Постанова

Іменем України

03 липня 2019 року

м. Київ

справа № 369/8544/16-ц

провадження № 61-12486св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

заявник - товариство з обмеженою відповідальністю «Завод залізобетонних виробів»,

суб`єкт оскарження -відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у місті Києві,

заінтересована особа - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Завод залізобетонних виробів» на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області, у складі судді Волчка А. Я., від 13 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області, у складі колегії суддів: Сушко Л. П., Ігнатченко Н. В., Кулішенка Ю. М., від 25 січня 2017 року.

Короткий зміст вимог скарги

У вересні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Завод залізобетонних виробів» (далі - ТОВ «Завод залізобетонних виробів») звернулося до суду із скаргою на постанову відділу примусово виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у місті Києві про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що 01 листопада 2010 року заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області, ухваленим у справі № 2-3586/10 за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» (далі - ПАТ «КБ «Актив-Банк», банк) до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 39.1.07/ІЖ-1 від 07 грудня 2007 року, позовні вимоги ПАТ «КБ «Актив-Банк» задоволено у повному обсязі та стягнуто з відповідачів солідарно на користь позивача суму заборгованості по кредиту у розмірі 5 104 781, 06 грн, 1 700, 00 грн судового збору та 120, 00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

05 квітня 2011 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було видано виконавчий лист № 2-3586/10. Підрозділом примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження № 30527518 з примусового виконання виконавчого листа Києво-Святошинського районного суду Київської області № 2-3586/10 від 05 квітня 2011 року.

06 березня 2012 року між стягувачем та боржником ОСОБА_1 було укладено мирову угоду про закінчення виконавчого провадження. 06 квітня 2012 року вказану мирову угоду було визнано Києво-Святошинським районним судом Київської області. Відповідно до умов укладеної мирової угоди сторони встановили, що станом на дату укладення мирової угоди заборгованість боржника становить 4 000 982, 08 грн. При цьому боржник зобов`язався добровільно, протягом 24 місяців сплатити стягувачу вказану суму заборгованості за відповідним графіком.

Ухвалою Києво-Святошинського району Київської області від 07 березня 2014 року було роз`яснено, що ухвала Києво-Святошинського району Київської області від 06 квітня 2012 року підлягає примусовому виконанню.

01 вересня 2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арбімаркет» (далі ТОВ «ФК «Арбімаркет») та ПАТ «КБ «Актив-Банк» було укладено договір про відступлення прав вимоги за зміни сторони у зобов`язанні, відповідно до якого ПАТ «КБ «Актив-Банк» передало ТОВ «ФК «Арбімаркет» права вимоги за кредитним договором № 39.1.07/ІЖ-1 від 07 грудня 2007 року, що був укладений між банком та ОСОБА_2 , а також за договором поруки, що був укладений між банком та ОСОБА_1 .

Згідно з договором № 12/10-3 про відступлення права вимоги та зміни сторони у зобов`язанні від 12 вересня 2014 року права вимоги були відступлені ТОВ «Компанія з управління активами «ІТТ-Менеджмент», що діє від свого імені в інтересах та за рахунок активів пайового венчурного інвестиційного фонду недиверсифікованого виду закритого типу «Укрінвестбуд».

Ухвалою Києво-Святошинського району Київської області від 17 жовтня 2014 року замінено стягувача ПАТ «КБ «Актив-Банк» на його правонаступника - ТОВ «Компанія з управління активами «ІТТ-Менеджмент», що діє від свого імені, в інтересах та за рахунок активів пайового венчурного інвестиційного фонду «Укрінвестбуд» недиверсифікованого виду закритого типу, у виконавчому провадженні за мировою угодою, визнаною ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 2-3586/2012 року від 06 квітня 2012 року, у справі за позовом ПАТ «КБ «Актив-банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору.

23 березня 2016 року між ТОВ «Компанія з управління активами «ІТТ-Менеджмент», що діє від свого імені в інтересах та за рахунок активів пайового венчурного інвестиційного фонду «Укрінвестбуд» недиверсифікованого виду закритого типу (кредитор), та ТОВ «Завод залізобетонних виробів» (новий кредитор) було укладеного договір № 23/03-6 про відступлення права вимоги та заміни сторони у зобов`язанні, відповідно до якого кредитор передав новому кредитору права вимоги за кредитним договором № 39.1.07/ІЖ від 07 грудня 2007 року, що був укладений між ПАТ «КБ Актив-Банк» та ОСОБА_2 .

Відповідно до ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 липня 2016 року було замінено сторону виконавчого провадження, а саме стягувача - ТОВ «Компанія з управління активами «ІТТ-Менеджмент», що діяло від свого імені в інтересах та за рахунок активів пайового венчурного інвестиційного фонду «Укрінвестбуд» недиверсифікованого виду закритого типу, на ТОВ «Завод залізобетонних виробів» у виконавчому провадженні за мировою угодою, визнаною ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області № 2-3586/2012 року від 06 квітня 2012 року.

