Справа № 461/110/19
Провадження № 6/461/23/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2019 м. Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі :

головуючого судді Радченка В.Є.,

при секретарі Сидорак М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ПАТ «ВіЕс Банк», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визначення частки майна боржника, що знаходиться у спільній сумісній власності,-

В С Т А Н О В И В:

Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць Андрій Андрійович звернувся до суду з поданням, в якому просив суд визначити частку боржника ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) у нерухомому майні - квартира загальною площею 56,7 метри квадратних, що знаходиться у АДРЕСА_1 , квартира АДРЕСА_2 розмірі 1/3, що належить останньому на праві спільної сумісної власності.

В обґрунтування заявленого подання посилається на те, на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць A.A. перебуває виконавче провадження № 55498331 від 10.01.2018 року з примусового виконання виконавчого листа № 1304/6823/12 від 28.12.2015 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в користь Публічного акціонерного товариства "Фолькбанк", правонаступником якого є ПАТ "ВІЕС Банк" заборгованість за кредитним договором № KF 36162 від 21.09.2005 р. в сумі 124935,52 доларів США, що в гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ становить 998609,61 грн.; заборгованість за кредитним договором № KF 51775 від 27.08.2008 р. в сумі 100899,87 доларів США, що в гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ становить 806492,66 грн.; судовий збір в розмірі 1249 грн. та 1008 грн. з кожного. 10.01.2018 року приватним виконавцем з метою забезпечення повного фактичного виконання рішення суду, винесено постанову про арешт майна №55498331. Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у боржника ОСОБА_1 ( РНОКПП: НОМЕР_1 ) на праві спільної сумісної власності наявне майно, а саме квартира загальною площею 56,7 метри квадратних, що знаходиться у АДРЕСА_3 . Зазначає, що інших засобів, окрім звернення стягнення на частку квартири боржника, для виконання вищезгаданого рішення немає. Просить подання задовольнити.

Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. в судове засідання не прибув. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка про отримання рекомендованого поштового відправлення.

Заінтересовані особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судове засідання не прибули. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про що свідчить розписки про отримання рекомендованого поштового відправлення.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_1 , адвокат Гораль Т.З., в судове засідання не прибув. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання рекомендованого поштового відправлення. В матеріалах справи міститься письмове заперечення адвоката Гораль Т.З., в якому просив відмовити в задоволенні подання приватного виконавця. Зазначив, що стягувач юридична особа ПАТ «ВіЕс Банк» перебуває в стані припинення. 10.12.2018 року Галицьким районним судом м. Львова в межах справи № 1304/6823/12 було замінено стягувача у виконавчих листа з з ПАТ «ВіЕсБанк» на його правонаступника ТзОВ «ФК «Траст Фінанс». Тому вирішувати питання про визначення частки майна боржника у спільному сумісному майні неможливо.

Представник заінтересованої особи ПАТ «ВіЕс Банк» в судове засідання не прибув. Конверт із вмістом судової повістки повернувся до суду із зазначенням причини «за письмовою заявою одержувача».

Відповідно до ч.2 ст. 443 ЦПК України неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами. Тому суд проводить розгляд подання без участі заявника та заінтересованих осіб на підставі наявних в матеріалах справи документів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць A.A. перебуває виконавче провадження № 55498331 від 10.01.2018 року з примусового виконання виконавчого листа № 1304/6823/12 від 28.12.2015 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в користь Публічного акціонерного товариства "Фолькбанк", правонаступником якого є ПАТ "ВІЕС Банк" заборгованість за кредитним договором № KF 36162 від 21.09.2005 р. в сумі 124935,52 доларів США, що в гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ становить 998609,61 грн.; заборгованість за кредитним договором № KF 51775 від 27.08.2008 р. в сумі 100899,87 доларів США, що в гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ становить 806492,66 грн.; судовий збір в розмірі 1249 грн. та 1008 грн. з кожного.

Відповідно до вимог статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Ст. 6 параграфу 1 Конвенції з прав людини та основоположних свобод 1950 року передбачено, що одним з основних аспектів верховенства права є принцип юридичної певності. Який, серед іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів. Правова певність передбачає дотримання принципу res judicata...,тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже вирішеної справи. Відповідно до цього принципу жодна сторона не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи. Повторний перегляд порушеного питання не може розглядатися як прихована апеляція, і сама можливість двох поглядів на один предмет не є підставою для повторного розгляду, (п. п. 51, 52 у справі «Науменко проти України» № 41984/98, рішення від 09 листопада 2004 року).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст.6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положеннями ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, порядок захисту прав стягувача, боржника та інших осіб у виконавчому провадженні унормовано положеннями Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом

10.01.2018 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №55498331 з виконання виконавчого листа №1304/6823/12, виданого Галицьким районним судом м. Львова 28.12.2015 року та скеровано боржнику для виконання, стягувану до відома.

10.01.2018 року приватним виконавцем з метою забезпечення повного фактичного виконання рішення суду, винесено постанову про арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Крім цього, державним виконавцем вживались інші дії, спрямовані на виконання рішення суду. Зокрема, 10.01.2018 р., 20.02.2018 р. винесено постанови про розшук майна боржника, вчинено інші необхідні виконавчі дії.

Згідно відповіді ПАТ «ВіЕс Банк», ПАТ КБ «ПриватБанк», кошти на рахунках боржника відсутні. Згідно відповідей Банк «Львів», «Оксі Банк», «Райффайзен банк Аваль», «Укргазбанк», «Укрексімбанк», «Ощадбанк», «Ідея Банк», рахунки на ім`я боржника ОСОБА_1 не відкривались.

Відповідно до відповіді з Пенсійного фонду України, державної фіскальної служби України, ГУ Держпраці у Львівській області відсутня інформація щодо доходів ОСОБА_1

Самостійно зобов`язання за виконавчим документом боржником ОСОБА_1 не виконано.

Згідно з інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно від від 10.01.2018 року ОСОБА_1 ( РНОКПП: НОМЕР_1 ) є одним з трьох співвласників квартири АДРЕСА_4 . Квартира перебуває в спільній сумісній власності. Іншими співвласниками квартири є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.6 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно із ст.443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Відповідно до роз`яснень викладених у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», частка боржника у спільній власності з іншими особами визначається за поданням державного виконавця відповідно до положень законодавства, що регулює право власності. Такі подання мають розглядатися з додержанням вимог процесуального закону щодо допустимості засобів доказування.

Частиною 2 ст.370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

При вирішенні питання суд враховує, що виділ частки боржника із спільної сумісної власності у межах виконавчого провадження регулюється нормами цивільно-процесуального законодавства. При розгляді подання державного виконавця в порядку ст. 443 ЦПК України вирішується питання не про виділ частки, що призводить до виділу її в натурі, припинення права спільної часткової власності на майно, а вирішується питання про визначення частки, що не є його поділом чи виділенням частки та не тягне за собою припинення права спільної часткової власності, а такий захід спрямований лише на забезпечення виконання рішення суду. Системне тлумачення положень вказаних норм дає підстави дійти висновку, що за результатами розгляду подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, суд постановляє ухвалу, в якій зазначається конкретне майно, що підлягає саме виділу. Власники, які вважають, що у зв`язку зі зверненням стягнення на майно боржника у випадках, коли боржник володіє майном спільно з іншими особами, порушені їх майнові права у виконавчому провадженні, у зв`язку з накладенням арешту на майно, мають право звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення його з-під арешту.

За таких умов суд приходить до переконання, що державним виконавцем надані достатні докази, які свідчать про належність 1/3 частини квартири АДРЕСА_4 боржнику ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 від 22.03.2010 р., виданого Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради згідно з наказом Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради №443-Ж-Г від 22.03.2010 р.

При цьому, суд враховує надані представником ОСОБА_1 , адвокатом Горалем Т.З., письмові заперечення та зазначає, що факт заміни стягувача у виконавчому провадженні жодним чином не впливає та не забороняє суду розглядати подання державного виконавця та визначати частку співвласника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності. Більше того, до письмового заперечення не долучено копії ухвали суду від 10.12.2018 року, на яку адвокат Гораль Т.З. посилається як на підставу своїх заперечень.

Враховуючи, вищенаведене, суд приходить до висновку, що подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича про визначення частки майна боржника, що знаходиться у спільній власності підлягає до задоволення. Суд вважає необхідним визначити частку, належну ОСОБА_1 на праві власності в квартирі АДРЕСА_4 , в розмірі 1/3 ідеальної частки.

Керуючисьст.443 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В:

Подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ПАТ «ВіЕс Банк», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визначення частки майна боржника, що знаходиться у спільній сумісній власності,- задовольнити.

Визначити частку, належну ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) на праві власності в квартирі АДРЕСА_4 , в розмірі 1/3 (однієї третьої) ідеальної частки.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвала суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Радченко В.Є.