Справа № 133/1903/18
Провадження № 22-ц/801/1141/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Проць В. А.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2019 рокуСправа № 133/1903/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого : Копаничук С.Г.

Суддів: Денишенко Т.О. ,Оніщука В.В.

при секретарі: Богацькій О.М.

учасники справи :

позивач - Козятинська міська ради

відповідачі - ОСОБА_1

третя особа- ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Козятинського міськрайонного суду від 11.03.2019 року ,ухвалене в приміщенні цього суду під головуванням Проця В.А. у цивільній справі за позовомКозятинської міської ради Вінницької області до ОСОБА_1 ,за участю третьої особи без самостійних вимог з боку позивача- ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою загального користування ,-

В с т а н о в и в :

У серпні 2018 року Козятинська міська рада Вінницької області звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 за участю 3-ої особибез самостійних вимог з боку позивача - ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою загального користування. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що в 2016-2017 роках ОСОБА_1 було побудовано будівлю гаража на землях загального користування між домоволодіннями по АДРЕСА_1 , яке належить їй, та АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 в м. Козятині. в ході проведення виконавчих дій стосовно виконання рішення Козятинського міськрайонного суду № 133/113/15-ц про зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні належної йому на праві власності земельною ділянкою, було демонтовано металеві ворота, які перегороджували провулок Заводський, звільнено провулок від будівельних матеріалів та демонтовано паркан з металевої сітки. Однак, відповідач знову перекрила частину АДРЕСА_2 , встановивши металеві ворота та склавши будівельні матеріали на землях загального користування по АДРЕСА_2 , чим в свою чергу знову вчинила перешкоди.

Вказані дії відповідача є незаконними та порушують права територіальної громади, а тому, позивач просив захистити права громади та зобовязати ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою загального користування шляхом демонтажу металевих воріт, які перегороджують проїжджу частину АДРЕСА_4 , а також демонтажу будівлі гаражу, будівельних матеріалів та зелених насаджень.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду від 11.03.2019 року позов задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою загального користування, шляхом демонтажу металевих воріт, які перегороджують проїжджу частину по АДРЕСА_4 між домоволодіннями по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_4 , а також, здійснити демонтаж будівлі гаражу, будівельних матеріалів та зелених насаджень, які знаходяться на вищевказаній земельній ділянці загального користування. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Козятинської міської ради 1762 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначене рішення суду скасувати через порушення судом норм матеріального і процесуального права ,а у справі ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Вказала, що задовольняючи позовні вимоги суд не зазначив, яким саме доказом підтверджується будівництво гаражу саме відповідачкою ,а також яким доказом підтверджується та обставина ,що АДРЕСА_4 відноситься до земель Козятинської міської ради, та про його межі , так як технічна документація із землеустрою не виготовлялась.

У відзиві на апеляційну скаргу, Козятинська міська рада просила у задоволені апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вказала, що доводи апеляційної скарги вже були предметом дослідження в рамках розгляду цивільної справи №133/113/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа - Козятинська міська рада, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, а неодноразові звернення ОСОБА_1 до міської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва гаража (після його самовільної побудови), підтверджують те, що саме ОСОБА_1 побудувала вказану будівлю.

Заслухавши доповідача, учасників справи ,перевіривши матеріали справи, рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції було встановлено ,що у 2016-2017 роках ОСОБА_1 побудовала будівлю гаража на землях загального користування по АДРЕСА_2 . Рішенням виконавчого комітету Козятинської міської ради № 482 від 27.12.2017 року відповідача було зобов`язано звільнити вказану проїжджу частину від будь-яких перешкод, у тому числі будівель, конструкцій, елементів благоустрою (парканів, воріт) та будівельних матеріалів. Вказане рішення було проігноровано ОСОБА_1 в повному обсязі. 14.03.2018 року в ході проведення виконавчих дій стосовно виконання рішення Козятинського міськрайонного суду № 133/113/15-ц про зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні належної йому на праві власності земельною ділянкою, яка знаходиться по АДРЕСА_4 , було демонтовано металеві ворота, які перегороджували провулок Заводський, звільнено провулок від будівельних матеріалів та демонтовано паркан з металевої сітки.

15.03.2018 року відповідач знову перекрила частину провулку Заводського, встановивши металеві ворота та склавши будівельні матеріали на землях загального користування по АДРЕСА_2 , чим в свою чергу знову вчинила перешкоди ОСОБА_2 24.04.2018 року в ході перевірки факту забудови земель загального користування по АДРЕСА_4 в м. Козятин між домоволодіннями НОМЕР_1 та НОМЕР_2 комісією міської ради було встановлено, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку власником земельної ділянки, площею - 0,0730 га, розташованої в АДРЕСА_4 , була ОСОБА_3 , яка подарувала в подальшому дану земельну ділянку своїй дочці - ОСОБА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та копією договору дарування земельної ділянки від 21.11.2009 року. Відповідно до копії «Викопіювання із схематичного плану будівельного кварталу АДРЕСА_7 , датованого 12.08.1954 року, дана земельна ділянка мала площу - 788,6 кв. м та була оточена чотирма сусідніми земельними ділянками і межувала з проїздом - виїздом по стороні довжиною 3,3 м.

Відповідно до копії технічного паспорту дана земельна ділянка мала площу - 789,0 кв.м та була оточена трьома сусідніми земельними ділянками і межувала з проїжджою частиною провулку Заводському по сторонах довжиною 18,10 м та 31,35 м. Згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку, дана земельна ділянка має площу - 0,0730 га та межує по чотирьох сторонах із сусідніми земельними ділянками та по двох сторонах довжиною 17,39 м та 22,10 м із землями загального користування, дорогою. Із ситуаційного плану міста Козятина вбачається, що між будинковолодіннями НОМЕР_1 та НОМЕР_2 знаходиться проїжджа АДРЕСА_4 та розворотний майданчик. Згідно даних інтернет ресурсу Публічної кадастрової карти України по місту Козятин Вінницької області, між будинковолодіннями НОМЕР_1 та НОМЕР_2 знаходиться проїжджа АДРЕСА_4 . Між будинковолодіннями АДРЕСА_2 на відстані 0,3 м від межі будинковолодіння № 16 та на відстані 1,82 м від будинку НОМЕР_1 побудовано будівлю, схожу на гараж, розмірами 3,5x5,0 м, а перед нею складено насипом будівельні матеріали (щебінь, цеглу, відсів). Документи, що дають право на початок підготовчих чи будівельних робіт на земельній ділянці по АДРЕСА_4 - ОСОБА_1 не надала.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що обставина знаходження між земельними ділянками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 земель загального користування - проїжджої частини провулку Заводському доказуванню не підлягає, оскільки рішенням суду у справі № 133/113/15-ц від 27.04.2016 року, яке набрало законної сили, було встановлено факт перекриття громадянкою ОСОБА_1 земель загального користування - проїжджої частини дороги по провулку Заводському між земельними ділянками, які належать ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Окрім того, вказаний факт було підтверджено судом під час проведення виїзного судового засідання від 14.01.2019 року, згідно якого встановлено наявність на проїжджій частині дороги по провулку Заводському будівлі, схожої на гараж, а також, перед нею встановлено складування будівельних матеріалів: піску, цегли та встановлено наявність посаджених дерев. Документів, що дають право на початок підготовчих чи будівельних робіт на земельній ділянці по АДРЕСА_4 відповідачем надано не було.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Право власності на землю (земельну ділянку), яке набуто у законний спосіб, гарантується Конституцією України.

Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення (частина четверта ст.373 ЦК України).

Відповідно до частини першої ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до частини першої ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (частина четверта ст.334 ЦК України).

Згідно вимог статті 373 ЦК України, право власності на землю набувається і здійснюється відповідно до закону, власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Згідно статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил (частина 1). Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (частина 2). Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (частина 3). Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина 4).

Відповідно до частини другої статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частинами другою, третьою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Статтею 83 ЗК України визначено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування. Земельні ділянки державної власності, які передбачається використати для розміщення об`єктів, призначених для обслуговування потреб територіальної громади (комунальних підприємств, установ, організацій, громадських пасовищ, кладовищ, місць знешкодження та утилізації відходів, рекреаційних об`єктів тощо), а також земельні ділянки, які відповідно до затвердженої містобудівної документації передбачається включити у межі населених пунктів, за рішеннями органів виконавчої влади передаються у комунальну власність.

Доводи апеляційної скарги про те, що про те, що відповідач не захоплювала земельної ділянки та не перешкоджала міській раді здійснювати свої права щодо земельної ділянки не знайшли свого підтвердження та спростовуються встановленими судом у справі обставинами. Крім того, вказаний факт було встановлено рішенням суддів різних інстанцій під час розгляду справи № 133/113/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа - Козятинська міська рада, про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками.

Окрім того, доводи апеляційної скарги про не встановлення дати зведення гаражу не є підставою для скасування законного рішення суду, так як не спростовують обставин справи, що були підставами для задоволення позову, а саме тих, що збудований в порушення закону гараж відповідачки знаходиться на землях міської ради та являє собою перешкоду.

Доводи скарги про не встановлення судом перебування провулку Заводського у м.Козятин на балансі органу місцевого самоврядування та того, що земельна ділянка ніколи не була продовженням чи частиною безпосередньо самого провулку Заводського є необґрунтованими, так як відповідно до вимог ст. 83 ЦПК України усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності є комунальною власністю та спростовуються матеріалами справи, викопіюванням ситуаційного плану міста Козятина, витягом з інтернет ресурсу Публічної кадастрової карти України по місту Козятин Вінницької області та викопіюванням з плану зонування території м. Козятин.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив наявні у справі докази, встановив фактичні обставини справи, зокрема, факт приєднання відповідачем ОСОБА_1 відрізку АДРЕСА_4 , що є проїздом загального користування, до належної їй на праві власності земельної ділянки, чим чиняться перешкоди іншим особам, в тому рахунку і позивачу - власнику земельної ділянки, чим порушується його право власності, яке підлягає судовому захисту та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Суд ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, у зв`язку з чим підстави для його скасування відсутні.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Козятинського міськрайонного суду від 11.03.2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий /підпис/ Копаничук С.Г.

Судді: /підпис/ Оніщук В.В.

/підпис/ Денишенко Т.О.

Згідно з оригіналом

Суддя С.Г. Копаничук