Справа № 573/665/19
Номер провадження 2/573/233/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Черкашиної М.С.,

з участю секретаря: Терещенко О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля цивільну справу за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання, в сумі 71 465 грн. 02 коп.,

ВСТАНОВИВ:

16 квітня 2019 року до суду надійшла позовна заява Харківського національного університету внутрішніх справ (далі ХНУВС) до ОСОБА_1 про стягнення коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання у сумі 71 465 грн. 02 коп., яка мотивується тим, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України з 18 серпня 2014 по 14 січня 2019 року. Наказом ХНУВС від 11 серпня 2014 року № 174 о/с відповідача зараховано курсантом ХНУВС з 18 серпня 2014 року. Надалі, наказом від 31 серпня 2015 року за № 355 відповідача переведено на 2 навчальний курс, з 29 серпня 2016 на 3-й курс та 11 серпня 2017 року переведено на 4-й навчальний курс. Наказом від 23 червня 2018 року № 246 ОСОБА_1 відраховано зі складу курсантів. 10 січня 2019 року наказом № 10 ГУНП в Сумській області відповідача звільнено за власним бажанням згідно із п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію». 01 вересня 2014 року між ОСОБА_1 , ХНУВС та ГУМВС України в Сумській області укладено тристоронній договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України. В подальшому, 01 вересня 2017 року між цими ж сторонами укладено тристоронній контракт (договір) про здобуття освіти у вищому навчальному закладі зі специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських. Згідно розрахунків витрати, пов`язані з утриманням курсанта складають 71 465 грн. 02 коп., які відповідачем не оскаржувались. Пунктом 2.3.6 Договору та Контракту передбачено, що в разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі з підстав, зазначених у п. 3 Договору, відповідач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з його утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. На день звернення до суду відповідач добровільно не відшкодував фактичних витрат, пов`язаних з його утриманням. Посилаючись на викладені вище обставини, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 витрати, пов`язані з його утриманням в університеті у сумі 71 465 грн. 02 коп.

Встановивши невідповідність позовної заяви, 13 травня 2019 року суддею постановлено ухвалу про залишення позову без рухуз наданням позивачу строку для усунення недоліків (а. с. 34-35).

Ухвалою суду від 05 червня 2019 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 44-45).

Представник позивача - Харківського національного університету внутрішніх справФесик А.В. у судове засідання не прибув, направив заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а. с. 48-49).

Відповідач ОСОБА_1 повідомлявся судом про розгляд справи за зареєстрованою адресою: АДРЕСА_1 Білопільського АДРЕСА_2 , проте судова повістка повернулась без вручення, оскільки адресат за вказаною адресою не проживає (а. с. 47).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що провадження у справі за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання, в сумі 71 465 грн. 02 коп. слід закрити з наступних підстав.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016року «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 липня 1950 року встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У справі «Занд проти Австрії» (заява N7360/76, доповідь Європейської комісії з прав людини від 12 жовтня 1978 року) висловлено думку, що термін «суд, встановлений законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України з 18 серпня 2014 по 14 січня 2019 року, з 18 серпня 2014 року його зараховано курсантом ХНУВС (а. с. 19).

Наказом від 31 серпня 2015 року за № 355 ОСОБА_1 переведено на 2 навчальний курс, з 29 серпня 2016 на 3-й курс та 11 серпня 2017 року переведено на 4-й навчальний курс (а. с. 20-25).

Наказом від 23 червня 2018 року № 246 ОСОБА_1 відраховано зі складу курсантів (а. с. 26).

Крім того, 01 вересня 2014 року між ОСОБА_1 , Харківським національним університетом внутрішніх справ та ГУМВС України в Сумській області укладено тристоронній договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України (а. с. 28-29).

В подальшому, 01 вересня 2017 року між цими ж сторонами укладено тристоронній контракт (договір) про здобуття освіти у вищому навчальному закладі зі специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських (а. с. 4-5).

Згідно довідки про фактичні витрати, пов`язані з утриманням курсанта ОСОБА_1 загальна сума фактичних витрат складає 71 465 грн. 02 коп. (а. с. 6).

10 січня 2019 року наказом № 10 ГУНП в Сумській області відповідача звільнено за власним бажанням згідно із п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (а. с. 27).

Пунктом 2.3.6 Договору та Контракту передбачено, що в разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі з підстав, зазначених у п. 3 Договору, відповідач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з його утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватно-правових відносин.

Пунктами 1 та 2 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

Згідно із ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частиною 4 статті 5 КАС України передбачено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

У пункті 17 частини першої статті 4 КАС України закріплено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Одним з видів публічної служби є навчання курсантів вищих навчальних закладів.

Таким чином, навчаючись у вищому навчальному закладі МВС, особа проходить службу, яка відповідно до зазначених норм КАС України вважається публічною службою.

У ст. 18 Закону України «Про міліцію» ( у редакції на час зарахування відповідача курсантом ХНУВС), на положення якого посилається представник позивача у позові визначено, що курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Згідно з вимогами ч. 4, 5 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Оскільки спори щодо проходження публічної служби від моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Саме такий правовий висновок викладений постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16 (провадження № 11-669апп18), від 10 квітня 2019 року у справі №705/1664/17 (провадження № 14-31цс19).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене та з урахуванням того, що правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, справа підлягає розгляду за правилами адміністративного, а не цивільного судочинства, тому провадження у справі слід закрити.

Роз`яснити позивачу його право на звернення до суду з даним позовом в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 255, 258-260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання, в сумі 71 465 грн. 02 коп., закрити.

Роз`яснити Харківському національному університету внутрішніх справ право на звернення до суду з даним позовом в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання відповідної ухвали суду.

Суддя: