Постанова

Іменем України

03 липня 2019 року

м. Київ

справа № 639/4836/17-ц

провадження № 61-4612св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Кривцової Г. В., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: публічне акціонерне товариство «Банк Форум», товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ратіо Інвест»,

третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Каунт-Про»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 серпня 2018 року у складі судді Єрмоленко В. Б. та постанову Харківського апеляційного суду від 03 грудня 2018 року у складі колегії суддів: Коваленко І. П., Овсяннікової А. І., Котелевець А. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум»), товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ратіо Інвест» (далі - ТОВ «ФК «Ратіо Інвест»), третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Каунт-Про» (далі - ТОВ «Каунт-Про»), про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги.

Позовна заява мотивована тим, що 20 серпня 2008 року між ПАТ «Банк Форум» та ним укладено кредитний договір, за умовами якого банк відкрив йому відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі, з лімітом кредитування 9 950 000 доларів США на строк до 20 серпня 2015 року зі сплатою 13,5 % річних. 25 липня 2016 року на електронному майданчику https://etx . com .uaвідбулися відкриті торги (аукціон) з продажу права вимоги ПАТ «Банк Форум» за укладеним з ним кредитним договором. Переможцем аукціону визнано ТОВ «ФК«Ратіо Інвест». 29 липня 2016 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «ФК «Ратіо Інвест» укладено договір про відступлення прав вимоги, за яким ПАТ «Банк Форум» відступлено ТОВ «ФК «Ратіо Інвест» права вимоги за вказаним кредитним договором.

Станом на дату укладення договору про відступлення прав вимоги, як зазначено у договорі, загальний розмір заборгованості складав 47 626 826,47 грн, що станом на дату укладення договору є еквівалентом 1 920 374,01 доларів США та 5 000,00 грн, з яких: заборгованість за кредитом 21 530 640,63 грн, що еквівалентно 868 233,87 доларам США; заборгованість за процентами - 6 587 924,35 грн, що еквівалентно 265 661,35 долару США; пеня - 19 503 261,49 грн, що еквівалентно 786 478,79 доларам США; штраф за порушення умов пункту 3.3.7 кредитного договору - 5 000,00 грн.

Відповідно до пункту 1.4. договору про відступлення прав вимоги сторони одночасно уклали відповідний договір (відповідні договори) про відступлення прав вимоги за договорами забезпечення (іпотекою/порукою).

За змістом пункту5.1. договору про відступлення прав вимоги, відповідно до протоколу № 210645 проведення аукціону в електронній формі товариства з обмеженою відповідальністю «Електронні торги України» від 25 липня 2016 року про проведення відкритого аукціону з продажу активів ПАТ «Банк Форум», ціна відступлення права вимоги становить 17 110 232,70 грн.

Позивач зазначав, що Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затверджене рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05 липня 2012 року № 2, передбачає право приймати участь у проведенні конкурсу з реалізації майна банку шляхом відступлення права вимоги за різними договорами виключно банкам та фінансовим установам, які мають ліцензії на право надання кредитів. Наявність в такої особи свідоцтва Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, про право фінансової установи надавати фінансові кредити за рахунок власних коштів (але відсутність при цьому ліцензії на право надання кредитів) не є достатньою підставою для прийняття участі такою установою упроведенні конкурсу з реалізації майна банку шляхом відступлення права вимоги за кредитними договорами. ТОВ «ФК «Ратіо Інвест» на момент укладення договору про відступлення права вимоги не мало ліцензії, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, на право надання кредитів.

Крім того, у ПАТ «Банк Форум» не існувало вимоги до нього та поручителя - ТОВ «Будинок Тканин», у тому обсязі, який було відступлено на користь ТОВ «ФК «Ратіо Інвест», тобто обсяг права вимоги, що були відступлені, не відповідав вимогам щодо наявності та дійсного обсягу прав, що можуть передаватися первісним кредитором новому кредитору.

У договорі про відступлення прав вимоги (пункт 1.2.) вказано, що розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Банк Форум» складає 47 626 826,47 грн, що еквівалентно 1 920 374,01 доларам США ( у тому числі й пеня). Проте рішенням Господарського суду м. Києва від 02 грудня 2015 року у справі за позовом ПАТ «Банк Форум» до ТОВ «Будинок Тканин» про стягнення заборгованості за кредитним договором було відмовлено у стягненні пені у повному обсязі. Отже, на момент укладення договору про відступлення прав вимоги не існувало вимоги до ОСОБА_1 та ТОВ «Будинок Тканин» у тому обсязі, в якому було виступлено на користь ТОВ «ФК «Ратіо Інвест», тобто обсяг права вимоги, що було відступлено, не відповідав вимогам щодо наявності та дійсності обсягу прав, що передаватися новому кредитору.

З посиланням на статті 203, 215, 227 ЦК України ОСОБА_1 просив визнати договір про відступлення прав вимоги недійсним.

Уподальшому ОСОБА_1 подав заяву про зміну підстав позову, в якій зазначав, що відступлення ПАТ «Банк Форум» на користь ТОВ «ФК «Ратіо Інвест» суми пені у розмірі, який суперечить вимогам пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», призвело до незаконного збільшення вимог до споживача. При розмірі основної заборгованості і процентів становить 28 118 564,98 грн, нарахована пеня - 19 503 261,49 грн складає понад 50 %.

Такожпозивач з посиланням на вимоги статті 514 ЦК України зазначав, що оскільки ТОВ «ФК «Ратіо Інвест» набуто право вимоги за договором банківського кредиту (статті 1054 ЦК України), то така особа, як новий кредитодавець, повинна мати дозвіл (ліцензію) на надання фінансових послуг з кредитування. Відсутність у ТОВ «ФК «Ратіо Інвест» ліцензії на право здійснення операцій з валютними цінностями фактично змінює обсяг прав ОСОБА_1 , позбавивши останнього права, а за кредитним договором - обов`язку, здійснювати сплату коштів за кредитним договором у валюті кредитного договору (доларах США), змінивши без згоди споживача, валюту платежу.

Позивач також стверджував, що неправильно враховано курс валюти при відступленні права вимоги, що вполинуло на дійсну вимогу.

При визначенні розміру відступленого права не було враховано обставин припинення кредитного зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог. 13 березня 2014 року ним набуто право вимоги до ПАТ «Банк Форум» за договорами банківського рахунку на загальну суму 5 028 354,80 грн, що є еквівалентом 541 714,32 доларам США. Залишок кредитної заборгованості за кредитним договором складав 868 233,87 доларів США. У зв`язку із зарахуванням зустрічних однорідних вимог припинились його зобов`язання перед ПАТ «Банк Форум» за кредитним договором на суму 541 714,32 долари США, а залишок зобов`язання складав 326 519,55 долари США. Цей факт не враховано при укладенні договору між відповідачами. Не були зараховані зустрічні однорідні його вимоги щодо наявності у нього грошових коштів на його власному рахунку у ПАТ «Банк Форум» у розмірі 58 943,19 грн.

Такі обставини призвели до відступлення права вимоги у розмірі, якого не існувало, що є істотною умовою договору купівлі-продажу права вимоги, тому договір має бути визнаний недійсним.

Також ПАТ «Банк Форум» безпідставно нараховано проценти та пеню, що входили до складу відступленого права вимоги, через неврахування обмежень, встановлених пунктом 4 частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Разом з тим розмір його заборгованості за кредитним договором не визначений і є предметом розгляду Шевченківського районного суду м. Києва у справі за позовом ПАТ «Банк Форум» (тепер - ТОВ «ФК «Ратіо Інвест») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. При цьому ТОВ «ФК «Ратіо Інвест», посилаючись на розмір права вимоги до ОСОБА_1 за договором у розмірі 47 626 826,47 грн шляхом укладення ТОВ «ФК «Ратіо Інвест» договору купівлі-продажу 20 січня 2017 року з ТОВ «Каунт-Про», у позасудовому порядку звернув стягнення на предмет іпотеки майнового поручителя ОСОБА_2

Також при укладенні договору про відступлення прав вимоги представник ПАТ «Банк Форум» Явтушенко Д. С. діяв з перевищенням своїх повноважень, а зміст довіреності, посвідченої 03 червня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Падалка Р. О., не надавав представникові необхідного обсягу повноважень на укладення такого договору.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд визнати недійсним договір про відступлення прав вимоги, укладений 29 липня 20016 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «ФК «Ратіо Інвест».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 серпня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що між сторонами договору про відступлення прав вимоги: ПАТ «Банк Форум» і ТОВ «ФК Ратіо Інвест», досягнута згода з усіх істотних умов договору, оспорюваний договір направлений на набуття сторонами цивільних прав та обов`язків, його зміст не суперечить актам цивільного законодавства, при укладанні договорів відповідно до вимог частини першої статті 627 ЦК України волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено у формі, встановленій законом та спрямований на реальне настання правових наслідків.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Харківського апеляційного суду від 03 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 серпня 2018 року залишено без змін.

Апеляційний суд, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, погодився з висновком районного суду, зазначивши також, що оспорюваний договір не містить ознак здійснення операцій з валютними цінностями, тому що предметом договору про відступлення права вимоги є не валютні цінності, а право вимоги за кредитним договором. ТОВ «ФК «Ратіо Інвест» не надавало та не отримувало кредит в іноземній валюті, розрахунки за відступлення прав вимоги здійснювалось у національній валюті України, тому для придбання права вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «Ратіо Інвест» не потрібно було мати ліцензію Національного банку України.

Крім того, за договором банківського рахунка грошове зобов`язання банку перед клієнтом (власником рахунка) у межах коштів, розміщених на рахунку, може виникнути лише після направлення розпорядження клієнта на відповідну грошову суму. Отже, укладення лише договору відступлення права вимоги та направлення ПАТ «Банк Форум» повідомлень про заміну кредитора, заяви про зарахування зустрічних позовних вимог, договорів про відступлення права вимоги без розпорядження клієнта не може призвести до виникнення грошового зобов`язання банку перед підприємством на суму коштів, розміщених на їх рахунках.

Також достовірне з`ясування розміру заборгованості за кредитним договором, періоду нарахування, у тому числі перевірка нарахування процентів за користування кредитними коштами, пені та періоду, за який вона нарахована, не є предметом позову ОСОБА_1 про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги, а розглядається в іншому провадженні, тому мотиви позову про визнання угоди недійсною через відсутність погодженого та остаточного розрахунку заборгованості за кредитним договором є безпідставними.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У березні 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права,просив суд скасувати оскаржувані судові рішення й ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 15 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 639/4836/17-ц з Жовтневого районного суду м. Харкова.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 22 травня 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк Форум», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ратіо Інвест», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Каунт-Про», про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не врахували, що право приймати участь у проведенні конкурсу з реалізації майна банку шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами мають право виключно банки та фінансові установи, які мають ліцензії на право надання кредитів. Наявність в особи свідоцтва Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, про право фінансової установи надавати фінансові кредити за рахунок власних коштів (але відсутність при цьому ліцензії на право надання кредитів) не є достатньою підставою для прийняття участі такою установою в проведенні конкурсу з реалізації майна банку шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами. При цьому TOB «ФК «Ратіо Інвест» станом на момент проведення торгів (конкурсу) та укладення оспорюваного договору про відступлення прав вимоги від 29 липня 2016 року не мало ліцензії, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, на право надання кредитів.

Крім того, TOB «ФК «Ратіо Інвест» не отримувало будь-яких ліцензій Національного банку України, тому не мало права здійснювати операції з валютними цінностями, зокрема, придбавати право вимоги за кредитним договором, у якому валютою зобов`язання визначена іноземна валюта.

ПАТ «Банк Форум», відступивши право вимоги до ОСОБА_1 на користь TOB «ФК «Ратіо Інвест», фактично змінив обсяг прав ОСОБА_1 , позбавивши його права, а за кредитним договором - й обов`язку, здійснювати сплату коштів за кредитним договором у валюті - доларах США.

Також зміст оспорюваного договору свідчить, що за ним було передано майбутню вимогу, тобто вимогу, якої не існувало станом на момент відступлення права вимоги, що суперечить статтям 512, 514, 203, 215 ЦК України.

При укладенні договору про відступлення прав вимоги начальник Управління досудової роботи з проблемними активами корпоративного бізнесу Департаменту ліквідаційних процедур ПАТ «Банк Форум» Явтушенко Д. С. діяв з перевищенням своїх повноважень, що відповідно до статей 203, 215 ЦК України є підставою для визнання вказаного договору недійсним.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У травні 2019 року ТОВ «ФК «Ратіо Інвест» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому зазначено, що оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими, суди правильно застосували норми матеріального та процесуального права відповідно до встановлених фактичних обставин справи, дали належну правову оцінку доказам, наданим сторонами.

Зазначило, що доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки встановлених обставин у справі. При цьому до правовідносин, які виникли у зв`язку із укладенням договору відступлення прав вимоги, не застосовується Закон України «Про захист справ споживачів», сам спір про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги не є спором про захист прав споживача, відтак відсутнє і порушене право ОСОБА_1 , як споживача, яке б підлягало судовому захисту.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

20 серпня 2008 року між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до якого, з урахуванням додаткового договору від 28 грудня 2009 року, банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування - 9 950 000 доларів США строком до 20 серпня 2015 року зі сплатою 13,5 % річних.

13березня 2014 року постановою Правління Національного банку України № 135 ПАТ «Банк Форум» віднесено до категорії неплатоспроможних, у зв`язку з чим 14 березня 2014 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 14 про початок виведення ПАТ «Банк Форум» з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 14 березня 2014 року.

25липня 2016 року на електронному майданчику товариство з обмеженою відповідальністю «Електронні торги України» відбулися відкриті торги (аукціон) з продажу права вимоги ПАТ «Банк Форум» за кредитним договором від 20 серпня 2008 року, укладеним між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_1 Переможцем аукціону визнано ТОВ «ФК«Ратіо Інвест».

29липня 2016 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «ФК«Ратіо Інвест»укладено договір про відступлення прав вимоги, за умовами якого первісний кредитор відступив новому кредитору права вимоги до ОСОБА_1 , що належать первісному кредитору на підставі кредитного договору від 20 серпня 2008 року та у зв`язку з ним, а новий кредитор прийняв зазначені вище права вимоги (а. с. 22-26 т. 1).

Новий кредитор після переходу до нього прав вимоги стає кредитором за кредитним договором і договорами забезпечення та одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника належного виконання зобов`язань за кредитним договором або у зв`язку з ним. Права кредитора за кредитним договором переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення прав вимоги та можуть виникнути у майбутньому (майбутня вимога). Новий кредитор набуває статусу кредитора за кредитним договором, договорами поруки та заставодержателя (іпотекодержателя) за всіма зобов`язаннями, що забезпечують виконання боржником його зобов`язань за кредитним договором. Станом на дату укладення сторонами цього договору загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед первісним кредитором склав 47 626 826,47 грн, що на день укладання договору є еквівалентом 1 920 374,01 доларів США та 5 000 грн, з яких: заборгованість за кредитом 21 530 640,63 грн, що складає 868 233,87 доларів США; заборгованість за процентами - 6 587 924,35 грн, що є еквівалентом 265 661,35 доларів США. Крім того, пеня - 19 503 261,49 грн, що є еквівалентом 786 478,79 доларів США та штраф за порушення умов пункту 3.3.7 кредитного договору - 5 000 грн (пункт 1.2 договору про відступлення прав вимоги).

Згідноз пунктом 1.4 договору відступлення сторони домовилися та зобов`язуються з метою захисту інтересів нового кредитора, одночасно укласти відповідний договір (відповідні договори) про відступлення прав вимоги за договорами забезпечення (іпотекою/порукою), а саме договором іпотеки (майнової поруки) від 20 серпня 2008 року з усіма змінами, доповненнями і додатками, укладеним з ОСОБА_2 , договором поруки від 20 серпня 2008 року з усіма змінами, доповненнями і додатками, укладеним з ТОВ «Будинок Тканин», договором поруки від 20 серпня 2008 року з усіма змінами, доповненнями і додатками, укладеним з ОСОБА_2 , договором поруки від 26 серпня 2008 року з усіма змінами, доповненнями і додатками, укладеним з ОСОБА_1 .

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону постанова апеляційного суду не відповідає.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Отже, законодавством передбачений перелік підстав для визнання правочину недійсним.

Пунктом 5.11. розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 5 липня 2012 року № 2 (далі - Положення № 2), як спеціального нормативного акту, що визначає умови реалізації майна банку під час проведення ліквідаційної процедури, унормовано, щореалізація майна банку шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов`язання здійснюється шляхом проведення відкритого конкурсу між фінансовими установами (банками та небанківськими фінансовими установами, які відповідно до своїх установчих документів та ліцензій мають право надавати кредити,крім кредитних спілок).

Тобто пунктом 5.11. розділу V Положення № 2 встановлено, що право приймати участь в проведенні конкурсу з реалізації майна банку шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами мають право виключно банки та фінансові установи, які мають ліцензії на право надання кредитів.

Положення № 2 не містить жодних виключень щодо того, що учасник конкурсу може не мати ліцензії на право надання кредитів чи цей документ може бути замінений іншим.

У листі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 30серпня 2016 року № 27-36182/16 зазначено про те, що право приймати участь в проведенні конкурсу з реалізації майна банку шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами мають право виключно банки та фінансові установи, які мають ліцензії на право надання кредитіві по-іншому застосовувати п. 5.11. розділу V Положення № 2 немає жодних підстав.

Тобто вказане свідчить про те, що право приймати участь у проведенні конкурсу з реалізації майна банку шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами мають право виключно банки та фінансові установи, які мають ліцензії на право надання кредитів. Наявність в особи свідоцтва Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про право фінансової установи надавати фінансові кредити за рахунок власних коштів (але відсутність при цьому ліцензії на право надання кредитів) не є достатньою підставою для прийняття участі такою установою в проведенні конкурсу з реалізації майна банку шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами.

Згідно з частиною третьою статті 3, частини другої статті 7, пункту 1 частини першої статті 20, пункту 3 частини першої статті 28, статей 34-38 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» надавати фінансові кредитиза рахунок залучених коштів, здійснювати діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб, має право на підставі відповідної ліцензії лише кредитна установа;у разіякщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій, які видаються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Судом установлено, що TOB «ФК «Ратіо Інвест» станом на момент проведення торгів (конкурсу) та укладення оспорюваного договору про відступлення прав вимоги від 29 липня 2016 року не мало ліцензії, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на право надання кредитів.

Апеляційний суд на зазначене уваги не звернув та належної правової оцінки цьому не надав.

Посилання суду на те, що наявність в статуті TOB «ФК «Ратіо Інвест» положення про право надавати фінансові кредити за рахунок власних коштів і додатку до свідоцтва Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, ФК № 609 від 17 серпня 2015 року про реєстрацію фінансової установи, дозволяло TOB «ФК «Ратіо Інвест» приймати участь в проведенні конкурсу з реалізації майна неплатоспроможного банку шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами, є помилковим в контексті спірних правовідносин, оскільки наявність у статуті та додатку до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи зазначення про право надання кредитів за рахунок власних коштів жодним чином не нівелює та не дозволяє відступати від положень спеціального нормативного акта - Положення № 2, який встановлював імперативні вимоги до осіб, які мають право приймати участь у проведенні конкурсу з реалізації майна неплатоспроможного банку шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами, зокрема, обов`язкову наявність ліцензій на право надання кредитів, якої, як встановлено судами, у TOB «ФК «Ратіо Інвест» станом на 25 та 29 липня 2016 року не існувало.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Натомість договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу.

Таким чином, ознаками договору факторингу є: 1) фактор (новий кредитор) надає послуги по фінансуванню діяльності клієнта (первісний кредитор) шляхом надання в його розпорядження коштів; 2) такі послуги надаються за винагороду у вигляді здійснення клієнтом (первісний кредитор) відповідної плати послуг фактора (новий кредитор); 3) грошові кошти передаються в рахунок грошової вимоги клієнта (первісного кредитора) до третьої особи (боржника).

Отже, обов`язковою умовою договору факторингу є оплата, яку має здійснити первісний кредитор (клієнт) новому кредитору (фактору) за надання в його розпорядження коштів під відступлення права вимоги.

При цьому, таку плату здійснює саме клієнт (первісний кредитор), а не навпаки.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Судами установлено, що після проведення аукціону та визначення ТОВ «ФК«Ратіо Інвест» переможцем, останнє уклало договір відступлення прав вимоги. Ціна продажу прав вимоги встановлювалось не сторонами договору, а в результаті проведеного аукціону.

За договором відступлення прав вимоги, укладеним 29липня 2016 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «ФК«Ратіо Інвест», первісний кредитор (ПАТ «Банк Форум») відступив новому кредитору ТОВ «ФК«Ратіо Інвест»права вимоги до боржника ( ОСОБА_1 ), що належать первісному кредитору на підставі кредитного договору від 20 серпня 2008 року та у зв`язку з ним, а новий кредитор прийняв зазначені вище права вимоги та сплатив визначену договором ціну відступлення прав вимоги у розмірі 17 110 232,70 грн.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18), договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Правочин, якому не притаманні перелічені ознаки, є не договором факторингу, а правочином з відступлення права вимоги. Порушення вимог до форми, змісту, суб`єктного складу договору факторингу відповідно до статті 203 ЦК України зумовлює його недійсність.

Таким чином, за договором факторингу фактор передає грошові кошти клієнту, за що отримує право вимоги за грошовим зобов`язанням боржника та плату за надані грошові кошти, а клієнт - отримує грошові кошти, за що передає право вимоги до боржника та сплачує плату за отримані кошти.

Таку ж правову позицію Верховний Суд висловив у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 756/668/15-ц (провадження № 61-153св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11 (провадження № 14-222цс18).

Проте апеляційний суд належним чином не дослідив положень спірного договору, не з`ясував правової природи цього правочину, чи має він ознаки договору факторингу та відповідності його умов вимогам чинного законодавства, не встановив фактичних обставин справи того, чи є ТОВ «ФК «Ратіо Інвест» по суті фактором за договором фінансовою установою, яка може надавати фінансові послуги у формі факторингу.

Крім того, у спірному договорі (визначення терміну «Права вимоги» у розділі «Тлумачення термінів», пункт 1.2.) вказано про те, що права кредитора за кредитним договором переходять до TOB «ФК «Ратіо Інвест» у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення прав вимоги та можуть виникнути у майбутньому (майбутня вимога).

Тобто предметом оспорюваного договору було визначено, зокрема, й майбутню вимогу.

Згідно зі статями 512, 514 ЦК України первісний кредитор має право відступити свої права вимоги новому кредитору лише в тому обсязі, які існували у первісного кредитора.

При цьому, право вимоги має бути дійсним та існуючим станом на момент такого відступлення.

Майбутня вимога (вимога, що може виникнути в майбутньому) не може бути предметом договору про відступлення права вимоги (цесії).

