Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Гончарука В. П.

за участі секретаря Краснової І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Кобелєвої Алли Михайлівни, третя особа: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк», Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації про скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, -

учасники справи:

представник позивача : Сорочан В.В.;

представник АТ «Перший Український Міжнародний банк» Хобта Д.О.;

представник Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації Муханов А.І.

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до Приватного нотаріуса ОСОБА_2 , третя особа: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк», Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації про скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Просить суд скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М., індексний номер: 34341054 від 20.03.2017 року, згідно з яким 17.03.2017 року внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 19518151 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000 за Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Перший Український Міжнародний Банк» на підставі Договору іпотеки від 18.12.2007 року та скасувати рішення Приватного нотаріуса КМНО Кобелєвої А.М. про державну реєстрації прав та їх обтяжень від 20.03.2017 року індексний номер 34341054.

Свої вимоги мотивувала тим, що 18.12.2007 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником якого є АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 5932816, за умовами якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування грошові кошти у розмірі 140 000,00 доларів США, зі сплатою 12,50 % річних, з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту - 18.12.2027 року. В забезпечення виконання Кредитного договору між ЗАТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 18.12.2007 року укладено Договір іпотеки № 5932825, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М. за реєстровим № 4762, за умовами якого у забезпечення виконання зобов`язань по Договору № 5932816 від 18.12.2007 року позивачем передано Банку придбане за кредитні кошти нерухоме майно, а саме: трьохкімнатну квартиру № 115, загальною площею 57,00 кв.м., жилою площею 39,70 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . За розрахунковий період з 18.01.2008 року по дату подання позову позивачем сплачено кошти на виконання зобов`язань за Кредитним договором у сумі 66 560,02 доларів США та 29 723,26 грн. Крім того звертає увагу на те, що у спірній квартирі зареєстровані троє її малолітніх дітей, причому одна дитина ОСОБА_3 є дитиною інвалідом. Рішенням приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М., індексний номер: 34341054 від 20.03.2017 року, внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 19518151 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000 за Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Перший Український Міжнародний Банк» на підставі Договору іпотеки від 18.12.2007 року. У зв`язку з незаконними діями відповідача, щодо реєстрації права власності Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Перший Український Міжнародний Банк» на квартиру, яка є об`єктом права власності позивача, її діти будуть позбавлені права користування їх єдиним житлом, що унеможливлює їх повноцінний розвиток та погіршить життя. Крім того відповідач не вчиняв нотаріальних дій, щодо спірного майна, що є підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у змісті позовної заяви. Додатково пояснив, що Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва А.М. не мала права здійснювити державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000 за Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Перший Український Міжнародний Банк», оскільки це прямо суперечить вимогам п. 9 ч. 1 ст. 24 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідач Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва А.М. у судове засідання не з`явилася, хоча повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання подала заяву, в якій просить дану справи розглядати без її участі. З позовом не погоджується в повному обсязі та просить відмовити в його задоволені.

Представник третьої особи Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав викладених у змісті письмового відзиву долученого до матеріалів справи.

Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у змісті позовної заяви. Крім того, додатково пояснила, що відповідач Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва А.М. не зверталася до служби у справах дітей, що надання дозволу на відчуження спірної квартири та ніяких дозволів не надавалось.

Вислухавши пояснення сторін, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В судовому засіданні встановлено, що 18.12.2007 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником якого є АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 5932816, за умовами якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування грошові кошти у розмірі 140 000,00 доларів США, зі сплатою 12,50 % річних, з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту - 18.12.2027 року.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч. 1 ст. 575 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

В забезпечення виконання Кредитного договору між ЗАТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 18.12.2007 року укладено Договір іпотеки № 5932825, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М. за реєстровим № 4762, за умовами якого у забезпечення виконання зобов`язань по Договору № 5932816 від 18.12.2007 року позивачем передано Банку придбане за кредитні кошти нерухоме майно, а саме: трьохкімнатну квартиру № 115, загальною площею 57,00 кв.м., жилою площею 39,70 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 3.1.1. Договору іпотеки, іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його призначення з урахуванням обмежень, що встановлені чинним законодавством України та цим Договором.

Згідно п. 4.2 Договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється одним з таких способів за вибором іпотекодержателя: за рішенням суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; шляхом позасудового врегулювання відповідно до передбачених цим Договором застережень про задоволення вимог іпотекодержателя. Визначені цим Договором способи звернення стягнення на предмет іпотеки не перешкоджають іпотекодержателю застосувати інші способи звернення стягнення на предмет іпотеки, встановлені чинним законодавством України та/або письмовою домовленістю сторін. У разі, якщо визначені цим Договором та/або чинним законодавством заходи позасудового врегулювання з будь-яких причин не призвели до задоволення вимог іпотекодержателя в повному обсязі, іпотекодержатель вправі в будь-який час припинити процедуру позасудового врегулювання та звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса чи за рішенням суду (за вибором іпотеко держателя).

Згідно п. 4.7.1, 4.7.2 Договору іпотеки, у разі виникнення у іпотекодержателя права звернути стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель може прийняти рішення про прийняття предмету іпотеки у свою власність, про що письмово повідомляє іпотекодавця. В зазначеному повідомленні має міститися: підстави звернення стягнення на предмет іпотеки, ціна, за якою предмет іпотеки переходить у власність іпотекодержателя, суть та розмір вимог за основним зобов`язанням та вимог щодо відшкодування витрат іпотекодержателя, передбачених цим Договором, які припиняються в результаті переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки. Зазначене застереження, яке вважається договором про задоволення вимог іпотекодержателя, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотеко держателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14 серпня 2012 року у спарві № 2604/2896/2012, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 143 689 доларів США та 494 977,88 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їхні посадові й службові особи повинні діяти порядком та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

В свою чергу, Рішенням приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М., індексний номер: 34341054 від 20.03.2017 року, внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 19518151 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000 за Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Перший Український Міжнародний Банк» на підставі Договору іпотеки від 18.12.2007 року.

Однак Договір іпотеки № 5932825, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М. за реєстровим № 4762, за умовами якого у забезпечення виконання зобов`язань по Договору № 5932816 від 18.12.2007 року позивачем передано Банку придбане за кредитні кошти нерухоме майно, а саме: трьохкімнатну квартиру № 115, загальною площею 57,00 кв.м., жилою площею 39,70 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Правовідносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-IV (надалі - Закон №1952-IV).

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державній реєстрації, відповідно до ч. 4 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Частина 1 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлює, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав: 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно із ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія. Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Відповідно до п. 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868 (чинного на момент вчинення оскаржуваних нотаріальних дій), нотаріус проводить державну реєстрацію права власності на нерухоме майно або на об`єкт незавершеного будівництва виключно у випадку вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію.

Таким чином, законодавством не передбачено можливості проведення державної реєстрації речових прав на об`єкт нерухомого майна без вчинення нотаріальної дії, пов`язаної із переходом таких прав на об`єкт нерухомості. Повноваження нотаріусів/державних реєстраторів на виконання реєстраційних дій у Державному реєстрі прав пов`язуються законодавцем із вчиненням нотаріальної дії з нерухомим майном.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» (у редакції від 05.06.2003 року) є три різні підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки: рішення суду, виконавчий напис нотаріуса та договір про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з частинами першою та другою статті 36 Закону України «Про іпотеку» (у редакції від 05.06.2003 року) сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим нотаріально посвідченим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог останнього, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону України «Про іпотеку». Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає останньому застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 37Закону України «Про іпотеку» (у редакції від 05.06.2003 року), договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Таким чином, відповідно до Закону України «Про іпотеку» в редакції від 05.06.2003 року, яка діяла на момент укладення Іпотечного договору, передача права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя в рахунок виконання основного зобов`язання у позасудовому порядку можлива лише на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями вищенаведеного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача, оскільки відповідачем приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. прийнято рішення та проведено державну реєстрацію права власності за ПАТ «ПУМБ» на належну позивачу ОСОБА_1 ,. квартиру АДРЕСА_1 без вчинення нотаріальної дії з вказаним нерухомим майном, не урахувавши відсутність факту виникнення, переходу або припинення права на нерухоме майно, а тому у державного реєстратора не було повноважень на прийняття оскаржуваного рішення та проведення реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Крім того, слід урахувати, що долучена до матеріалів справи вимога ПАТ «ПУМБ» про погашення заборгованості ОСОБА_4 датована 02.11.2015 року та не містить визначення ціни предмета іпотеки, що є вимогою п. 4.7.1 Іпотечного договору, яку проігноровано відповідачем під час прийняття оскаржуваного рішення.

Таким чином, дії державного реєстратора щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності, яке виникає на підставі договору іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є протиправними, у зв`язку із відсутністю у державного реєстратора повноважень щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності без вчинення нотаріальної дії, пов`язаної із переходом речових прав на об`єкт нерухомості, а тому підлягають задоволенню заявлені вимоги позивача ОСОБА_1 про скасування прийнятого державним реєстратором рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за ПАТ «ПУМБ».

Крім того, слід зауважити, що сторони за договором іпотеки погодили можливість виникнення в іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя та у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» (підпункти 4.1-4.9 договору іпотеки). Проте докази укладення такого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у матеріалах справи відсутні, а тому прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію права власності як такого, що виникає на підставі договору іпотеки, є протиправним, що є висновком, аналогічним зробленому Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 11 квітня 2018 року, Справа № 554/14813/15-ц (Провадження № 14-66цс18).

Крім того, згідно ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 177 Сімейного кодексу України правочини щодо майнових прав малолітньої дитини потребують дозволу органу опіки та піклування.

Разом з тим, як встановлено в ході судового розгляду та не заперечувалось сторонами по справі, під час прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за ПАТ «ПУМБ», а саме квартири АДРЕСА_1 , за даною адресою були зареєстровані малолітні діти позивача, що підтверджується довідкою Форми №3 Житлово-будівельного кооперативу «ТЕХНІКА».

З матеріалів справи убачається, що при винесені рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 не отримувався дозвіл у Служби у справах дітей Дніпровської РДА в м. Києві на відчуження права власності на квартиру, в якій зареєстровані малолітні діти на користь банку.

Більше того, Відповідачем приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А .М. при прийнятті оскаржуваного рішення залишено поза увагою положення п. 1 ч. 1 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", відповідно до якого протягом дії цього Закону (Закон набрав чинності 07.06.2014) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

З вказаного іпотечного договору та договору кредиту від 18 грудня 2007 р. убачається, що кошти видавались в іноземній валюті. Предметом іпотеки є квартира, що належала позивачу на праві власності відповідно до договору купівлі продажу квартири від 18.12.2007 року, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час судового розгляду не було встановлено відсутність обставин, які б свідчили на користь того, що спірна квартира не використовується позивачем як постійне місце проживання.

Таким чином, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва Алла Михайлівна, прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20.03.2017 року індексний номер 34341054, про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - квартири що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Перший Український Міжнародний Банк» під час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який містить пряму заборону на відчуження без згоди власника нерухомого житлового майна, яке вважається предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", що виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, з огляду на те, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання.

На підставі вище викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Кобелєвої Алли Михайлівни, третя особа: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк», Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації про скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 3, 10, 15, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку» та керуючись ст. ст. 7-13, 76-81, 139, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Кобелєвої Алли Михайлівни, третя особа: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк», Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації про скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - задовольнити.

Скасувати рішення Приватного нотаріуса КМНО Кобелєвої А.М. про державну реєстрації прав та їх обтяжень від 20.03.2017 року індексний номер 34341054.

Зобов`язати Приватного нотаріуса КМНО Кобелєву А.М. поновити запис права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 30 травня 2019 року.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1 , місце проживання : АДРЕСА_1 :

Відповідач: Приватний нотаріус КМНО Кобелєва А.М., місцезнаходження: АДРЕСА_2:

Треті особи :

Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк» місцезнаходження : м.Київ, вул. Андріївська, буд.4 ;

Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації, місцезнаходження : м.Київ, вул. Краківська, буд.20,

Суддя