.
Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом безспірно встановлено, що на підставі договору купівлі продажу 2/5 часток будинку, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янка-Бзького районного правління юстиції Н.М. Приходько 15.02.2007 року вбачається, що ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , продали, а Позивач, ОСОБА_1 придбала 2/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , а відтак набула право приватної власності на 2/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 - АДРЕСА_4 .
В подальшому вказаний договір купівлі продажу 2/5 часток будинку, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янка-Бзького районного правління юстиції Н.М. Приходько 15.02.2007 року було зареєстровано та видано Червоноградським МБТІ витяг про реєстрацію права власності на імя Позивача.
Відповідно до технічного паспорту, виданого 26.11.2015 року №1065, Червоноградським МБТІ на ім`я Позивача, 2/5 частина будинку, а саме, житловий будинок АДРЕСА_5 становить окреме приміщення із окремим входом, та присвоєною поштовою адресою.
Відповідно до ст. 183 ч. 1 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення.
Згідно ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 317 власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст.. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
З метою безперешкодного володіння, користування, та розпорядження нерухомим майном згідно ст. 364 ЦК України, майно, що перебуває у спільній частковій власності може бути виділено в натурі.
Верховний суд України в п. 7 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснив судам, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.
В абз.4 п. 7 та п. 8 Постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», Пленум Верховного суду України роз`яснив, що при поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле
Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Згідно з ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Виділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про виділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов`язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину.
Судом встановлено, що можливість для того аби укласти договір про виділ житлового приміщення, а саме 2/5 частини будинку, житлового будинку АДРЕСА_5 відсутня, внаслідок того, що інших співвласників, яким на праві часткової власності спільно із Позивачем вказаний ним житловий будинок немає.
Фактично позивач одноосібно володіє житловим будинкомзагальною площею 116,2 м. кв, що становить 2/5 частин від будинку, по АДРЕСА_1 , що підтверджується схематичним планом в технічному паспорті, Червоноградським МБТІ, 2/5 частини будинку який позначений в технічній документації під позначкою А-1 становить окреме приміщення із окремим входом та підведеними комунікаціями.
Відповідно до аналізу деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ Верховного Суду України, судам запропоновано взяти до уваги, що учасники спільної часткової власності мають право на частку у праві власності на майно (ч. 1 ст. 356 ЦК), а не на конкретно визначену частку в майні.
Спільна часткова власність характеризується множинністю суб`єктів і єдністю обєкта. Відповідно до цієї концепції кожному із співвласників спільної часткової власності не може належати частка самого майна. Ідея спільної часткової власності полягає в тому, що майно належить усім співвласникам одночасно.
Проведений на основі всебічного та повного дослідження обставин справи, а також перевіркою їх відповідними доказами, суд приходить до висновку, що спірний житловий будинок належить Позивачу на праві приватної власності, натомість право часткової власності на спірний будинок фактично відсутнє, оскільки наявність інших співвласники, чим зокрема характеризується спільна часткова власність на той чи інший об`єкт як така, судом не встановлена.
А відтак, на підставі наведеного, для надання Позивачу можливості подальшого безперешкодного володіння та розпорядження спірним нерухомим майном, реєстрації своїх прав у відповідності з діючим законодавством, вимоги позивача підлягають до задоволення.
Враховуючи вище наведене та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 174, 197, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 361, 364 ЦК України, суд, -
Визнати, ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 такою, що втратила право на спільну часткову власність яка становить 2/5 частини в житловому будинку АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 ;
Припинити право спільної часткової власності розмір, якої становить 2/5 частини в житловому будинку АДРЕСА_1 Кам`янка-Бузька шляхом скасування державної реєстрації права власності на 2/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 ;
Виділити, ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 житловий будинок АДРЕСА_1 в окремий об`єкт нерухомості із зазначенням розміру частки 1/1.
Визнати в цілому із зазначенням розміру частки 1/1, за ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_2 . кв АДРЕСА_3 , який АДРЕСА_6 АДРЕСА_4 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення виготовлено 05.06.2019р.

Суддя : І.А.Бакай