Тлумачення статті 514 ЦК України таким чином, що договором про відступлення права вимоги сторони можуть, серед іншого, визначати також більший обсяг права вимоги, що відступається, аніж обсяг, що існує на момент відступлення у кредитора,суперечить самій суті договору цесії, за яким може відступатися право вимоги в обсязі, який не може перевищувати того обсягу права вимоги, який має цедент станом на момент відступлення свого права вимоги цесіонарію.

Диспозитивність статті 514 ЦК України стосується неможливості передання більшого (майбутнього) обсягу права вимоги, а визначення сторонами договору цесії меншого обсягу та умов права вимоги, тобто саме в межах обсягу та умов, які існують в цедента станом на момент такого передання.

Отже, згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Таким чином, статтями 512, 514 ЦК України заборонено здійснювати відступлення майбутньої вимоги.

Тому посилання апеляційного суду на положення статей 6, 627, 628 ЦК України щодо свободи договору є недоречними у цій ситуації, оскільки законодавством обмежено можливість відступлення права вимоги, якої не існувало станом на момент відступлення.

Згідно з абзацом 2 частини третьої статті 6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Крім того, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу (частина перша статті 203 ЦК України).

Судом установлено, що 13 березня 2014 року ОСОБА_1 набуто право вимоги до ПАТ «Банк Форум» за договорами банківського рахунку на загальну суму 5 028 354,80 грн внаслідок укладення договорів про відступлення права вимоги із TOB «Будинок Тканин», TOB «Дівіна», TOB «Блоус», ФОП ОСОБА_1 , TOB «ВВ Холдінг», СТОВ «Дружба», ПОСП «Україна», СТОВ «Славутич», ПП «Ухожани», TOB «Рачанське», TOB «НІКІ», TOB «ВВ Агро», які станом на 13 березня 2014 року мали право грошової вимоги до ПАТ «Банк Форум» на суму 5 028 354,80 грн.

13 березня 2014 року ОСОБА_1 надано ПАТ «Банк Форум» та цього ж дня ПАТ «Банк Форум» отримано від ОСОБА_1 повідомлення про заміну кредитора в зобов`язанні (про відступлення права вимоги) та заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог, згідно яких ОСОБА_1 заявив ПАТ «Банк Форум» про те, що у зв`язку з проведеним зарахуванням зустрічних однорідних вимог вважаються припиненими грошові зобов`язання ОСОБА_1 перед ПАТ «Банк Форум» за кредитним договором у загальній сумі 5 028 354,80 грн, як і зобов`язання ПАТ «Банк Форум» перед ОСОБА_1 на цю ж суму згідно з договорами банківських рахунків з такими суб`єктами господарювання, як TOB «Будинок Тканин», TOB «Дівіна», TOB «Блоус», ФОП ОСОБА_1 , TOB «ВВ Холдінг», СТОВ «Дружба», ПОСП «Україна», СТОВ «Славутич», ПП «Ухожани», TOB «Рачанське», TOB «НІКІ», TOB «ВВ Агро», права вимоги за договорами, з якими були передані ОСОБА_1 вказаними особами.

Станом на 13 березня 2014 року 5 028 354,80 грн за курсом Національного банку України (100 доларів США - 928,23 грн) складало 541 714,32 долари США. Станом на 13 березня 2014 року залишок кредитної заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором складав 868 233,87 доларів США, що за курсом Національного банку України на вказану дату (100 доларів США - 928,23 гривні) було еквівалентно 8 059 207,26 грн.

Договори відступлення права вимоги між ОСОБА_1 і TOB «Будинок Тканин», TOB «Дівіна», TOB «Блоус», ФОП ОСОБА_1„ TOB «ВВ Холдінг», СТОВ «Дружба», ПОСП «Україна», СТОВ «Славутич», ПП «Ухожани», TOB «Рачанське», TOB «НІКІ», TOB «ВВ Агро» є дійсними та чинними, в судовому порядку не оскаржувались, відтак, є правомірними.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10 цс 18), від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) також викладено правову позицію про те, що після направлення кредитодавцем вимоги про дострокове повернення кредитної заборгованості та, відповідно, припинення дії кредитного договору, права та інтересикредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився з тридцятого дня з дати, зазначеної на квитанції, яка надається банку відділенням зв`язку при відправленні позичальнику листа з вимогою про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним з повідомленням про вручення, і вважається таким, що має бути виконаним у повному обсязі.

У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Оскільки кредитодавець самостійно, на власний розсуд, скориставшись своїм правом, достроково припинив на майбутнє дію кредитного договору та змінив строк кредитування, то за відсутності належної правової підстави (яка через власні дії кредитодавця є такою, що припинена), відсутні й підстави для нарахування процентів та пені після дострокового припинення кредитного зобов`язання.

Крім того, рішенням Господарського суду м. Києва від 02 грудня 2015 року у справі № 910/5718/15-г за позовом ПАТ «Банк Форум» до TOB «Будинок Тканин» про стягнення заборгованості за кредитним договором, залишеним у силі постановою Київського апеляційного господарського суду від 11 квітня 2016 року, було відмовлено ПАТ «Банк Форум» у стягненні пені в повному обсязі.

Таким чином,у ПАТ «Банк Форум» станом на момент укладення договору про відступлення прав вимоги не існувало вимогидо ОСОБА_1 та TOB «Будинок Тканин» у тому обсязі, який було відступлено ПАТ «Банк Форум» та користь TOB «ФК «Ратіо Інвест».

Тобто обсяг прав вимоги, що були відступлені ПАТ «Банк Форум» на користь TOB «ФК «Ратіо Інвест», не відповідав вимогам щодо наявності та дійсності обсягу прав, що можуть передаватися первісним кредитором новому кредитору.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, що діяла станом на момент початку ліквідації ПАТ «Банк Форум») з дня призначення уповноваженої особи Фонду припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку.

Таким чином, нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості ОСОБА_1 банку - ПАТ «Банк Форум», не могло здійснюватися.

У зв`язку з цим посилання апеляційного суду на те, що достовірне з`ясування розміру заборгованості за кредитним договором не є предметом позову ОСОБА_1 про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги, а розглядається в іншому провадженні, є помилковим, оскільки предметом позову є недійсність договору відступлення прав вимоги саме через неправильне визначення дійсної вимоги.

Крім того, заява ОСОБА_1 від 13 березня 2014 року про зарахування зустрічних однорідних вимог є дійсною та чинною, у судовому порядку не оскаржувалась, відтак, є правомірною. Правомірність вказаної заяви, як правочину, у порядку, встановленому статтею 204 ЦК України, не спростована.

Відповідно до статті 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Проте апеляційний суд не звернув уваги на те, що вимоги, які були зараховані, були однорідними - грошовими і такими, щодо яких не було встановлено жодних законодавчих обмежень щодо можливості зарахування.

Зазначене відповідає правовій позиції, висловленій у постановах Верховного Суду: від 16 травня 2018 року у справі № 910/17770/17 та від 06 липня 2018 року у справі № 914/1029/17.

Проте апеляційний суд не врахував положення статей 203, 215, 514, 656, 658 ЦК України та не перевірив наявність відступлення неіснуючого обсягу права вимоги, зокрема, у частині відступлених процентів та пені, оскільки відступлення неіснуючого права вимоги свідчить про відсутність предмету договору, його невідповідність, не надав належну правову оцінку розрахунку позивача щодо розмір відступлення неіснуючого права вимоги у сумі 34 188 284,25 грн.

Таким чином, при новому розгляді апеляційному суду необхідно звернути увагу на зазначене, врахувавши правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду України та Верховного Суду й ухвалити законне і справедливе судове рішення.

Відповідно до пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За таких обставин постанова апеляційного суду не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України та прийнята з порушенням норм процесуального права, що в силу пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палатиКасаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного суду від 03 грудня 2018 рокускасувати, справу передатина новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова

Ю. В. Черняк