Провадження № 2/161/2835/19
У Х В А Л А

05 липня 2019 року Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Рудська С.М., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Луцького національного технічного університету, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ректор Луцького національного технічного університету ОСОБА_2 , Любешівський технічний коледж Луцького національного технічного університету, про визнання неправомірним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

Позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, у якій просить визнати неправомірним та скасувати наказ про її звільнення, поновити її на роботі, та стягнути з Луцького національного технічного університету в її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та понесену моральну шкоду.

Однак, вище вказана позовна заява не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно п. п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору, що підлягає сплаті при зверненні фізичною особою до суду з позовною заявою майнового характеру 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 5 цього ж Закону від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Таким чином, при зверненні до суду з вимогою про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі позивач звільнений від сплати судового збору у відповідності до Закону України «Про судовий збір».

Як вбачається зі матеріалів справи предметом позову є не лише вимоги про поновлення на роботі, а й стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який не входить до складу заробітної плати, а також стягнення моральної шкоди, а тому такі позовні вимоги повинні бути оплачені судовим збором.

Щодо позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то це є спеціальний вид відповідальності роботодавця, спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу, а тому не входить до структури заробітної плати, у розумінні Закону України «Про оплату праці».

Таким чином, п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях, а тому повинна бути оплачена судовим збором.

Зазначене узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, яка викладена в Постанові Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі № 910/4518/16.

Згідно аналізу норм чинного законодавства вбачається, що середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час вимушеного прогулу не входить до структури заробітної плати.

З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Позивач, визначаючи зміст позовних вимог, просить стягнути середній заробіток за весь період вимушеного прогулу по поновлення на роботі, при цьому, всупереч п. 3 ст. 175 ЦПК України, не вказує розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу та повну ціну позову, а також не надає обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються.

Враховуючи вищевикладене, позивачу слід сплатити судовий збір, у відповідності до положень п. п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом з тим, позивачкою також заявлено вимогу про відшкодування завданої моральної шкоди на суму 10000 грн., однак платіжного документу долучено не було.

З вищевикладеного слідує, що ОСОБА_3 слід усунути недоліки, зазначені у даній ухвалі, шляхом зазначення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу та повну ціну позову, які вона просить стягнути в свою користь, а також, виходячи з ціни позову, сплатити відповідний розмір судового збору за вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Крім того, позивачці також слід сплатити 768,40 грн. судового збору за звернення до суду з позовною вимогою про відшкодування завданої моральної шкоди.

Оригінал/и платіжного/их документа/ів позивачу необхідно представити в суд.

(Реквізити рахунку для оплати судового збору: найменування суду: Луцький міськрайонний суд Волинської області; назва податку: Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050); банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача: 899998; рахунок отримувача: 3002; отримувач коштів: УК у м. Луцьку (м. Луцьк) 22030101; ідентифікаційний код отримувача: 38009628; призначення платежу Судовий збір, за позовом «____» (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Луцький міськрайонний суд Волинської області (назва суду де розглядається справа), (суду, де розглядається справа).

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 353 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», суддя

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Луцького національного технічного університету, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ректор Луцького національного технічного університету ОСОБА_2 , Любешівський технічний коледж Луцького національного технічного університету, про визнання неправомірним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди - залишити без руху і надати йому строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо позивач у встановлений строк усуне зазначені в ухвалі недоліки, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська