Ухвала

09 липня 2019 року

м. Київ

справа № 524/9532/17

провадження № 61-11702 ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Воробйової І. А. розглянув касаційну скаргу Державної кримінально-виконавчої служби України на постанову Полтавського апеляційного суду від 23 травня

2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Державної кримінально-виконавчої служби України про стягнення шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року Державна кримінально-виконавча служба України подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Полтавського апеляційного суду від 23 травня 2019 року.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду касаційним судом, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту

1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Розміри ставок судового збору визначено частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на день звернення до суду з даним позовом).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи, що розмір оспорюваної суми становить 311 268,00 грн, заявник за подання касаційної скарги має сплатити 6 225,36 грн (3 112,68 грн * 200%).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печер. р-ні/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: 6007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Однак, у касаційній скарзі заявник посилається на те, що звільняється від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з пунктом 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Отже, судовий збір не справляється саме позивачем за подання позовної заяви, предмет якої визначений пунктом 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір».

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

За таких обставин, заявнику необхідно сплатити судовий збір у встановленому порядку і розмірі, оскільки Державна кримінально-виконавча служба України є відповідачем у цій справі, а не позивачем, який відповідно до пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», що є спеціальним при вирішенні розподілу судових витрат, звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної кримінально-виконавчої служби України на постанову Полтавського апеляційного суду від 23 травня 2019 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. А. Воробйова