Справа № 127/9900/18
Провадження № 4-с/127/40/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2019 року м.Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іщук Т.П.,

за участі секретаря судового засідання Коваленко Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Жовмір Ю.П. щодо прийняття постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 07.05.2019, за участі заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Центрального ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Жовмір Ю.П. Скарга мотивована тим, що 15.05.2019 заявник отримав від ДВС постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника винесену при примусовому виконанню судового наказу №127/9900/18, виданого 14.05.2018 Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.04.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Вказаною постановою вирішено звернути стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує в ПАТ «Вінницька кондитерська фабрика», та здійснювати відрахування із доходів боржника у розмірі 50% до виплати загальної суми боргу, починаючи з 27.04.2018. Однак заявник зазначає про відсутність у нього боргу зі сплати аліментів, оскільки 16.07.2018 стягувач ОСОБА_3 отримала у нього кошти в розмірі 10 000,00 доларів США в рахунок аліментів до повноліття дитини, що становить 262 332,00 грн та підтверджується відповідною розпискою. За таких обставин просив визнати неправомірною та скасувати вищезазначену постанову державного виконавця від 07.05.2019 про звернення стягнення на доходи боржника у розмірі 50% до виплати загальної суми боргу, починаючи з 27.04.2018.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.05.2019 скарга прийнята до провадження.

У судовому засіданні заявник скаргу підтримав, просив її задовольнити, вказуючи про передачу стягувачу ОСОБА_3 грошей в рахунок сплати аліментів на доньку та підписанням нею власноручно розписки від 16.07.2018. Зазначив, що державний виконавець не врахував дані обставини, допустивши винесення незаконної постанови від 07.05.2019.

Представник Центрального ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Кушніров О.І. в судовому засіданні покладався на думку суду.

Представник стягувача ОСОБА_3 ОСОБА_5 , заперечувала щодо задоволення скарги, зазначаючи, що державний виконавець, отримавши заяву про примусове виконання судового наказу № 127/9900/18 від 14.05.2018, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області, діяла в межах повноважень, наданих їй Законом України «Про виконавче провадження», не допустивши жодних порушень при винесенні оскаржуваної заявником постанови. Вважає, що заявник обрав невірний спосіб захисту своїх прав та має можливість їх захисту в інший законний спосіб.

Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Судом установлено, що за заявою стягувача ОСОБА_6 постановою державного виконавця Центрального ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області від 23.04.2019 відкрито виконавче провадження №58962961 з примусового виконання судового наказу № 127/9900/18 від 14.05.2018, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 27.04.2018 і до досягнення дитиною повноліття.

В ході здійснення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого документу державним виконавцем Центрального ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Жовмір Ю.П. винесена постанова від 07.05.2019 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою, зокрема, вирішено здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача за визначеними реквізитами у розмірі 50% до виплати загальної суми боргу, починаючи з 27.04.2018.

24.05.2019 ОСОБА_1 звернувся до відділу державної виконавчої служби із заявою про перегляд вищезазначеної постанови в частині звернення стягнення на доходи боржника до виплати загальної суми боргу, посилаючись на те, що 16.07.2018 стягувач ОСОБА_3 отримала 10000,00 доларів США, що становить 262332,00 грн, в рахунок аліментів на доньку, що підтверджується наданою нею розпискою від 16.07.2018. Копія цієї розписки подана державному виконавцю разом із заявою.

Також в цей же день заявник подав скаргу до суду на дії державного виконавця щодо винесення оскаржуваної постанови.

Як слідує з матеріалів виконавчого провадження №58962961, державний виконавець провів розрахунок заборгованості по аліментам станом на 31.05.2019 з урахуванням заяви боржника від 24.05.2019. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №58962961, складеного головним державним виконавцем Центрального ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Маліновською Ю.М., за період з 27.04.2018 до 31.05.2019, заборгованість станом на 31.05.2019 становить -181604,01 грн (із від`ємним показником). При цьому, складаючи розрахунок, державним виконавцем враховано сплату аліментних зобов`язань у сумі 262332,00 грн. відповідно до поданої заяви.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим законом.

Відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», порядок стягнення аліментів визначається законом.

Відповідно до п. 1 розділу Х «Звернення стягнення на заробітну плату та інші види доходів боржника» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 в редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2832/5), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 02.04.2012 №489/20802 (далі Інструкція), звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи, порядок здійснення відрахувань здійснюються відповідно до статей 68-70 Закону України «Про виконавче провадження».

За ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності у боржника коштів на рахунках у банках та інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Згідно п. 2 розділу XVI «Особливості виконання рішень про стягнення аліментів» Інструкції виконавець протягом десяти днів з дня відкриття виконавчого провадження здійснює заходи для отримання інформації про доходи боржника та виносить постанову про звернення стягнення на доходи боржника, оформлену відповідно до пункту 3 розділу Х цієї Інструкції. Стягнення аліментів здійснюється відповідно до вимог ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» та пунктів 3-10 розділу Х цієї Інструкції. Якщо з боржника стягуються аліменти на утримання трьох і більше дітей, а також якщо наявна заборгованість зі сплати аліментів за минулий час, виконавець у постанові зазначає про стягнення 50% із заробітку боржника для забезпечення поточних платежів. Заборгованість за минулий час у таких випадках може бути погашена шляхом звернення стягнення на майно боржника.

Як слідує з матеріалів справи, зокрема копій матеріалів виконавчого провадження, на момент винесення 07.05.2019 державним виконавцем оскаржуваної постанови на його виконанні перебував судовий наказ про стягнення аліментів (чинний та нескасований), він мав інформацію про місце роботи та доходи боржника та не був обізнаним про отримання стягувачем коштів в рахунок сплати аліментів на дитину до досягнення нею повноліття (копія розписки від 16.07.2018 про отримання коштів надана боржником лише 24.05.2019), про таку обставину стягувач державного виконавця не повідомила. Відтак вважати дії державного виконавця щодо винесення постанови від 07.05.2019, зокрема в частині проведення відрахувань до виплати загальної суми боргу, та саму постанову в цій частині незаконними неможливо. Державний виконавець в даному випадку дотримувався порядку проведення виконавчих дій з виконання судового рішення про стягнення аліментів, передбаченого законом.

За таких обставин, в суду відсутні підстави стверджувати про неправомірні дії державного виконавця при винесені оскаржуваної постанови, постанова державного виконавця Центрального ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області від 07.05.2019 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника в частині здійснення відрахування із доходів боржника до виплати загальної суми боргу є правомірною на момент її винесення, а тому скарга задоволенню не підлягає.

Разом з тим, слід звернути увагу, що державним виконавцем при проведенні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів врахована грошова сума, сплачена ОСОБА_1 , в розмірі 262332,00 грн, а заборгованість відображена із від`ємним значенням.

Крім того, суд вважає доцільним звернути увагу заявника ОСОБА_1 , що ним у власній заяві державному виконавцю від 24.05.2019 ставилася вимога про перегляд оскаржуваної в даний час постанови в частині здійснення відрахувань із його доходів до виплати суми боргу у зв`язку з відсутністю його як такого. Згідно положень Інструкції з організації примусового виконання рішень у день встановлення факту відсутності заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів виконавець зобов`язаний винести постанову про скасування заходів примусового виконання. Тобто державний виконавець наділений правом самостійно скасувати заходи примусового виконання, зокрема щодо здійснення відрахувань із доходів до виплати боргу, як того вимагає заявник. Невиконання державним виконавцем своїх обов`язків в цьому випадку може бути предметом оскарження як в адміністративному, так і судовому порядку.

За змістом ст. 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на викладене в задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 260, 261, 354, 447-453 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м.Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Жовмір Ю.П. щодо прийняття постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 07.05.2019.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: