Постанова

Іменем України

03 липня 2019 року

м. Київ

справа № 524/9159/18

провадження № 61-6509св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича інноваційна фірма «ВІЛП», приватний нотаріус Кременчуцького нотаріального округу Веселовський Андрій Анатолійович,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича інноваційна фірма «ВІЛП» на ухвалу Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 22 листопада 2018 року у складі судді Кривич Ж. О. та постанову Полтавського апеляційного суду від 25 лютого 2019 року у складі колегії суддів:

Триголова В. М., Дорош А. І., Одринської Т. В.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ:

Короткий зміст позовних вимог:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича інноваційна фірма «ВІЛП» (далі - ТОВ «Н-ВІФ «ВІЛП»), приватного нотаріуса Кременчуцького нотаріального округу Веселовського А. А. у якому просив:

- зобов`язати ТОВ «Н-ВІФ «ВІЛП» скласти, підписати та передати йому акт приймання-передачі у власність квартири АДРЕСА_1 та видати довідку про повне виконання ним умов договору купівлі-продажу № 03-05/17-1 в частині оплати ціни за вказані майнові права на квартиру;

- стягнути з ТОВ «Н-ВІФ «ВІЛП» грошову суму, що еквівалентна

4 455,00 доларів США в гривнях за офіційним курсом НБУ на день оплати з нарахуванням на відповідну суму 3 % річних та індексу інфляції по день винесення рішення по справі;

- зобов`язати відповідачів скласти, підписати та передати йому примірник акта фактичного розподілу у власність інших приміщень першого, одинадцятого, дванадцятого поверхів, майстерні для архітекторів та художників та комірних міжповерхових приміщень вище десятого поверху в будинку АДРЕСА_1, у відповідності до умов пунктів 2.2, 4.1, 4.2, 5.1, 5.2, 7.2.5, 8.3 договору від 03 травня 2017 року про спільне закінчення будівництва за варіантом, визначеним судом згідно висновку експерта про розподіл відповідних приміщень та протокол з відомостями, які є достатніми для оформлення права власності на відповідні приміщення за позивачем.

ОСОБА_1 також звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, у якій просивзаборонити ТОВ «Н-ВІФ «ВІЛП» складати та видавати будь-яким особам документи (довідку про повну оплату, акт прийняття-передачі майнових прав або окремих приміщень тощо), на підставі яких може відбутись реєстрація права власності на всі або частину приміщень першого, одинадцятого та дванадцятого поверхів, технічного поверху, на якому розташована майстерня для архітекторів та художників площею

295,8 кв.м, а також комірні міжповерхові приміщення вище 10 поверху в будинку АДРЕСА_3 ; зобов`язати товариство негайно надати суду копії усіх договорів та документів про їх виконання, на підставі яких у третіх осіб можуть виникнути права на вказані приміщення та усю технічну документацію; зобов`язати товариство негайно повідомляти суд про відкриття провадження в будь-яких судових справах, на підставі рішень по яким може бути визнано право власності або зобов`язано видати документи, на підставі яких може бути зареєстровано право власності, у третіх осіб щодо вказаних приміщень; заборонити реєстратору прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії щодо вказаних приміщень.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що у своєму позові

ОСОБА_1 ставить питання про виконання інвестиційного договору та розподіл між учасниками цього договору приміщень першого, одинадцятого, дванадцятого поверхів та технічного поверху, на якому розташована майстерня для архітекторів та художників, площею 295, 8 кв.м. В разі, якщо відповідач видасть будь-яким іншим особам документи, на підставі яких останні зможуть оформити собі у власність будь-які приміщення першого, одинадцятого та дванадцятого поверхів, технічного поверху, то такі дії відповідача істотно ускладнять, або взагалі зроблять неможливим виконання рішення суду щодо зобов`язання надати документи для реєстрації права власності за позивачем. В такому випадку, на думку позивача, для ефективного поновлення порушених прав слід буде звертатись до суду з додатковими позовами, шанси на задоволення яких будуть залежати від того, чи є треті особи добросовісними набувачами.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

Ухвалою Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 22 листопада 2018 року заяву задоволено.

Заборонено ТОВ «Н-ВІФ «ВІЛП» складати та видавати будь-яким особам документи (довідку про повну оплату, акт прийняття-передачі майнових прав або окремих приміщень тощо), на підставі яких може відбутись реєстрація права власності на всі або частину приміщень першого, одинадцятого та дванадцятого поверхів, технічного поверху, на якому розташована майстерня для архітекторів та художників площею 295,8 кв.м, а також комірні міжповерхові приміщення вище 10 поверху в будинку АДРЕСА_3 , Полтавської області .

Зобов`язано ТОВ «Н-ВІФ «ВІЛП» негайно надати суду копії усіх договорів та документів про їх виконання, на підставі яких у третіх осіб можуть виникнути права на всі або частину приміщень першого, одинадцятого та дванадцятого поверхів, технічного поверху, на якому розташована майстерня для архітекторів та художників площею 295,8 кв.м, а також комірні міжповерхові приміщення вище 10 поверху в будинку АДРЕСА_5 , а також матеріали технічної інвентаризації будинку із зазначенням номерів та площ збудованих в ньому приміщень (квартир) на першому, одинадцятому, дванадцятому та тринадцятому (технічному) поверхах.

Зобов`язано ТОВ «Н-ВІФ «ВІЛП» негайно повідомляти суд про відкриття провадження в будь-яких судових справах, на підставі рішень по яким може бути визнано право власності або зобов`язано видати документи, на підставі яких може бути зареєстровано право власності, у третіх осіб щодо всіх або частини приміщень першого, одинадцятого та дванадцятого поверхів, технічного поверху, на якому розташована майстерня для архітекторів та художників площею 295,8 кв.м, а також комірні міжповерхові приміщення вище 10 поверху в будинку АДРЕСА_5 .

Заборонено реєстратору прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії щодо всіх або частини приміщень першого, одинадцятого та дванадцятого поверхів, технічного поверху, на якому розташована майстерня для архітекторів та художників площею 295,8 кв.м, а також комірні міжповерхові приміщення вище 10 поверху в будинку АДРЕСА_5 .

Ухвала суду мотивована тим, що оскільки предметом позовних вимог

ОСОБА_1 є майно, передбачене в укладеному між сторонами інвестиційному договорі, а саме: приміщення першого, одинадцятого та дванадцятого поверхів, технічного поверху в будинку АДРЕСА_5 , а також беручи до уваги, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду, суд першої інстанції дійшов висновку про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії, які стосуються спірного нерухомого майна.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 25 лютого 2019 року апеляційну скаргу ТОВ «Н-ВІФ «ВІЛП» залишено без задоволення.

Ухвалу Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 22 листопада 2018 року залишено без змін.

Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу ТОВ «Н-ВІФ «ВІЛП», апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги:

26 березня 2019 року ТОВ «Н-ВІФ «ВІЛП» через засоби поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 22 листопада 2018 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 25 лютого 2019 року та прийняти нову постанову, якою в задоволенні заяви відмовити, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що забезпечення позову у спосіб, який просить позивач, спрямований на захист права власності від дій третіх осіб, при цьому позивачем не вказано яких саме.

Вимоги заяви про зобов`язання відповідача повідомляти суд про відкриття провадження у будь-яких справах, на підставі рішень, по яким може бути визнано право власності або зобов`язано видати документ, на підставі яких може бути зареєстровано право власності, у третіх осіб щодо вказаних квартир, не можуть розглядатися як забезпечення позову, оскільки жодним чином не створюють передумови для виконання судового рішення.

Суди попередніх інстанцій, розглядаючи заяву про забезпечення позову, не дослідили вказані обставини, не співставили їх з позовними вимогами на предмет їх співмірності, внаслідок чого прийняли необґрунтовані та незаконні рішення.

Доводи інших учасників справи:

06 червня 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Ульянов Р. А. через засоби поштового зв`язку подав до Верховного Суду відзив, у якому просить у задоволенні касаційної скарги ТОВ «Н-ВІФ «ВІЛП» на ухвалу Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області

від 22 листопада 2018 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 25 лютого 2019 року відмовити.

Рух касаційної скарги та матеріалів цивільної справи:

Ухвалою Верховного Суду від 08 травня 2019 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області.

28 травня 2018 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

03 червня 2019 року матеріали цивільної справи передано судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 19 червня 2019 року цивільну справу призначено до судового розгляду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ:

Перевіривши доводи касаційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Щодо доводів касаційної скарги по суті

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення не відповідають.

Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною першою статті 150 ЦПК України встановлено, що Позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Згідно із частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

При цьому забезпечення позову не повинно порушувати принципи змагальності і процесуального рівноправ`я сторін.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суди зазначених вимог закону не врахували, не встановили, чи є співмірними заходи забезпечення позову заявленим позовним вимогам і дійшли передчасного висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ураховуючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що оскаржувані судові рішення, ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, що відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України є підставою для його їх скасування з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статями 400, 402, 409, 411, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича інноваційна фірма «ВІЛП»задовольнити частково.

Ухвалу Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 22 листопада 2018 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 25 лютого 2019 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: С. Ю. Бурлаков
А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
В. П. Курило