Номер провадження: 22-ц/813/3060/19
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю.Б.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Кравця Ю.І.,

за участю секретаря Павлючук Ю.В.,

учасники справи:

позивач публічне акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2017 року про відмову в задоволенні заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у складі судді Свяченої Ю.Б.,

встановив:

Заочним рішеннямПриморського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2015 року позовні вимоги ПАТ «Перший Український міжнародний банк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший Український міжнародний банк» заборгованість за кредитним договором №5001993 від 10 жовтня 2006 року у розмірі 53906 дол. США 74 центи, та 38768 грн. 64 коп.; вирішено питання судових витрат.

19 лютого 2016 року Приморським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист по виконанню вказаного рішення суду.

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання зазначеного виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Зазначено, що у лютому 2017 року ОСОБА_1 отримав лист приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Кірнас І.В. від 31 січня 2017 року за №30/01-16 про те, що приватним нотаріусом було отримано заяву про реєстрацію права власності на квартиру під АДРЕСА_1 , яка є предметом іпотеки.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 20.02.2017 року за №80774945 ОСОБА_1 стало відомо про те, що 31 січня 2017 року банк звернувся до приватного нотаріуса Кірнас І.В. із заявою про реєстрацію за банком на праві власності квартири АДРЕСА_1 та припинення іпотеки на цю квартиру.

31 січня 2017 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Кірнас І.В. був внесений запис про право власності за банком вищевказаної квартири. Підставою виникнення права власності за банком є іпотечний договір №3066 від 10 жовтня 2006 року; вимога достроково повернути всю суму кредиту та процентів за користування кредитом №ОDE-44/72 від 17 вересня 2014 року.

Оскільки банк в порядку позасудового врегулювання звернув стягнення на предмет іпотеки, а саме квартири АДРЕСА_1 на підставі застереження в іпотечному договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі банку права власності на предмет іпотеки в рахунок основного зобов`язання, тому виконавчий лист 522/20877/15-ц від 19 лютого 2016 року, який був виданий Приморський районним судом м. Одеси, не підлягає виконанню.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2017 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою. В скарзі ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали суду, постановлення нової, про задоволення заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12.12.2017 року в складі судді Черевка П.М. відкрито провадження у справі.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12.12.2017 року в складі суддів Черевка П.М., Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М. справу призначено до розгляду.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м. Одесі.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 статті 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 року №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019 року, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні апеляційного суду Одеської області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 26.01.2019 року визначено колегію суддів Одеського апеляційного суду в складі: головуючого судді Журавльова О.Г., Комлевої О.С., Кравця Ю.І.

05.10.2018 року до апеляційного суду від ПАТ «Перший Український міжнародний банк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного реєстратора приватного нотаріуса Кірнас І.В., ПАТ «Перший Український міжнародний банк» про визнання протиправним та скасування рішення.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2017 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Одеської області від 29 травня 2018 року, позов ОСОБА_1 був задоволений, визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Кірнас І.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 33645470 від 31.01.2017 року на квартиру АДРЕСА_1 за ПАТ «Перший Український міжнародний банк».

Таким чином, у зв`язку з задоволенням позовної заяви ОСОБА_1 до державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Кірнас І.В. по справі №522/3487/17 та набранням рішення суду чинності,ПАТ «Перший Український міжнародний банк» вважається таким, що не задовольнило свої вимоги за кредитним зобов`язанням, тому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2017 року про відмову в задоволенні заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, залишити без змін.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення та заперечень викладених у відзиву, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2, 4 ст. 369 ЦПК України (в редакції Закону на час розгляду в суді першої інстанції) суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Отже, процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі виявлення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання. Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, згідно п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає до виконання, заявник зазначає те, що 31 січня 2017 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Кірнас І.В. був внесений запис про право власності за банком квартири, яка була предметом іпотеки. Підставою виникнення права власності за банком є іпотечний договір №3066 від 10 жовтня 2006 року; вимога достроково повернути всю суму кредиту та процентів за користування кредитом № ОDE-44/72 від 17 вересня 2014 року.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2017 року, яке було залишено без змін постановою апеляційного суду Одеської області від 29 травня 2018 року, позов ОСОБА_1 був задоволений, визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Кірнас І.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 33645470 від 31.01.2017 року на квартиру АДРЕСА_1 за ПАТ «Перший Український міжнародний банк».

Таким чином, у зв`язку з задоволенням позовної заяви ОСОБА_1 до державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Кірнас І.В. по справі №522/3487/17 та набранням рішення суду чинності,ПАТ «Перший Український міжнародний банк» вважається таким, що не задовольнило свої вимоги за кредитним зобов`язанням.

Крім того, відповідно до постанови державного виконавця від 25 липня 2017 року виконавчий лист 522/20877/15-ц від 19 лютого 2016 року був повернутий у зв`язку з тим, що надійшла заява стягувача про повернення виконавчого документа без виконання.

За таких обставин, суд першої інстанції з`ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли, і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянта є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, а саме, її не згода з позовом про розірвання шлюбу були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Одночасно апеляційний суд зазначає, що доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Судове рішення, яке переглядається, містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи, та обґрунтування щодо кожного доводу сторін по суті позову, що є складовою вимогою частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Доказів, які б спростовували встановлені обставини, апелянтом до суду апеляційної інстанції не надано. Інших доводів про неправильність судового рішення апелянтом в скарзі не зазначено.

Таким чином, всупереч твердженню скарги, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив ухвалу з додержанням вимог закону, тому підстави для її скасування відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 268, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст Постанови складено 04 липня 2019 року.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді О.С.Комлева

Ю.І.Кравець