Постанова

Іменем України

26 червня 2019 року

м. Київ

справа № 707/701/16-ц

провадження № 61-31455св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 23 лютого 2017 року в складі судді Свитки С. Л. та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 25 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Нерушак Л. В., Бабенка В. М., Карпенко О. В.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Позовна заява мотивована тим, що 26 вересня 2011 року між сторонами укладено договір, за умовами якого ПАТ КБ «ПриватБанк» надав відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі 2 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Свої зобов`язання за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» виконав у повному обсязі, а саме надав позичальнику кредит у розмірі, встановленому договором. ОСОБА_1 не сплатила своєчасно банку кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими платежами відповідно до умов договору, а тому на 31 грудня 2015 року утворилась заборгованість в розмірі 15 404,76 грн, у тому числі: 1 999,32 грн - заборгованість за кредитом, 9 595,69 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом, 2 600,00 грн - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 709,75 грн - штраф (процентна складова), яку позивач просив стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», а також покласти на відповідача судові витрати у розмірі 1 378,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 23 лютого 2017 року у позові ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що у довідці від 10 червня 2016 року, виданій ПАТ КБ «ПриватБанк», зазначено, що картка № НОМЕР_1 , яка була надана ОСОБА_1 та всі технічні рахунки, які використовувались для її роботи, закриті.

Тому, враховуючи надану копію довідки про закриття картки № НОМЕР_1 та всіх технічних рахунків, суд запропонував ПАТ КБ «ПриватБанк» визначитися із позовними вимогами до відповідача ОСОБА_1 та направити до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області відповідну заяву. Вказане підтверджується листом Корсунь-Шевченківського районного суду від 25 листопада 2016 року на адресу ПАТ КБ «ПриватБанк», який банк отримав 05 грудня 2016 року.

Станом на 23 лютого 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк»не спростував доводів відповідача ОСОБА_1 щодо повного погашення заборгованості.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 25 квітня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилено.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог, оскільки відповідач виконала свої зобов`язання перед позивачем з погашення кредиту, що підтверджено довідкою про закриття рахунка № НОМЕР_1 , тому суди дійшли висновку про відсутність підстав для задоволення вимог банку та стягнення заборгованості станом на 31 грудня 2015 року в розмірі 15 404,76 грн.

Обставина закриття картки та всіх технічних рахунків по ній свідчить, що сторони договору визнали факт виконання договору та відсутність будь-яких претензій щодо його виконання сторонами, а тому суд вважав достовірно встановленим фактом відсутність претензій банку до відповідача станом на 10 червня 2016 року. Позивач не спростував факту виконання зобов`язань між сторонами у вказаний період, тому вимоги визнані недоведеними, що стало наслідком ухвалення рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, оскільки вважав, що висновки суду відповідають обставинам справи та наданим сторонами доказам, яким суд дав належну оцінку.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у цивільній справі № 707/701/16-ц і витребувано її з Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки» призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи.

11 червня 2019 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що як у суді першої інстанції, так і в апеляційному суді не було досліджено, що ОСОБА_1 уклала декілька кредитних договорів з ПАТ КБ «ПриватБанк», а саме: Розстрочка Стандарт - рахунок № НОМЕР_1 та Кредитна картка «Універсальна» - карта № НОМЕР_2 .

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 26 вересня 2011 року, відповідно до умов якого відповідачу було видано кредитну картку «Універсальна» № НОМЕР_2 та встановлено кредитний ліміт на неї у розмірі 2 000,00 грн.

Відповідач надала довідку про погашення заборгованості за іншим кредитним договором - Розстрочка Стандарт, рахунок № НОМЕР_1 .

Суд помилково прийняв довідку про погашення кредиту від 10 червня 2016 року, оскільки зазначена довідка не стосується предмета спору і була видана за іншим кредитним договором - Розстрочка Стандарт, рахунок № НОМЕР_1 .

Суд першої та апеляційної інстанцій допустив порушення процесуальних норм, що в подальшому призвело до неналежної оцінки доказів у справі.

Доводи інших учасників справи

Представник відповідача ОСОБА_2 у запереченні на касаційну скаргу просив відмовити у задоволенні позову, оскільки відповідач погасила заборгованість за цим кредитним договором і картка № НОМЕР_1 та всі технічні рахунки, які використовувались для її роботи, закриті.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що 26 вересня 2011 року між сторонами укладено договір № б/н, за умовами якого ПАТ КБ «ПриватБанк» надав відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі 2 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав позичальнику кредит у розмірі, встановленому договором.

За розрахунком банку відповідач ОСОБА_1 не сплачувала своєчасно кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, а тому станом на 31 грудня 2015 року виникала заборгованість у сумі 15 404,76 грн, у тому числі: 1 999,32 грн - заборгованість за кредитом, 9 595,69 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом, 2 600,00 грн - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 709,75 грн - штраф (процентна складова).

Суд встановив, що 26 вересня 2011 року ОСОБА_1 подала заяву про надання кредиту у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку до ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами банку (позивача) становить між нею та банком (позивачем) договір, що підтверджується підписами відповідача та представника позивача у заяві.

Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг відповідач дала свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку (позивача) з наданням права банку (позивачу) в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання договору є прямою і безумовною згодою відповідача щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (позивачем).

ОСОБА_1 погодилась на те, що позивач нараховує проценти за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг клієнт (відповідач) зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

У п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг зазначено, що при порушенні клієнтом (відповідачем) термінів платежів за будь-яким з грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій.

Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг у разі виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100,00 грн клієнт сплачує банку пеню відповідно до умов договору.

За розрахунком банку станом на 31 грудня 2015 року відповідач має заборгованість в сумі 15 404,76 грн, у тому числі: 1 999,32 грн - заборгованість за кредитом, 9 595,69 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом, 2 600,00 грн - заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 709,75 грн - штраф (процентна складова).

У довідці від 10 червня 2016 року, виданій ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначено, що картку № НОМЕР_1 , яка була надана ОСОБА_1 , і всі технічні рахунки, які використовувались для її роботи, закрито.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої інстанції та ухвала суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, порукою, заставою.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з частиною першою статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами права, суди правильно встановили, що довідка від 10 червня 2016 року, видана ПАТ КБ «ПриватБанк» є доказом відсутності заборгованості у ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «ПриватБанк», а отже банк не має права вимагати у ОСОБА_1 повернення коштів.

Закриття картки та всіх технічних рахунків за нею підтверджує, що сторони договору визнали факт виконання договору та відсутності будь-яких претензій щодо його виконання сторонами, а тому суд вважає достовірно встановленим фактом відсутність претензій банку до відповідача станом на 10 червня 2016 року.

У касаційній скарзі позивач зазначає, що суд помилково взяв до уваги довідку про погашення кредиту, оскільки вона не стосується предмета спору та була видана за іншим кредитним договором, а заборгованість виникла за кредитною карткою «Універсальна».

Проте такої підстави позову не було зазначено у позовній заяві. Позивач не посилався в суді першої інстанції на видачу відповідачу картки «Універсальна» № НОМЕР_2 .

Відповідно до статей 10, 11, 60 ЦПК України (в редакції, на час розгляду справи в суді першої інстанції) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивач не зазначив у суді першої інстанції підстав, які він наводить в касаційній скарзі, щодо укладення кількох кредитних договорів з відповідачем.

Суд першої інстанції відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України, згідно з якою суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, пропонував ПАТ КБ «ПриватБанк» визначитися з позовними вимогами. Вказане підтверджено листом Корсунь-Шевченківського районного суду від 25 листопада 2016 року на адресу ПАТ КБ «ПриватБанк», який банк отримав 05 грудня 2016 року.

Тому безпідставними є твердження ПАТ КБ «Приватбанк», що суди допустили однобічність і неповноту судового розгляду, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи касаційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки оскаржуваних рішення суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальних частинах судових рішень, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.

Таким чином, наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції.

Вищевикладене свідчить про те, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З огляду на вищевказане колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги правильних висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 23 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 25 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький
В. В. Сердюк
І. М. Фаловська