Справа № 636/2449/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Карімова І.В.,

за участю секретаря - Караулової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чугуєві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

20 червня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_2 , обґрунтовуючи заяву тим, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який належить їй на праві приватної власності. Протягом останніх двох років разом із нею в цьому будинку без реєстрації проживав ОСОБА_2 , з яким вона проживала однією сім`єю, але не перебувала у шлюбі. Під час спільного проживання з ОСОБА_2 вона стала жертвою систематичного домашнього насильства, перші прояви якого були ще в червні 2018 року.

Заявник зазначила, що 12 травня 2019 року під час сварки ОСОБА_2 вчинив домашнє фізичне насильство відносно неї, заподіявши легкі тілесні ушкодження здоров`я, що зафіксовано під час судово-медичного дослідження № 47-Ч/19. З приводу цього було відповідне звернення до органів поліції, однак до цього часу питання про порушення кримінального провадження не вирішено. Крім того, 16 червня 2019 року вона ( ОСОБА_1 ) знов стала жертвою домашнього насильства з боку ОСОБА_2 , який погрожував їй фізичним насильством з застосуванням ножа та залякував її вбивством та своїм самогубством. У зв`язку із чим вона викликала поліцію, не пускаючи кривдника у будинок. Після приїзду працівників поліції останні у будинку проводили лише перемовини щодо необхідності знайти порозуміння та примирення та не вжили ніяких дієвих заходів захисту від домашнього насильства. Тому вона, вважаючи небезпечним залишатися у будинку із кривдником, вночі вимушена була звернутися до відділку поліції м. Чугуєва ( де була всю ніч) з повторною заявою про прийняття відповідних заходів до ОСОБА_2 . Співробітниками Чугуївського ВП ГУНП 17.06.2019 року був складений стосовно кривдника терміновий обмежувальний припис серії АА № 010645, строк дії якого спливає 27.06.2019 року.

З цих підстав заявник ОСОБА_1 просила суд видати обмежувальний припис, спрямований на забезпечення її безпеки, строком на шість місяців, яким визначити наступні заходи тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, та покладення на неї обов`язків: заборонити ОСОБА_2 перебувати у місці проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань, меншу ніж 50 м до місця її проживання (перебування) та роботи; заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати заявника, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та у будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити ОСОБА_2 вести листування та телефонні переговори з нею ( ОСОБА_1 ) або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Також просила направити до Чугуївського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області копію рішення суду для взяття ОСОБА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на профілактичний облік та до виконавчих органів Малинівської селищної ради , судові витрати просила віднести на рахунок держави.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 та заінтересована особа ОСОБА_2 не з`явилися, повідомлялися про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який належить їй на праві приватної власності на підставі договору дарування, посвідченого 03.05.2017 року Чугуївською державною нотаріальною конторою Харківської області ( серія та номер: 1-1035; НМО №025092; НМО №025093), що підтверджується витягом № 86303903 від 03.05.2017 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Протягом останніх двох років разом із ОСОБА_1 в цьому будинку без реєстрації проживав ОСОБА_2 , з яким заявник проживала однією сім`єю, але не перебувала у шлюбі.

Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Частинами 2, 3 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 цього ж Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Частиною 3 статті 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Згідно п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису, суди мають встановлювати яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Відповідно до роз`яснень, наведених в п. п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 1 листопада 1996 року « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.

Разом з тим, наданий заявником ОСОБА_1 в обгрунування заявлених вимог доказ, а саме: висновок № 47-Ч/19 фахівця з питань судово-медичної експертизи від 13 травня 2019 року , безспірно не вказує на вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства, оскільки обставини подій від 12.05.2019 року та виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_1 в цьому висновку зазначені зі слів заявника.

Посилання ОСОБА_1 у заяві на її звернення до відповідних органів поліції з приводу вчинення ОСОБА_2 відносно заявника домашнього насильства, не підтверджені належними та допустимими доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України.

Між тим, як вбачається з копії термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 010645 від 17.06.2019 року, складеного Чугуївським ВП ГУНП в Харківській області стосовно ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , останній притягався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. ст.173-2 КУпАП стосовно постраждалої особи ОСОБА_1 , тому відповідно до вимог ст. 10 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до ОСОБА_2 застосовані заходи термінового заборонного припису як: зобов`язання залишити місце проживання (перебування) потерпілої особи; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) потерпілої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з потерпілою особою.

З огляду на встановлені судом обставини щодо наявності психологічного насильства, яке вчинив ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1 , суд вважає, що існує реальна вірогідність повторного вчинення домашнього насильства кривдником, а тому заявник, як жертва такого насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

При цьому суд, враховуючи вищевикладені обставини та інтереси постраждалої особи і можливість настання певних факторів та ризиків ( ч.3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»), зазначає, що обмежувальним приписом слід визначити наступні заходи тимчасового обмеження прав кривдника, а саме: заборону перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; заборону наближатися на визначену відстань (не ближче 50 метрів) до місця проживання (перебування) заявника, та відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про застосування до ОСОБА_2 інших зазначених у заяві заходів тимчасового обмеження прав кривдника. Так, з наданих ОСОБА_1 доказів вбачається, що вона відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , виданого Пенсійним Фондом України, є інвалідом другої групи загального захворювання. Будь-яких доказів щодо місця роботи заявником не надано. Також ОСОБА_1 не наведено достовірних фактів та не надано доказів настання у майбутньому ризиків домашнього насильства та настання можливих тяжких наслідків, що потребує застосування до ОСОБА_2 заборону особисто і через третіх осіб розшукувати заявницю, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис слід видати на строк три місяці.

Відповідно до ч.6.ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»про видачу обмежувального припису кривднику суддя у встановлений законом строк інформує уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем проживання (перебування) постраждалої особи.

В силу ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, слід віднести за рахунок держави.

Згідно ч.4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Керуючись ст.ст.350-1 - 350-8 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_2 задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис щодо заборони кривднику ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , перебувати в місці спільного проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 , з постраждалою особою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заборонити ОСОБА_2 наближатися на визначену відстань (не ближче 50 метрів) до місця проживання (перебування) заявника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Обмежувальний припис видати строком на 3(три) місяці.

В задоволенні іншої частини заяви ОСОБА_1 відмовити.

Про видачу обмежувального припису кривднику інформувати Чугуївський відділ поліції ГУНП в Харківській області для взяття ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на профілактичний облік, а також виконавчий комітете Малинівської селищної ради Харківської області.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, і його оскарження не зупиняє виконання.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до або через Чугуївський міський суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: