Ухвала

04 липня 2019 року

м. Київ

справа № 2-114-03

провадження № 61-2965ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Русинчука М. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Староміського районного суду міста Вінниці від 03 лютого 2003 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 11 вересня 2003 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного малого підприємства «Пума» про стягнення заробітної плати та компенсацію за втрату частини заробітку у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скаргаОСОБА_1 на рішення Староміського районного суду міста Вінниці від 03 лютого 2003 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 11 вересня 2003 року.

Ухвалою Верховного Суду від 26 грудня 2018 року зазначену касаційну скаргу повернуто заявнику, з підстав передбачених частиною третьою статті 392 ЦПК України, була не підписана особою, яка її подає.

У лютому 2019 року ОСОБА_1 повторно звернулась до Касаційного Верховного Суду з аналогічною скаргою попередній.

Ухвалою Верховного Суду від 18 лютого 2019 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку заявнику для виправлення виявлених в скарзі недоліків.

У зв`язку з невиконанням вищевказаної ухвали касаційну скаргу ОСОБА_1 , ухвалою Верховного Суду від 22 березня 2019 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

У червні 2019 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 втретє звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на вказані судові рішення.

У відкритті касаційного провадження належить відмовити з таких підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

У відповідності до частини третьої статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частин третій статті 394 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частини третьої статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Встановлений цією нормою процесуального права процесуальний строк в один рік є присічним і поновленню не підлягає. Зі спливом цього строку особа втрачає право на касаційне оскарження судового рішення, за винятком зазначених в цій нормі виключних випадків.

У статті 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

У рішенні Перетяка та Шереметьев проти України, № 17160/06 та N 35548/06, § 34 від 21 грудня 2010 року, Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі № 3236/03 «Пономарьов проти України» Європейський суду з прав людини зазначив, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Ухвалені у зазначеній справі судові рішення суду першої і апеляційної інстанцій від 03.02.2003 року і від 11.09.2003 року, відповідно, враховуючи навіть перше звернення ОСОБА_1 з касаційною скаргою до Верховного Суду у грудні 2018 року, оскаржені після спливу більше 15 років з дня складення повного тексту цих судових рішень.

Оскільки касаційна скарга подана ОСОБА_1 після спливу одного року з дня складення повного тексту оскаржуваних судових рішень і в ній не зазначені обставини, передбачені пунктами 1 і 2 частини 3 статті 394 ЦПК України, у відкритті касаційного провадження за цією скаргою належить відмовити на підставі вказаної норми процесуального права

Керуючись статтями 260, 390, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною ОСОБА_1 на рішення Староміського районного суду міста Вінниці від 03 лютого 2003 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 11 вересня 2003 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного малого підприємства «Пума» про стягнення заробітної плати та компенсацію за втрату частини заробітку у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати, стягнення моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Русинчук