Справа № 450/2335/18 Провадження № 2/450/1056/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2019 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі головуючого судді Кіпчарського М.О.,

за участю: секретаря судового засіданняМикитів Н.С.,

представника позивача Бабій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Пустомити в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії "Альфа-Гарант», про відшкодування матеріального збитку,-

в с т а н о в и в:

25.07.2018р. представник ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 : 54 556,49 грн. - несплаченої суми страхового відшкодування ; 1200,00 грн. - витрат, пов`язаних з залученням експерта; 2800,00 грн. витрат, понесених у зв`язку з транспортуванням транспортного засобу; 2940,00 грн. витрат, понесених у зв`язку із зберіганням транспортного засобу; 3720 ,00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу, а також 704,8 грн. судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.12.2016 року на автодорозі Київ-Чоп 543 км + 118 м , в районі с.Зубра Пустомитівського району Львівської області відбулася дорожньо-транспортна пригода (страховий випадок) з вини водія вантажного автомобіля «VOLVO» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 , в результаті якої автомобілю «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_1 , спричинені механічні пошкодження.

Постановою суду від 01.12.2017р. ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні даної ДТП за ст.124 КУпАП.

Автомобіль «VOLVO» реєстраційний номер НОМЕР_1 був забезпечений за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК 0695933 терміном дії до 18.11.2017 року, за яким страхова виплата обмежується страховою сумою розміром 100 000,00 грн.

22.12.2017 р., 18.01.2018 р. та 05.02.2018р. на адресу відповідача Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії "Альфа-Гарант» (надалі - ТДВ СК «Альфа-Гарант»), були направлені вимога про надання письмового рішення про виплату страхового відшкодування а також повідомлення про ДТП та заява про страхове відшкодування з пакетом належно оформлених документів.

Згідно Звіту від 31.05.2017р. №1153/17, вартість збитків, заподіяних в результаті ДТП пошкодженням автомобіля «VolkswagenPassat» реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 88 860,31 грн.

19.03.2018р. ОСОБА_1 отримав від ТДВ СК «Альфа-Гарант» страхове відшкодування в сумі 34 303,82 грн., тому недоплачена сума страхового відшкодування становить 54 556,49 грн.

Крім того, ОСОБА_1 поніс витрати , пов`язані з залучення експерта, з транспортуванням після ДТП автомобіля «VolkswagenPassat» та його зберіганням , а також у зв`язку із звернення до суду, поніс витрати на професійну правничу допомогу та сплату судового збору.

Зазначає, що в результаті ДТП, яка визнана відповідачем страховим випадком, виникли одночасно деліктне та договірне зобов`язання. А тому, посилаючись на зазначені обставини та положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі-Закон № 1961-IV), та статті 511,599,636,999, 1194 ЦК України як правову підставу для задоволення позову, просить такий задовольнити.

30.07.2018р. по справі відкрито спрощене позовне провадження.

29.08.2018р. представник відповідача подав відзив, позов вважає безпідставним, оскільки вважає, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» належним чином та в повному обсязі виконало свої зобов`язання за полісом №КА/695933, тому в задоволенні позову просить відмовити.

Стверджує, що позивачем не наведено обґрунтувань, які б свідчили про порушення ТДВ СК «Альфа-Гарант» вимогЗакон № 1961-IVщодо порядку або строків виплати страхового відшкодування.

Вважає, що наданий позивачем ОСОБА_3 не спростовує дослідження аварійного комісара, на підставі яких ТДВ СК «Альфа-Гарант» було здійснено розрахунок та сплачено страхове відшкодування.

Зазначає, що ст.30 Закон № 1961-IVпередбачено відшкодування різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а у звіті позивача не враховано вартість транспортного засобу після ДТП.

Що стосується вимог про відшкодування витрат з послуг евакуатора та витрат на зберігання транспортного засобу,то такі на його думку не підлягають до задоволення з тих підстав, що такі згідно ст.32Закон № 1961-IV, не підлягають відшкодуванню.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала в повному обсязі з вище зазначених підстав, позов просить задовольнити.

Представник відповідача, участь якого в судовому засіданні визнана обов`язковою, будучи належно повідомленим, в судове засідання не явився та не повідомив причин неявки, не подав клопотання про розгляд справи у його відсутність. Тому суд розглядає справу за відсутності представника відповідача на підставі наявних у ній доказів.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачуваних цим Кодексом випадках. Збирання доказів не є обов`язком суду.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закон № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно приписів ст. 29 Закону № 1961-IV, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Судом встановлено, що 23.12.2016 року на автодорозі Київ-Чоп 543 км + 118 м в районі с.Зубра Пустомитівського району Львівської області відбулась дорожньо-транспортна пригода (страховий випадок) за участю автомобіля «VOLVO» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , та автомобілів: «Пежо експерт» реєстраційний номер НОМЕР_3 ; «VolkswagenPassat» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 та «VOLVO» реєстраційний номер НОМЕР_4 , в результаті чого даним автомобілям були спричинені механічні ушкодження.

Згідно постанови Апеляційного суду Івано-Франківської області від 01.12.2017р., водій автомобіля «VOLVO» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні даної ДТП ( а.с.14-15).

У відповідності до виданого ТДВ СК «Альфа-Гарант» Полісу№АК 0695933 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строком дії з 19.11.2016 р. до 18.11.2017 року, транспортним засобом, забезпеченим даним полісом, являється автомобіль «VOLVO» реєстраційний номер НОМЕР_1 , за яким страхова сума (ліміт відповідальності ) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, обмежується розміром 100 000,00 грн. ( а.с.16,19,84).

Дані обставини, а саме що ДТП, яка мала 23.12.2016 року на автодорозі Київ-Чоп 543 км + 118 м в районі с.Зубра Пустомитівського району Львівської області, сталася з вини водія транспортного засобу «VOLVO» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант», та являється страховим випадком, визнаються учасниками справи.

Суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин, тому такі в силу ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

10.01.2017р. від імені ОСОБА_5 як потерпілого, було направлено на адресу ТДВ СК «Альфа-Гарант» ( отримано відповідачем 24.01.2017р.) Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 23.12.2016р. на 543 км + 118 м автодороги Київ-Чоп в районі с.Зубра Пустомитівського району Львівської області за участю автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 ( а.с.85-86).

У відповідності до Звіту від 31.05.2017р. «Про оцінку вартості (розміру ) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу», розмір майнових збитків, заподіяних автомобілю «VolkswagenPassat» реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження, станом на дату оцінки, становить 88 860,31 грн. При тому, вартість відновлювального ремонту становить 210 380,09 грн., коефіцієнт фізичного зносу приймається 0,7; вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу становить 78 754,61 грн.(а.с.24-40).

07.02.2018р. від імені ОСОБА_1 як потерпілого, на адресу ТДВ СК «Альфа- ОСОБА_6 » була направлено заява про страхове відшкодування у зв`язку з ДТП, що сталася 23.12.2016р. за участю автомобіля «VolkswagenPassat», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Зокрема, заявник просив виплатити 88 860,31 грн. страхового відшкодування; 1200,00 грн. витрат за проведення оцінки; 2800,00 грн. витрат з транспортування (евакуації) автомобіля та 2 940,00 грн. зазберігання автомобіля на автостоянці( а.с.20,23).

Так як цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована відповідачем ТДВ СК «Альфа-Гарант», саме останній зобов`язаний був , у відповідності до вимог ст.ст.22,29 Закон № 1961-IV, Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 10.01.2017р. та Заяви про страхове відшкодування від 07.02.2018р., , виплатити позивачу страхове відшкодування за спричинену шкоду у зазначеному розмірі, а також понесені витрати.