30 серпня 2016 року ТОВ «Завод залізобетонних виробів» подало до відділу примусового виконання рішень Управління державної служби виконавчої служби головного управління юстиції у місті Києві заяву про відкриття виконавчого провадження на підставі ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 квітня 2012 року.

У поданій заяві про відкриття провадження стягувачем зазначалось про часткову добровільну сплату боржником грошових коштів, що підтверджується відповідними виписками.

14 вересня 2016 року на адресу ТОВ «Завод залізобетонних виробів» надійшла постанова старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної служби виконавчої служби головного управління юстиції у м. Києві Пишного А. В. про відмову у відкритті виконавчого провадження.

З урахуванням наведеного, заявник просив суд поновити ТОВ «Завод залізобетонних виробів» строк на оскарження постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної служби виконавчої служби головного управління юстиції у місті Києві Пишного А. В. про відмову у відкритті виконавчого провадження від 01 вересня 2016 року (ВП № 52069487); визнати неправомірною та скасувати вищезазначену постанову про відмову у відкритті провадження; зобов`язати відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у місті Києві відкрити виконавче провадження з примусового виконання ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 квітня 2012 року.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 жовтня 2016 року поновлено ТОВ «Завод залізобетонних виробів» строк на оскарження постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Пишного А. В. про відмову у відкритті виконавчого провадження від 01 вересня 2016 року (ВП № 52069487), у задоволенні скарги ТОВ «Завод залізобетонних виробів» на постанову відділу примусово виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у місті Києві про відмову у відкритті виконавчого провадження відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що на момент розгляду скаргиТОВ «Завод залізобетонних виробів» вже було відкрито виконавче провадження на виконання рішення суду про спонукання до виконання умов мирової угоди, визнаної ухвалою від 06 квітня 2012 року, та здійснюється стягнення у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження». Законодавством України не допускається подвійне відкриття виконавчого провадження з примусового виконання одного й того самого виконавчого листа/рішення, оскільки це може призвести до подвійного стягнення заборгованості, тому доводи скарги є необґрунтованими, а оскаржувана постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження є правомірною. Підставою для відкриття виконавчого провадження є виконавчий документ у формі ухвали Києво-Святошинського суду Київської області від 06 квітня 2012 року, якою затверджено мирову угоду між сторонами, термін пред`явлення якої до виконання минув, а тому постанова державного виконавця від 01 вересня 2016 року є правомірною.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 25 січня 2017 року апеляційну скаргу ТОВ «Завод залізобетонних виробів» відхилено, ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 жовтня 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що відмовляючи у задоволенні скарги, районний суд обґрунтовано виходив із того, що підставою для відкриття виконавчого провадження є виконавчий документ у формі ухвали Києво-Святошинського суду Київської області від 06 квітня 2012 року, якою затверджено мирову угоду між сторонами, термін пред`явлення якої до виконання минув, а тому постанова державного виконавця від 01 вересня 2016 року є правомірною. Також суд апеляційної інстанції вказав, що судове рішення про спонукання до виконання умов мирової угоди зі встановленим графіком погашення боргу перебуває на виконанні в органі державної виконавчої служби.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У лютому 2017 року ТОВ «Завод залізобетонних виробів» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 25 січня 2017 року в частині відмови у задоволенні скарги та постановити в цій частині нову, якою скаргу задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги ТОВ «Завод залізобетонних виробів», суд першої інстанції фактично унеможливив пред`явлення виконавчого документа, а також вийшов за межі заявлених заявником вимог. Ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 квітня 2012 року, якою визнано мирову угоду між кредитором та боржником, не була скасована, а отже є чинною та підлягає до примусового виконання. Судами неправильно застосовано положення частин третьої та четвертої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» та не застосовано положення статті 23 Закону України «Про виконавче провадження», не враховано, що строк пред`явлення виконавчого документу до виконання переривається частковим виконанням рішення боржником.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Статтею 383 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України), що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 4 Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

03 червня 2019 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду справу № 369/8544/16-ц розподілено судді-доповідачеві.

Ухвалою Верховного Суду від 26 червня 2019 року справу за скаргою ТОВ «Завод залізобетонних виробів» на постанову відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у місті Києві про відмову у відкритті виконавчого провадження, заінтересована особа - ОСОБА_1 , призначено до судового розгляду.

Відзиви (заперечення) на касаційну скаргу не надходили

Фактичні обставини справи, встановлені судами

01 листопада 2010 року заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області, ухваленим у справі за позовом ПАТ «КБ «Актив-Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 39.1.07/ІЖ-1 від 07 грудня 2007 року, позовні вимоги ПАТ «КБ «Актив-Банк» задоволено у повному обсязі та стягнуто з відповідачів солідарно на користь позивача суму заборгованості по кредиту у розмірі 5 104 781, 06 грн, 1 700, 00 грн судового збору та 120, 00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Вказане рішення набрало законної сили (ухвала Апеляційного суду Київської області від 21 березня 2011 року).

06 квітня 2012 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 2-3586/2012 було визнано мирову угоду, укладену між ПАТ «КБ Актив-Банк» та ОСОБА_1 в процесі виконання вищевказаного судового рішення на умовах: станом на день укладання мирової угоди заборгованість визначена у розмірі 4 000 982, 08 грн. Боржник зобов`язався добровільно сплатити суму боргу на протязі 24 місяців згідно графіку, вказаного в ухвалі, до 01 березня 2014 року (а. с. 34-36).

Вказаною ухвалою також вирішено, що сторони дійшли згоди, що у випадку невиконання боржником умов мирової угоди стягувач має право на пред`явлення ухвали про затвердження мирової угоди до примусового виконання.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23 грудня 2013 року у справі № 757/21952/13-ц позов ПАТ «КБ «Актив-Банк» до ОСОБА_1 про спонукання до виконання мирової угоди, яка визнана ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 квітня 2012 року, задоволено та встановлено графік погашення боргу з 31 січня 2014 року по 30 червня 2017 року (а. с. 32-33).

31 серпня 2016 року головним державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ченківським О. О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52061680 (а. с. 38, 39).

Вищезазначене виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого листа № 757/21952/13-ц, виданого 11 лютого 2014 року Печерським районним судом міста Києва про спонукання ОСОБА_1 виконати умови мирової угоди, визнаної ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 квітня 2012 року, шляхом зобов`язання ОСОБА_1 сплатити на користь ПАТ «КБ «Актив-Банк» грошові кошти у розмірі 3 144 184, 49 грн у визначеному порядку. Стягувачем в цьому виконавчому провадженні є ТОВ «Завод залізобетонних виробів», яке замінило ПАТ «КБ «Актив-Банк».

01 вересня 2016 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної служби виконавчої служби головного управління юстиції у м. Києві Пишним А. В. винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження № 52069487 з примусового виконання ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 2-3586/2012 від 07 березня 2012 року щодо стягнення коштів з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Завод залізобетонних виробів».

Позиція Верховного Суду

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої та другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового

провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових

осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент винесення оскарженої постанови) державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 23 Закону України «Про виконавче провадження річний строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається в тому числі й пред`явленням його до виконання, частковим виконанням рішення боржником.

Частинами другою та третьою статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: 1) пропуску встановленого строку пред`явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; 6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; 7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; 8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Строки пред`явлення виконавчих документів до виконання визначались статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини першої вказаної статті судові рішення пред`являють до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Частиною другою визначено, що строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: 1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Згідно частини третьої 22 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення періодичних платежів (у справах про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, втратою годувальника тощо) можуть бути пред`явлені для виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Звертаючись до суду із скаргою, ТОВ «Завод залізобетонних виробів» посилалося на те, що строк звернення із заявою про відкриття виконавчого провадження для пред`явлення ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області № 2-3586/2012 від 06 квітня 2012 року не минув, а державним виконавцем неправомірно відмовлено у відкритті виконавчого провадження, порушено положення статті 22 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно положень статті 57 ЦПК України, 2004 року, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги ТОВ «Завод залізобетонних виробів», суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, із урахуванням вказаних норм Закону України «Про виконавче провадження», правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, обґрунтованого виходив із того, що на момент винесення постанови, що оскаржується, вже було відкрито виконавче провадження № 52061680 на підставі виконавчого листа № 757/21952/13-ц, виданого 11 лютого 2014 року Печерським районним судом міста Києва про спонукання ОСОБА_1 виконати умови мирової угоди, визнаної ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 квітня 2012 року, стягувачем в якому є ТОВ «Завод залізобетонних виробів», а боржником - ОСОБА_1 , що не оспорювалось заявником.

Суди правильно виходили із того, що законодавством України не допускається подвійне відкриття виконавчого провадження з примусового виконання одного й того самого судового рішення, оскільки це може призвести до подвійного стягнення заборгованості.

Враховуючи строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, визначені статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження», суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили із того, що подаючи до державної виконавчої служби 30 серпня 2016 року виконавчий документ № 2-3586/2012, виданий 06 квітня 2012 року, яким були передбачено сплату платежів до 01 березня 2014 року, заявником пропущено строк пред`явлення такого виконавчого документа до виконання.

Із урахуванням встановлених у цій справі обставин, враховуючи те, що рішенням Печерського районного суду міста Києва від 23 грудня 2013 року у справі № 757/21952/13-ц позов ПАТ «КБ «Актив-банк» (правонаступником якого є ТОВ «Завод залізобетонних виробів») до ОСОБА_1 про спонукання до виконання мирової угоди, яка визнана ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 квітня 2012 року, задоволено, а 31 серпня 2016 року головним державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у міста Києві Ченківським О. О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52061680, права заявника як стягувача не порушені.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення скарги ТОВ «Завод залізобетонних виробів». Судами не встановлено порушень з боку державного виконавця вимог Закону України «Про виконавче провадження», зроблені обґрунтовані висновки на підставі належним чином оцінених доказів (стаття 212 ЦПК України, у редакції чинній на момент розгляду справи).

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржених судових рішень не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскаржених судових рішень, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Завод залізобетонних виробів» залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 25 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников
Судді О. М. Осіян
Н. Ю. Сакара
С. Ф. Хопта
В. В. Шипович