Доповідач Папоян В.В. Номер провадження 22-ц/804/981/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2019 року Донецький апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Папоян В.В.

суддів Азевича В.Б., Кішкіної І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в місті Бахмуті Донецької області за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 04 грудня 2018 року цивільну справу №234/16356/18 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» про стягнення заборгованості по заробітній платі (головуючий у 1 інстанції суддя Данелюк О.М.)

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2018 року позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі в обґрунтування якого зазначив, що він перебував у трудових відносинах із відповідачем. Наказом №155Л від 30.06.2015 року його було звільнено за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. Проте з ним при звільненні не було проведено повного розрахунку, не була виплачена заборгованість по заробітній платі за період квітень червень 2015 року. Тому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 7062, 35грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1600 грн.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 04 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволеному повному обсязі. Стягнуто з ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» заборгованість по заробітній платі 7062, 35грн. Розподілено судові витрати, стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. та відмовлено позивачу у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись з зазначеним рішенням у частині розподілу судових витрат, а саме відмови у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, позивач подав апеляційну скаргу. В якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив рішення суду у зазначеній частині скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з відповідача на його користь понесені ним витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування вимог зазначає, що понесені ним витрати підтверджується документами, які він надав до суду першої інстанції, у тому числі: ордером, детальним звітом адвоката про витрачений час і вартість роботи та квитанцією про сплату відповідної суми за надану правничу допомогу.

На апеляційну скаргу від відповідача надійшли заперечення, згідно якого просить залишити рішення суду першої інстанції - без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Позивач не надав належних доказів понесення ним витрат на правничу допомогу, у тому числі сплати ним грошових коштів за послуги адвокату Чередніченко Ю.М. через банківські установи.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 20 травня 2019 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Оскільки апеляційним судом не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі та зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є рішення у справі, ціна позову у якій не перевищує 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розгляд якої відповідно до п.1 ч.4 ст. 274 ЦПК України здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).

Відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення лише в оскаржуваній частині і відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновки щодо неоскарженої частини. Позивачем оскаржено судове рішення лише в частині розподілу судових витрат, в іншій частині сторонами по справі судове рішення не оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - частковому скасуванню з ухваленням нового рішення у цій частині з наступних підстав.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи належить витрати: на правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведення їх огляду, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень частин 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З матеріалів справи убачається, що рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 04 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» про стягнення заборгованості по заробітній платі було задоволено у повному обсязі. Стягнуто з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі за 2015 рік у загальній сумі 7062,35грн.

Водночас, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд першої інстанції, посилаючись на те, що представник позивача не приймав участь у судовому засіданні та не надав докладний письмовій звіт із розрахунком витрат на правову допомогу, відмовив позивачу у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу.

Проте з таким висновком суду не можна погодитися з наступних підстав.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо обов`язкової участі адвоката у якості представника сторони у судовому засіданні є помилковим. Правова допомога може складатися у тому числі з надання консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, підготовки процесуальних документів.

Згідно положень статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається із матеріалів справи, адвокатом Чередниченко Ю.В. було надано позивачу консультації, роз`яснення, проведено роботу по підготовці та складенню позову про стягнення заборгованості по заробітній платі, якій подано до суду та рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 04 грудня 2018 року задоволено у повному обсязі.

Враховуючи вказане, відповідачем згідно з вимогами ст. 74 ГПК України було доведено надання йому адвокатом Чередниченко Ю.В. вказаних послуг у суді касаційної інстанції.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до позовної заяви заявником були додані: ордер серії АА №066263 від 10.09.2018 року, згідно якого адвокат Чередниченко Ю.В. надає ОСОБА_1 правову допомогу у Слов`янській юридичній консультації; договір про надання правової допомоги від 10 жовтня 2018 року, згідно якого ОСОБА_2 бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу ОСОБА_1 по справі про стягнення заробітної плати; опис затрат ОСОБА_1 за його позовом до ПАТ «По газопостачання та газифікації про стягнення заробітної плати, згідно якого оплата правової допомоги здійснюється виходячи з вартості роботи адвоката за 1 годину - 500 грн., у тому числі: надання консультацій, складання запитів, вивчення наданих клієнтом документів - 1 година, 500 грн., ознайомлення з законодавством та з судовою практикою у даній категорії справ - 1 година, 500 грн., складання позовної заяви - 1 година, 500 грн., складання опису затрат та фактичне подання позову до суду - 15 хвилин, 100 гр., тобто усього затрати склали 1600 грн.; квитанція від 10 жовтня 2018 року №11 про сплату ОСОБА_1 1600 грн. у справі про стягнення заробітної плати.

Отже, витрати ОСОБА_1 на правову допомогу у розмірі 1600 грн. є доведеними, а їх обсяг є співмірним зі складністю справи і ціною позову, а також з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, часом на них затраченим, а висновок суду першої інстанції щодо необґрунтованості даних витрат є помилковим.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи викладені у запереченнях що укладений між позивачем та адвокатом Чередниченко Ю.В. договір про надання правової допомоги від 10 жовтня 2018 року є фіктивним, оскільки статтею 12 ЦПК України визначено, що одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін. Та відповідно до ч.3, 4, 6 ст. 12 та ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З викладених норм права вбачається, що кожна сторона сама обирає стратегію захисту своїх прав, а суд розглядає справи тільки в межах заявлених сторонами вимог та наданих ними доказів, проте відповідачем не надано будь яких доказів, що укладений позивачем з адвокатом правочин є фіктивним.

Відповідно до ст.. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Матеріалами справи містять копію договору про надання правової допомоги від 10 жовтня 2018 року, якій особисто підписано сторонами за договором та у встановленому законодавством порядку недійсним його не визнано.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи заперечень щодо відсутності доказів на підтвердження сплати позивачем грошових коштів за послуги адвоката, оскільки позивачем надано копію квитанції до прибуткового касового ордера N 11 від 10 жовтня 2018 року про сплату адвокату Чередниченко Ю.В. 1600 грн за надання послуг правничої допомоги у справі про стягнення заробітної плати і опис витрат наданих послуг від 10 жовтня 2018 року, якій узгоджено та підписано адвокатом та позивачем. Надана позивачем у якості доказу квитанція відповідає вимогам первинного документа, встановлених частиною другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити висновок, що надання належних та допустимих доказів на підтвердження витрат, понесених у зв`язку з вчиненням окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, а також часу, витраченого на підготовку позовної заяви та інших процесуальних документів з урахуванням тривалості розгляду справи (що в межах цієї справи не встановлено), є підставою для задоволення вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу. Саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів, що відповідачем не здійснено.

Зважаючи на викладене, висновок суду першої інстанції про те, що відсутні підстави для відшкодування позивачу понесених ним витрат за надання правничої допомоги є необґрунтованим.

Апеляційним судом не надається правова оцінка доводам, що стосуються правомірності стягнення заборгованості по заробітної плати, які викладено відповідачем в запереченнях на апеляційну скаргу, оскільки рішення суду в цій частині не оскаржено, апеляційна скарга відповідачем не надана, а тому відповідно до принципу диспозитивності апеляційний суд не має права робити висновки щодо неоскарженої частини рішення.

Таким чином, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу, апеляційний суд дійшов до висновку, що судом першої інстанції не в повному обсязі встановлені обставини, які мають значення по справі, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у цій частині.

Вирішуючи питання по суті апеляційний суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови у задоволенні позову на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Згідно із ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на позивача.

Отже, з урахуванням того, що позовні вимоги було задоволено у повному обсязі, то суму витрат на правову допомогу у розмірі 1600 грн. необхідно стягнути з ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» на користь ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 04 грудня 2018 року у частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу у сумі 1600 грн. скасувати.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» на користь ОСОБА_1 суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1600 грн.

В іншій частині рішення Краматорського міського суду Донецької області від 04 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: В.В. Папоян

В.Б. Азевич

І.В. Кішкіна