19.03.2018р. ТДВ СК «Альфа-Гарант» сплатило ОСОБА_1 через банк 34 303,82 грн. страхового відшкодування згідно страхового акту №ЦВ/16/4 ( а.с.50).

Оскільки з настання страхового випадку, в результаті якого пошкоджено транспортний засіб позивача, витрати на його відновлювальний ремонт з урахуванням зносу становлять 88 860,31 грн., а відповідачем сплачено 34 303,82 грн. таких витрат ( страхове відшкодування), суд вважає, що недоплачена сума страхового відшкодування становить 54 556,49 грн., тому таку слід стягнути з відповідача.

До таких висновків суд приходить з системного аналізу наступних норм діючого на час виникнення спірних правовідносин законодавства України, та у відповідності до вимог

ч.4 ст.263 ЦПК України про те, що при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч.1 і ч.2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України № 1961-IV .

Закон № 1961-IV (стаття 3) метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV, страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі , кореспондується із відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик).

Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд , та не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим ( ч.2 ст.12, ч.2 ст. 14 ЦК України).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з частинами 1та 4 статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про ; виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно - правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Дана правова позиція висвітлена в постанові Верховного Суду від 14.02.2018 р. у справі № 754/1114/15-ц.

Щодо тверджень представника ТДВ СК «Альфа-Гарант» про те, що при проведенні позивачем розрахунків з визначення розміру страхового відшкодування, яке підлягає до сплати, не врахована вартість транспортного засобу після ДТП, та що в даному випадку підлягає до відшкодування різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, то такі не заслуговують на увагу з врахуванням вище зазначеного.

Також суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про безпідставність вимог з відшкодування витрат, пов`язаних із зберіганням транспортного засобу та його транспортуванням, оскільки відшкодування таких передбачено ст.29 Закону, а також, що розмір таких понесених витрат документально підтверджений позивачем ( а.с.11,46-49).

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат.

Зокрема, у зв`язку з відмовою відповідача у визначенні розміру та виплаті позивачу страхового відшкодування, ОСОБА_1 змушений був звернутися до судового експерта, у зв`язку з чим поніс витрати на залучення експерта розміром 1200,00 грн., які документально підтверджені позивачем ( а.с.44-45). Тому такі слід стягнути з відповідача.

Також з цих же підстав позивач змушений був звернутися за правовою допомогою адвоката, який безпосередньо приймав участь в розгляді справи. За надану професійну правничу допомогу позивачем сплачено 3720,00 грн., і такі витрати документально підтверджені ( а.с.53-59).

Крім того, оскільки позов задоволено повністю а позивачем при зверненні до суду сплачено 704,8 грн. судового збору ( а.с.1), з відповідача на користь позивача слід стягнути дану суму витрат.

Керуючись ст.ст.14,509,511,636 ,999,1187,1194 ЦК України , ст.ст.13,81, 133,137, 141, 258-259, 263-265,273, 351-355 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії "Альфа-Гарант», код в , місцезнаходження: м.Київ, бул.Лесі Українки, 26 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 :

54 556,49 грн.( п`ятдесят чотири тисячі п`ятсотп`ятдесят шість гривень 49 коп.) несплаченої суми страхового відшкодування;

1200,00 грн. ( одна тисяча двісті гривень 00 коп.) витрат, пов`язаних з залученням експерта;

2800,00 грн.( дві тисячі вісімсот гривень 00 коп.) витрат, пов`язаних з транспортуванням транспортного засобу;

2940,00 грн. (дві тисячі дев`ятсот сорок гривень 00 коп.) витрат, пов`язаних із зберіганням транспортного засобу;

3720 ,00 грн. (три тисячі сімсот двадцять гривень 00- коп.) витрат на професійну правничу допомогу;

704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.) судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.273 ЦПК України.

Повне рішення складено 27.06.2019р.

СуддяМ. О. Кіпчарський