Постанова

Іменем України

26 червня 2019 року

м. Київ

справа № 496/4158/13-ц

провадження № 61-27761св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Апеляційного суду Одеської області у складі судді Журавльова О. Г. від 23 червня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2013 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «ДельтаБанк», банк) звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 08 лютого 2007 року між ним банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 59 850 доларів США на придбання житла на строк з 08 лютого 2007 року до 07 лютого 2027 року.

У зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору виникла заборгованість у розмірі 32 210,19 грн, яку банк просив стягнути з нього на свою користь.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області у складі судді Дранікова С. М. від 28 січня 2014 року позовну заяву ПАТ «Дельта Банк» залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи представник позивача двічі не з'явився у судові засідання 23 грудня 2013 року та 28 січня 2014 року, а тому позовну заяву слід залишити без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України 2004 року.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 23 червня 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Дельта Банк» на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 28 січня 2014 року.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що банк, звернувшись у квітні 2017 року до суду з апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції від 28 січня 2014 року, пропустив передбачений законом строк на апеляційне оскарження цього судового рішення, а зазначені заявником підстави для поновлення цього строку не є поважними.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Дельта Банк» просить скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив банку у відкритті апеляційного провадження у справі, оскільки процесуальне законодавство пов'язує відрахунок строку на апеляційне оскарження з моментом отримання оскаржуваної ухвали суду, а не з моментом ознайомлення з матеріалами справи.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У червні 2019 року справу передано судді-доповідачу Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 28 січня 2014 року позовну заяву ПАТ «Дельта Банк» залишено без розгляду.

Установлено, що ухвала Біляївського районного суду Одеської області від 28 січня 2014 року постановлена за відсутності представника ПАТ «Дельта Банк» та за його належного повідомлення про час та місце розгляду справи (а.с. 40).

Повний текст вказаного судового рішення суд направив на адресу ПАТ «Дельта Банк» 30 січня 2014 року (а.с. 43), тобто у строк, передбачений статтею 222 ЦПК України 2004 року.

17 липня 2014 року уповноважений представник ПАТ «Дельта Банк» подав до суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи і 18 серпня 2014 року ознайомився з ними, про що свідчить його підпис на вказаній заяві (а.с. 45).

29 березня 2017 року уповноважений представник банк подав до суду першої інстанції заяву про направлення йому копії ухвали суду від 28 січня 2014 року, яку суд направив заявнику 31 березня 2017 року (а.с. 49-51), а останній отримав її 11 квітня 2017 року.

13 квітня 2017 року ПАТ «Дельта Банк» подав апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції від 28 січня 2014 року, вважаючи при цьому, що строк на апеляційне оскарження ним не пропущений, оскільки копію оскаржуваної ухвали суду він отримав поштою 11 квітня 2017 року.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 28 квітня 2017 року вказану апеляційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для усунення її недоліків, а саме звернення до апеляційного суду із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження з посиланням на докази поважності пропуску такого строку.

19 червня 2017 року на виконання вимог ухвали апеляційного суду банк подав заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, в якій зазначив, що не отримував копію оскаржуваного судового рішення, яке суд направив йому 30 січня 2014 року, а факт ознайомлення з матеріалами справи не є підставою для відрахування строку на апеляційне оскарження.

Заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження банк не подавав.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 23 червня 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Дельта Банк» на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 28 січня 2014 року у зв'язку із тим, що заявником не зазначено поважних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 213 ЦПК України 2004 року, згідно з якими рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам судове рішення апеляційного суду відповідає з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів особи. Отже, право на апеляційне оскарження судових рішень в контексті положень частин 1, та 2 статті 55, пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України є складовою права кожного на звернення до суду.

Загальною Декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).

Право на ефективний судовий захист закріплено також в статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої законом «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини в статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).

Процесуальний порядок провадження в цивільних справах визначається ЦПК та іншими законами, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Цивільний процесуальний кодекс України 2004 року в статті 1 закріплює, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 73 ЦПК України 2004 року суд поновлює або подовжує строк, установлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи в разі його пропущення з поважних причин.

Положення частини першої статті 294 ЦПК України 2004 року встановлюють строки апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції, які становлять десять днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

На підставі частини третьої статті 297 ЦПК України 2004 року, апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В оцінці доводів заявника Верховний Суд виходить з того, що у процесуальному законі передбачається визначення певного розумного за тривалістю проміжку часу, протягом якого за звичайних умов учасник розгляду справи матиме можливість скласти скаргу на певне судове рішення; такий строк визнається об`єктивно необхідним для вчинення такої процесуальної дії, якщо сторона діє добросовісно та зважено.

Уповноважений представник банку достовірно знав про наявність оскаржуваного судового рішення, оскільки ознайомився з матеріалами справи, у тому числі і з оскаржуваною ухвалою суду, у серпні 2014 року, після чого тривалий час - протягом трьох років не оскаржував її, хоча мав таку можливість. Даних про поважність на апеляційне оскарження матеріали справи не містять. Крім того, банк не заявляв про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, хоча про таку можливість зазначав суд в ухвалі від 28 квітня 2017 року.

При цьому суд першої інстанції забезпечив своєчасне надіслання заявнику копії оскаржуваної ухвали за єдиною відомою суду адресою, не перешкоджав розумним зусиллям заявника отримати це судове рішення.

Ураховуючи зазначене, Верховний Суд погоджується з висновками апеляційного суду у цій справі про те, що наведені ПАТ «Дельта Банк» підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є непереконливими та неповажними. Апеляційний суд дійшов до правильного висновку, що заявником не подано заяви про поновлення строку та не наведені причини поважності пропуску строку апеляційного оскарження, що не залежали від волі заявника і дійсно були пов`язані з істотними перешкодами та труднощами, що об`єктивно ускладнювали можливість позивача (заявника) своєчасно звернутися з апеляційною скаргою до суду у визначений законом строк.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Встановлено, що судове рішення апеляційної інстанції ухвалене з додержанням норм процесуального права, відповідністю висновків суду обставинам справи, а доводи касаційної скарги про порушення судом норм процесуального права є необґрунтованими та висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Одеської області у від 23 червня 2017 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара