Постанова

Іменем України

02 липня 2019 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/9013/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф.,

суддів - Кравець В.А., Махлай Л.Д.

за участю секретаря Ратушного А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 ,

на рішення Солом'янського районного суду м. Києва

в складі судді Шереметьєвої Л.А.

від 12 квітня 2019 року

у справі №760/20989/18 Солом'янського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_3 ,

треті особи: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, Служба у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, Дроздівська сільська рада Білоцерківського району Київської області, ОСОБА_4 ,

про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення графіку систематичних побачень з дитиною, зміну способу стягнення та розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просив не чинити йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом визначення способів його участі у вихованні дитини, а саме: графіку систематичних побачень кожної п`ятниці, суботи та неділі, починаючи з 17.00 год. п`ятниці до 19.00 год. неділі на території його фактичного проживання; безперешкодно встановити зв`язок з дитиною в телефонному режимі або в режимі Скайп , чи інших засобів зв`язку щодня; дозволити відвідування дитиною у дні, які визначені як дні зустрічей, місця його проживання; зобов`язати відповідача повідомляти його про термін від`їзду та місце перебування дитини за межі м. Києва шляхом письмового повідомлення не пізніше ніж за 10 днів перед від`їздом (крім днів, коли він має бути з дитиною); змінити спосіб стягнення та розмір аліментів на утримання дитини, стягнувши з нього на користь відповідачки аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі 1 000, 00 грн щомісячно.

В обгрунтування позовних вимог вказував, що від шлюбу з ОСОБА_3 мають доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає разом з матір'ю. Мати дитини звернулася до суду з позовом про позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів у розмірі 3 000,00 грн.

Вказував, що в даний час він не може виконувати свої батьківські обов`язки у зв`язку з тим, що відповідачка постійно нехтує його проханнями щодо зустрічей з дитиною; чинить перешкоди у спілкуванні з донькою, а саме не допускає його до квартири, де мешкає разом з дитиною, не дає часу на зустрічі з дитиною, не дивлячись на те, що з боку дитини присутнє бажання спілкуватися з ним, у зв`язку з чим він вимушений був звернутися до служби у справах дітей із заявою про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення графіку побачень.

Місце проживання, вибір дошкільного навчального закладу, місце медичного обслуговування та інші важливі рішення, які стосуються дитини, відповідачка приймає самостійно, не враховуючи його думки з цього приводу. Відповідачкою не приймається до уваги взаємна любов і прихильність дитини до батька, що може негативно позначиться на моральному, психічному і фізичному стані дитини та її розвитку.

Щодо позовних вимог про зміну способу та розміру аліментів вказував, що не висловлював заперечень проти утримання дитини та справно сплачував аліменти, однак з розміром аліментів не згоден і вважає, що достатньою сумою для сплати аліментів є тверда грошова сума у розмірі 1 000,00 грн, оскільки на даний час у нього народилася друга дитина. Окрім малолітньої дитини на його утриманні перебуває непрацездатна матір, при цьому на даний час він не має постійного заробітку та має нести витрати на оренду житла. Вважає дані обставини такими, що підтверджують необхідність зменшення розміру аліментів.

Відповідачка позов не визнала та подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позов є необгрунтованим, надуманим та безпідставним, а тому не підлягає задоволенню. Вказувала, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 14.12.2018 ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Наявними в матеріалах справи доказами, які також досліджені судом при ухваленні рішення про позбавлення батьківських прав підтверджується, що ОСОБА_1 не цікавиться життям дитини, не приймає участі у її вихованні, не спілкується з дитиною.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 12 квітня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частині позовних вимог про зобов`язання не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини, позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що рішення суду в цій частині є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з'ясування обставин, що мають значення для справи; судом не враховано докази, надані позивачем.

В обґрунтування апеляційної скарги вказав, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права, яке полягає в не застосуванні положень ст. 7, 141, 142, 150, 153, 157, 159 Сімейного кодексу України.

Також, вказував, що судом допущено порушення норм процесуального права, яке полягає в ненаданні належної правової оцінки доказам, які підтверджують наявність перешкод у спілкуванні з дитиною, а саме звернення до суду з відповідним позовом, участь в засіданні органу опіки та піклування, телеграми відповідачу з проханням погодити час зустрічі з дитиною тощо.

За вказаних обставин просив скасувати рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12.04.2019 в частині незадоволених позовних вимог про встановлення графіку систематичних побачень з дитиною для батька дитини та ухвалити нове рішення про задоволення позову в цій частині.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідачка подала відзив, в якому посилаючись на те, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та надуманими, просила залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення - без змін.

Треті особи своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористалися.

Представник позивача - ОСОБА_6 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, наведених в ній.

Представник відповідача - ОСОБА_7 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Треті особи: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, Служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, Дроздівська сільська рада Білоцерківського району Київської області, належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання своїх представників не направили, причини неявки суду не повідомили.

Третя особа - ОСОБА_4 , належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності третіх осіб та їхніх представників.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження та вимог, що заявлялись у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову про встановлення графіку систематичних побачень з дитиною, суд першої інстанції виходив з безпідставності та необґрунтованості цих позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 08 червня 2011 року між сторонами був зареєстрований шлюб, в якому ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася дитина - донька ОСОБА_5 .

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 15 квітня 2013 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з матір`ю. Між сторонами склалися неприязні стосунки, які є перешкодою для спільного вирішення питань, пов`язаних з вихованням дитини.

Згідно Висновку опікунської ради при виконкомі Дроздівської сільської ради від 11.04.2019, що зі сторони ОСОБА_1 не було надано аргументів, що йому чинилися перешкоди у спілкуванні з дитиною протягом пяти років (час проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на території Дроздівської сілсьької ради); не надано жодних доказів про його намагання виконувати свої батьківські обов`язки. Також, особисто перебуваючи за фактичним місцем проживання своєї доньки ОСОБА_5 , ОСОБА_1 не виявив бажання поспілкуватися з нею, не написав заяви щодо мложливості зустрічі з дитиною. У зв`язку з чим опікунська рада ухвалила залишити в силі попереднє рішення опікунської ради від 23.08.2018 про надання висновку щодо доцільності позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_5 .

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 вказував на те, що відповідачка тривалий час чинить йому перешкоди у спілкуванні з донькою, не надає часу на зустрічі з дитиною та не бажає допускати спілкування доньки з ним, у зв'язку з чим він був змушений звертатися до служби у справах дітей із заявою про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною для встановлення графіку систематичних побачень.

Зазначав також, що на даний час він не маж можливості виконувати свої батьківські обов`язки у зв`язку з неприязним ставленням відповідачки до нього та нехтування прохань про зустріч з дитиною. Донька виявляє бажання, щоб він брав її до себе додому, однак мати дитини регулярно чинить в цьому перешкоди та не бажає допускати спілкування доньки з батьком. Місце проживання, вибір дошкільного навчального закладу, медичного обслуговування дитини встановлюється відповідачкою одноособово без врахування його думки.

Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з позовом та посилаючись на те, що ОСОБА_3 чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, не надає часу на зустрічі з дитиною, позивач на підтвердження даних обставин надав до суду рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 21.05.2012 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , копію позовної заяви про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення та встановлення часу спілкування з дитиною, копію заяви від 17.06.2014 про звернення ОСОБА_1 до Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації щодо надання висновку до суду про встановлення регламенту побачень з донькою ОСОБА_5, копію листа Служби у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, адресованого ОСОБА_1 , про виклик на засідання комісії з питань захисту прав дитини, Акт обстеження житлових умов ОСОБА_1 від 23.05.2014.

Разом з тим, як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 14 грудня 2018 року у справі №760/28211/17-ц позбавлено ОСОБА_1 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Змінено розмір аліментів, стягнутих рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 21.05.2012 з ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5 з ј частки від усіх видів заробітку (доходу) на 1500,00 грн щомісячно.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 14 грудня 2018 року встановлено обставини, що життям та навчанням малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 не цікавиться вихованням дитини.

Відповідно до Висновку психологічного обстеження №074 від 17 квітня 2018 року, наданого Міським центром дитини Служби у справах дітей та сім?ї КМДА, дитина має міцну емоційну прив`язаність до мами. Першим поряд з матір`ю дитина визначає вітчима, який виконує свою батьківську роль, піклується і підтримує дитину. До відповідача прив`язаність у дитини не сформована через його тривалу відсутність в її житті.

Згідно рішення Опікунської ради виконавчого комітету Дроздівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 13 червня 2018 року №5 ОСОБА_1 ніколи не звертався до опікунської ради за місцем проживання дитини, не цікавився життям дитини на території ради з квітня 2013 року, яка проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .

Висновком №1 від 22 серпня 2018 року Дроздівська сільська рада вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням суду від 14.12.2018 також встановлено, що ОСОБА_1 не наддав суду будь-яких доказів, які б свідчили про його бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь в її житті. Не надав і доказів конфліктної ситуації між ним та матір'ю дитини, наявністю якої обґрунтовував неможливість спілкування з дитиною та участі у її вихованні.

Встановивши вищевказані обставини, суд в своєму рішенні від 14.12.2018 дійшов висновку, що дані обставини у своїй сукупності свідчать про ухилення ОСОБА_1 від виховання дитини, свідомого нехтування ним своїми обов`язками і небажанням виконувати їх, та дають підстави для позбавлення останнього батьківських прав відносно доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 14 грудня 2018 року залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 05 червня 2019 року. Рішення набрало законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарський, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій участь беруть ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зогляду на викладене, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не надано правової оцінки доказам, які підтверджують наявність перешкод у спілкуванні з дитиною.

Більш того, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_6 зазначив, що встановлені судом першої інстанції у даній справі обставини також встановлені і в рішенні суду у справі про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав, однак незважаючи на це останній бажає приймати участь у спілкуванні з дитиною.

Отже, на час вирішення судом спору у даній справі існувало рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За приписами сімейного законодавства результатом набрання законної сили рішенням суду про позбавлення батьківських прав батьки, позбавлені батьківських прав, втрачають всі права засновані на факті спорідненості з дитиною, відносно якої вони позбавлені батьківських прав, при чому йдеться не тільки про ті права, які вони мали до досягнення дітьми повноліття, але й інші, що вона могла б одержати в майбутньому у разі своєї непрацездатності. Тобто, особа, яку позбавлено батьківських прав втрачає право на виховання дитини (ст. 151 СК України); втрачає немайнові права щодо дитини (право на спілкування з дитиною, визначення її місця проживання і навчання, тощо) (ст. 150, 157, 160 СК України); перестає бути представником дитини (ст. 154 СК України); не може бути усиновлювачем, давати згоду на всиновлення (ст. 212, 219 СК України); бути опікуном, піклувальником (ст. 244 СК України); не можуть розраховувати на майнові права, пов`язані з батьківством і материнством, які присуджувалися б при непрацездатності, а саме: право на аліменти від такої дитини; права на спадкування після цієї дитини; права на управління майном дитини; виплати аліментів, пенсій, грошової допомоги на дитину такому батьку або матері також припиняються (ст. 202 СК України, ст. 1224 ЦК України).

Також, позбавлення батьківських прав тягне втрату для батьків права на отримання призначених дітям пенсій, державних допомог, аліментів (ст. 179 СК України).

Крім того, особи позбавлені батьківських прав, втрачають право на отримання пільг, встановлених законодавством для громадян, що мають дітей, зокрема, право на додаткові пільги працівникам, що мають дітей, і що дозволяють поєднувати працю з вихованням дітей.

В той же час, відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Так,дитина зберігає свої майнові права, засновані на факті спорідненості з особою, позбавленою батьківських прав, у тому числі, право на одержання аліментів від такої особи та на спадкування після неї.

Аналіз вказаних положень закону приводить до висновку, що з набранням законної сили рішенням суду про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав останній втратив всі немайнові права, засновані на спорідненості з дитиною, в тому числі право на участь у вихованні дитини. Тому доводи позивача, що відповідачка чинить перешкоди у вихованні дитини є необгрунтованими.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір суд першої інстанції в межах доводів позову повно та всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, про що ухвалив відповідне рішення. Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи представника позивача, висловлені в судовому засіданні суду апеляційної інстанції про те, що позивач має право на відновлення батьківських прав, а тому і має право на встановлення графіку побачень з дитиною, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки ОСОБА_1 заявлено позов з підстав, що відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, а не з метою відновлення батьківських прав.

Позивачем в суді першої інстанції не доводилися обставини щодо відновлення батьківських прав, а тому такі доводи і не приймаються до уваги судом апеляційної інстанції, згідно вимог ст. 367 ЦПК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду без змін, а скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , - залишити без задоволення.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 03 липня 2019 року.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді В.А. Кравець

Л.Д. Махлай