Постанова

Іменем України

26 червня 2019 року

м. Київ

справа № 613/1249/15-ц

провадження № 61-21918св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богодухівського районного суду Харківської області, у складі судді Уварової Ю. В., від 20 вересня

2016 року та ухвали Апеляційного суду Харківської області, у складі колегії суддів: Кружиліної О. А., Кіся П. В., Шаповал Н. М., від 18 січня 2017 року.

Короткий зміст позовної заяви та її обґрунтування

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що у травні 2014 року він домовився з відповідачем про придбання належного їй будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 та сплатив їй грошові кошти у сумі 3 тис. доларів США. У подальшому через підвищення курсу долара сторони не досягли домовленості щодо вартості будинку, договір купівлі-продажу не уклали, тому він вважає, що кошти, які були передані ним відповідачу, підлягають поверненню.Вказував, що незважаючи на його усні звернення з приводу повернення коштів, відповідач гроші не повернула.

Посилаючись на зазначені обставини, збільшивши позовні вимоги, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у розмірі 114 033 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 01 грудня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі

61 тис. грн. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки договір купівлі-продажу будинку, який сторони домовилися укласти у майбутньому, між сторонами укладений не був, передані позивачем відповідачу грошові кошти вважаються авансом, який підлягає поверненню позивачу. Місцевий суд зазначив, що законом не передбачено залишення авансу у сторони, яка його отримала і не виконала зобов`язання. У той же час позивач не довів належними та допустимими доказами отримання відповідачем авансу у доларах США. Відповідач визнала, що отримала від позивача 61 тис. грн.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції про відхилення клопотання про проведення експертизи

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 18 січня 2017 року клопотання ОСОБА_1 про проведення фоноскопічної експертизи відхилено.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що під час розгляду справи у суді першої інстанції представником позивача було заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи диску з аудіозаписом промови відповідача, яке було задоволено та приєднано зазначений диск до матеріалів справи. Клопотання про призначення фоноскопічної експертизи ані позивачем, ані відповідачем під час розгляду справи місцевим судом не заявлялось. Отже, позивач не довів неможливість проведення судової експертизи у суді першої інстанції.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 18 січня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши при цьому, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження отримання відповідачем авансу саме у розмірі

3 тис. доларів США. Апеляційний суд вказав, що з розписки, наданої позивачем на підтвердження доводів про отримання відповідачем зазначеної суми, неможливо встановити від кого були отримані ці кошти та у зв`язку з чим. Висновком почеркознавчої експертизи підтверджено, що підпис від імені ОСОБА_2 на договорі від 30 травня 2014 року виконаний не ОСОБА_2 .

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи осіб, які її подала

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження отримання відповідачем авансу у розмірі 3 тис. доларів США, не взяли до уваги копії письмових пояснень відповідача та її синів, показання свідків, диск з аудіозаписом, розписку, а врахували лише ті обставини, які визнавала відповідач. Позивач вважає, що суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про призначення фоноскопічної експертизи.

Короткий зміст відзиву (заперечення) на касаційну скаргу

У відзиві (запереченні) на касаційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити касаційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін, посилаючись на їх законність та обґрунтованість.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 березня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 червня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»

(далі - ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

11 червня 2019 року справу передано судді-доповідачу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була досягнута домовленість про купівлю-продаж будинку АДРЕСА_1 .

На підтвердження зазначеного позивачем було надано власноручно написаний договір від 30 травня 2014 року, відповідно до якого сторони домовились про те, що продавець ( ОСОБА_2 ) продає, а покупець ( ОСОБА_1 ) придбає домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке сторони оцінили у 65 200 грн. У договорі зазначено, що станом на 30 травня 2014 року покупець оплатив, а продавець отримав 61 тис. грн, інші 4 200 грн будуть використані на оформлення договору купівлі-продажу.

Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи, яка була проведена під час розгляду справи № 613/1458/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним, підпис від імені

ОСОБА_2 на цьому договорі виконаний не ОСОБА_2

Проте відповідач не заперечувала той факт, що отримала від позивача

54 тис. грн, а також те, що певні кошти він витратив на оформлення документів, у зв`язку з чим вона визнала позовні вимоги у сумі 61 тис. грн.

На підтвердження позовних вимог позивачем надана копія розписки

від 12 серпня 2013 року, відповідно до змісту якої ОСОБА_2 отримала аванс у сумі 3 тис. доларів США. Відповідач заперечувала факт складання зазначеної розписки.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК Українидоговором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 546 ЦК Українивиконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

З огляду на викладене, на відміну від завдатку, аванс - це лише платіж у рахунок виконання зобов`язання. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, яка підлягає поверненню у випадку невиконання зобов`язання.

Правила статті 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання.

Відповідно до частини першої статті 57, частини першої статті 58 ЦПК України, 2004 року, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно зі статтями 10, 60 ЦПК України, 2004 року, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 212 ЦПК України, 2004 року, визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, які ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає у рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

За змістом частини першої статті 61 ЦПК України, 2004 року, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин і підстав позову, дійшов правильного висновку, що між сторонами досягнута домовленість про купівлю-продаж житлового будинку, в рахунок попередньої оплати вартості вказаного майна ОСОБА_1 передано ОСОБА_7 . 61 тис. грн, про що вказано у пункті 3 складеного позивачем договору від 30 травня 2014 року та не заперечувалось відповідачем, однак договір купівлі-продажу не був укладений сторонами, а тому передана позивачем відповідачу грошова сума є авансом та підлягає поверненню позивачу.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що копія розписки від 12 серпня 2013 року, надана позивачем на підтвердження отримання відповідачем авансу у розмірі 3 тис. доларів США, не містить відомостей про особу, від якої ОСОБА_2 отримала спірну суму, а також підстави отримання зазначених грошових коштів.

Мотиви відхилення клопотання позивача про проведення фоноскопічної експертизи суд апеляційної інстанції обґрунтував в ухвалі від 18 січня 2017 року. Відповідач заперечувала належність їй голосу на аудіозаписі ще під час розгляду справи судом першої інстанції, проте позивач не скористався своїм правом та не заявив відповідне клопотання у місцевому суді.

З урахуванням наведеного, суди дійшли обґрунтованого висновку, що позивач не довів сплату на користь відповідача авансу у розмірі 3 тис доларів США.

Доводи касаційної скарги по своїй суті зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції. Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального та процесуального права.

Статтею 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 20 вересня

2016 року та ухвали Апеляційного суду Харківської області від 18 січня

2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович