КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №369/5671/19

04 липня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Суханової Є.М.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Корнієнко Андрія Андрійовича на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 травня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Пінкевич Н.С., у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Бучанський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області про встановлення факту народження, -

в с т а н о в и в:

06 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про встановлення факту народження.

Вимоги заяви мотивувала тим, що вона проживала на тимчасово окупованій території в м . Сімферополь . В пологовому будинку в м. Сімферополь Республіки Крим ІНФОРМАЦІЯ_1 народила хлопчика. 03 жовтня 2017 року їй було видано свідоцтво про народження серiї НОМЕР_4 Відділом реєстрації народження м. Сімферополь Департаменту записів актів громадянського стану Мiнiстерства юстиції Республіки Крим. За даним свідоцтвом ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Сімферополь Республіка Крим Російська Федерація.

Встановлення факту народження у неї дитини чоловічої статі ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Сімферополь Автономної Республіки Крим їй необхідно для отримання свідоцтва про народження дитини встановленого державою Україна зразка, з підтвердженням громадянства України дитини та реалізації дитиною всіх прав та свобод громадянина України.

Враховуючи наведене, просила суд встановити факт народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою с. Плешаново Красногвардійського району Оренбурзької області Російської Федерації, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_3 , дитини чоловічої статі, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Сімферополь Автономної Республіки Крим Україна. Допустити негайне виконання рішення у справі.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 травня 2019 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту народження задоволено.

Встановлено факт народження дитини чоловічої статі - ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження дитини м. Сімферополь, мати дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Допущено негайне виконання рішення суду та роз`яснено, що оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 травня 2019 року виправлено в рішенні суду описку, зазначено в мотивувальній та резолютивній частині рішення ім`я заявника « ОСОБА_1 », замість помилково вказаного « ОСОБА_1 ».

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 20 травня 2019 року представник ОСОБА_1 адвокат Корнієнко Андрій Андрійович подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 травня 2019 року та ухвалити нове судове рішення , яким встановити факт народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою с. Плешаново Красногвардійського району Оренбурзької області Російської Федерації, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_3 , дитини чоловічої статі, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Сімферополь Автономної Республіки Крим Україна. Допустити негайне виконання рішення у справі.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим що звернувшись з рішенням суду першої інстанції до Бучанського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області з приводу його виконання, вони отримали відповідь про неможливість виконати рішення суду, оскільки рішенням не встановлено ні громадянства матері, невідомо хто така ОСОБА_1 , також невідомо, що це за дитина ОСОБА_3 , так як відповідно до ст.135 СК України, новонароджена дитина реєструється зі слів матері. Зазначив, що заявницею в заяві про встановлення факту було заявлено інші вимоги, які суд підмінив, а тому оскаржуване рішення в частині зміни вимог заяви про встановлення факту народження є незаконним та таким, що порушує норми матеріального та процесуального права. Враховуючи зазначене та неможливість виконання рішення суду першої інстанції, просив задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Заявниця ОСОБА_1 , її представник та представник заінтересованої особи Бучанського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи судом повідомлялися у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З наданої суду копії паспорта громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 вбачається, що Відділом реєстрації шлюбу м. Сімферополя Департаменту запису актів громадянського стан Міністерства юстиції Республіки Крим 17.02.2017 року було зареєстровано її шлюб з ОСОБА_3 , 1986 року народження. Паспорт, видано ОУФМС Росії по Оренбурзькій області в Красногвардійському районі 20.10.2011 року. (а.с.33)

ІНФОРМАЦІЯ_2 в пологовому будинку в м. Сімферополь Республіки Крим ОСОБА_1 народила хлопчика, що підтверджується обмінною картою даних пологового будинку та виписним епікризом. (а.с.40-42)

03 жовтня 2017 року Відділом реєстрації народження м. Сімферополь Департаменту записів актів громадянського стану Мiнiстерства юстиції Республіки Крим видано свідоцтво про народження серiї НОМЕР_4 , за яким ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сімферополь, Республіка Крим, Російська Федерація, про що 03.10.2017 року складений запис акту про народження №4402, батько ОСОБА_3 , громадянин Російської Федерації, мати ОСОБА_1 , громадянка Російської Федерації. (а.с.38)

Представник ОСОБА_1 звертався до Бучанського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області з заявою про проведення державної реєстрації народження дитини та листом від 29.03.2019 року було відмовлено в проведенні державної реєстрації народження дитини з посиланням на те, що заявником для підтвердження факту народження пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюються свої повноваження. (а.с.43)

Звертаючись до суду з даною заявою, ОСОБА_1 посилалася на те, що встановлення факту народження дитини є необхідним для отримання свідоцтва про народження дитини встановленого зразка, з підтвердження громадянства України дитини та реалізації дитиною всіх прав та свобод громадянина України.

Задовольняючи вимоги заяви та, встановлюючи факт народження дитини чоловічої статі - ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження дитини м. Сімферополь, мати дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , суд першої інстанції виходив з того, що встановлення вказаного факту має для заявниці юридичне значення тому, що надасть можливість зареєструвати народження дитини у встановленому чинним законодавством України порядку, оскільки вирішити дане питання в позасудовому порядку заявниця не може, так як чинним законодавством України не допускається реєстрація народження на підставі медичного свідоцтва, виданого неіснуючою державою.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів в повній мірі погодитись не може з наступних підстав.

У відповідності до наказів Міністерства юстиції України № 246/7 від 25 листопада 2014 року та № 935/5 від 17 червня 2014 року всі органи та підрозділи, які підпорядковані Міністерству юстиції України повинні були переміститися з тимчасово непідлеглих територій в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та перереєструватись, тому всі акти та документи, видані органами не переміщеними в населені пункти, на територіях яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєструвались з 01 грудня 2014 року вважаються недійсними.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до п.п. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Таким чином документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованих територіях України, є недійсними, проте як виняток можуть братися до уваги та оцінюватися разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ.

З огляду на ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них.

Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів.

Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Як зазначалося вище, листом від 29.03.2019 року Бучанського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області представнику заявниці було відмовлено в проведенні державної реєстрації народження з посиланням на ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та роз`яснено право звернення до суду з питання встановлення факту народження дитини.

Статтею 315 ЦПК України визначено, що судом може бути встановлено факти, що мають юридичне значення, тобто такі, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності до ч. 2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5 роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно ч.ч.1,3 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Згідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

У відповідності до ст.18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану проводить відповідний запис на підставі рішення суду.

Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту народження, представником заявниці ОСОБА_1 на підтвердження народження заявницею дитини було надано копію довідки про народження №4321 від 03 жовтня 2017 року, видану Відділом реєстрації народження м. Сімферополя Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим, копію обмінної картки від 03.10.2017 року, копію виписного епікризу від 03 жовтня 2017 року та копію свідоцтва про народження, виданого 03 жовтня 2017 року Відділом реєстрації народження м. Сімферополя Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим.

Разом з тим, ОСОБА_1 не було подано до суду документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, встановленого зразка, що підтверджує факт народження дитини.

При наданні оцінки свідоцтву про народження дитини, як доказу, приймається до уваги, що хоча такий документ не є юридично дійсним, але він може підтверджувати, що певна установа, яка не діє у відповідності з українським законодавством, але de facto існує на окупованій території, зареєструвала факт народження певної особи.

Європейський суд з прав людини, наприклад, у справах «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини» та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії», зазначає, що "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

При цьому, за логікою вищезазначених рішень, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Заяниця просила встановити факт народження нею - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою с. Плешаново Красногвардійського району Оренбурзької області Російської Федерації, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , дитини чоловічої статі, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Сімферополь Автономної Республіки Крим Україна посилаючись на те, що встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідне їй для державної реєстрації народження дитини та отримання свідоцтва про народження дитини.

Оскаржуваним рішенням встановлено факт народження дитини чоловічої статі - ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження дитини м. Сімферополь, мати дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Задовольняючи заяву та, встановлюючи факт народження дитини, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що за приписами ч.3 ст. 317 ЦПК України в рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про батьків дитини.

Заявниця просила встановити факт народження нею дитини чоловічої статі, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Сімферополь Автономної Республіки Крим Україна, без конкретизації прізвища, імені та по батькові дитини, хоча згідно свідоцтва про народження дитини, виданого 03 жовтня 2017 року Відділом реєстрації народження м. Сімферополь Департаменту записів актів громадянського стану Мiнiстерства юстиції Республіки Крим, серiї I-A НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у заявниці народився син ОСОБА_3 .

Також за змістом ст. 133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

Відповідно до ст.135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записується за її вказівкою.

З копії паспорта ОСОБА_1 , виданого ОУФМС Росії по Оренбурзькій області в Красногвардійському районі 20.10.2011 року вбачається, що 17.02.2017 року відділом реєстрації шлюбу м. Сімферополя Департаменту записів актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим зареєстровано шлюб між громадянкою Російської Федерації ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , 1986 року народження. (а.с.33)

ОСОБА_1 , всупереч ч.3 ст.317 ЦПК України, не просила в заяві зазначити відомості про батька дитини, які є обов`язковими і зазначені в свідоцтві про народження, а саме: батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зазначено ОСОБА_3 , громадянина Російської Федерації. Відомості про батька ОСОБА_3 також зазначені в довідці про народження №4321

З урахуванням того, що ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 та останній зазначений батьком дитини в поданих заявницею документах (свідоцтві про народження, довідці про народження), доказів на спростування батьківства ОСОБА_3 , 1986 року народження по відношенню до дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 року надано не було, то в заяві про встановлення факту народження та в рішенні суду мали бути обов`язково зазначені відомості щодо батька дитини та докази якими вказана обставина підтверджується.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності визначення в оскаржуваному рішенні прізвища дитини « ОСОБА_3 », у зв`язку з тим, що дитина записується зі слів матері відповідно до ст.135 СК України, колегія суддів відхиляє, так як з наданих заявницею до заяви документів вбачається, що з батьком дитини ОСОБА_3 вона перебуває в зареєстрованому шлюбі, дитина у свідоцтві про народження записана на прізвище чоловіка, тобто фактично, зважаючи на недійсність виданих документів на тимчасово окупованій території, заявниця намагається змінити прізвище дитини, зареєструвавши її на території України, зі слів матері та за відсутності відомостей про батька.

Отже відомості про батька дитини, які зазначені в свідоцтві про народження дитини не зазначені в заяві про встановлення факту народження, ці відомості щодо батька дитини не співпадають з відомостями, які просить встановити ОСОБА_1 , а тому колегія суддів вважає, що заява задоволенню не підлягає.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком наведеним в постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року по справі №758/2671/17.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що сам по собі факт перебування заявника на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим і встановлення законом особливого порядку розгляду заяв про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, не є безумовною підставою для встановлення такого факту та не звільняє заявника від надання суду належних доказів на підтвердження своїх вимог.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Разом з тим, частинами 4,5 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилася очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, суд апеляційної інстанції переглядає справу в повному обсязі.

З огляду на те, що апеляційна скарга не містила доводів щодо незаконності оскаржуваного рішення з наведених вище підстав, проте встановлені вище обставини свідчать про неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права та про необґрунтованість рішення суду першої інстанції про задоволення вимог заяви, а тому судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні вимог заяви.

Доводи апеляційної скарги про те, що заявницею було заявлено інші вимоги, які суд підмінив, тому оскаржуване рішення в частині зміни заявлених вимог є незаконним зазначених вище висновків колегії суддів не спростовують.

Доводи апеляційної скарги про те, що при зверненні заявниці з рішенням суду першої інстанції до зацікавленої особи їй було повідомлено про неможливість виконати рішення суду, оскільки в рішенні не встановлено громадянства матері, невідомо хто така ОСОБА_1 , також невідомо, що це за дитина ОСОБА_3 , колегія суддів вважає безпідставними, так як до апеляційної скарги не додано доказів такого звернення та мотивованої відмови заінтересованої особи з посиланням на невідповідність/суперечливість/неповноту резолютивної частини оскаржуваного рішення суду про встановлення факту народження.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 травня 2019 року та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні вимог заяви ОСОБА_1 про встановлення факту народження.

Керуючись ст.ст.1, 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст.ст. 133,135 СК України, ст.ст. 315,317,367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Корнієнко Андрія Андрійовича задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 травня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Бучанський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області про встановлення факту народження - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 05 липня 2019 року.

Головуючий: Судді: