Справа № 466/3432/19
У Х В А Л А

04 липня 2019 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Зими І.Є.

при секретарі Логін Є.В.

за участю скаржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця , -

в с т а н о в и в:

24.04.2019р. ОСОБА_1 звернувся в суд зі скаргою, в якій просить визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області Кіт В.Ю. щодо нарахування по виплаті аліментів на суму 2293,00 грн. в межах виконавчого провадження ВП № 58494300 . Крім того просить скасувати постанову про арешт майна боржника від 01.03.2019р. , якою накладено арешт на все його майно.

Свої вимоги мотивує тим, що 27.11.2018р. Шевченківським районним судом м. Львова видано судовий наказ про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не більше десяти прожиткових мінімумів та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати звернення до суду (23.11.2018 року) і до досягнення дитиною повноліття.

Стягувачка звернулась до Шевченківського відділу ДВС із заявою про примусове виконання вищезгаданого рішення суду, яке набрало законної сили. 01.03.2019р. старшим державним виконавцем Кіт В.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 584943006 та його, боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно. Зазначену постанову він отримав листом 06.03.2019р. Крім того, 01.03.2019р. державний виконавець виніс також постанову про арешт усього його майна. Дану постанову вважає неправомірною, такою, що винесена передчасно, всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження», не є співмірною із розміром суми стягнення. Зазначає також, що наявність оскаржуваної постанови про арешт майна порушує його права та свободи, зокрема, щодо можливості розпоряджатись належним йому майном.

Окрім того зазначає, що одразу після отримання листа з виконавчої служби, він з`явився до державного виконавця та 11.03.2019р. оплатив визначені судом аліменти на суму 3040,50 грн. та в подальшому щомісяця здійснював всі проплати без затримок, що відповідають 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також наголосив, що на протязі 2018-2019 років він не займався підприємницькою діяльністю, фактично був безробітний, а прийнятий на роботу ФОП ОСОБА_4 лише з 29.03.2019р. На даний час його заробітна плата становить 4200 грн. щомісячно. Незважаючи на це, державний виконавець продовжує нараховувати борг по аліментах з розрахунку 2293,00 грн. на місяць. По даному факту скаржником була подана заява на ім`я начальника Шевченківського ВДВС, однак така залишена без реагування.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 вимоги скарги підтримав, надавши пояснення, аналогічні викладеним у скарзі, просив таку задовольнити.

Старший державний виконавець Шевченківського ВДВС м. Львова Кіт В.Ю. на розгляд скарги не з`явилась, подавши заперечення на скаргу, в якому вимоги ОСОБА_1 заперечила. Вважає, що державним виконавцем виконано усі дії, передбачені чинним законодавством при виконанні судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів.

Заслухавши заявника ОСОБА_1 , дослідивши письмові заперечення державного виконавця Кіт В.Ю., вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, суд приходить до висновку, що вимоги скаржника підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.11.2018р. Шевченківським районним судом м. Львова видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини , - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не більше десяти прожиткових мінімумів та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати звернення до суду (23.11.2018 року) і до досягнення дитиною повноліття.

За заявою стягувачки ОСОБА_2 про примусове виконання судового наказу від 27.11.2018р., старшим державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Львова Кіт В.Ю. 01.03.2019р. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, яка отримана боржником ОСОБА_1 06.03.2019р.

Також, 01.03.2019р. державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника, з якої вбачається, що на все майно, належне ОСОБА_1 , накладено арешт.

Частиною 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Порядок стягнення аліментів визначається законом. Вимогами ч. 3 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Згідно з ч. 1, ч.3 ст. 195 Сімейного кодексу України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Розмір заборгованості по аліментах обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

При цьому виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця та повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику, в тому числі, у разі надходження виконавчого документа на виконання від стягувача (п. 1 ч. 4 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження").

Державний виконавець не дотримався встановленого Законом порядку стягнення аліментів за рішенням суду. Так, із долучених до заперечень розрахунків вбачається, що боржнику ОСОБА_1 продовжують нараховуватись аліменти на суму 2 2993,00 грн. щомісячно по травень 2019р включно, незважаючи на те, що останній з 29.03.2019р. працює продавцем-консультантом у ФОП ОСОБА_4 та отримує заробітну плату в розмірі 4200 грн. щомісячно. Даний факт стверджується долученою до матеріалів справи довідкою від 24.06.2019р.

Таким чином, суд вважає, що дії державного виконавця щодо проведення розрахунку виплати аліментів як з безробітного, виходячи із суми середньомісячної заробітної плати по м. Львові згідно статистичних даних, починаючи з квітня 2019 року є неправомірними.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про задоволення вимоги скаржника ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області Кіт В.Ю. щодо розрахунку аліментів на суму 2293,00 грн. щомісяця, оскільки такий не відповідає рівню його доходів.

Більше того, як вбачається з постанови державного виконавця Кіт В.Ю. про відкриття виконавчого провадження від 01.03.2019р., постановлено стягувати з ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини доходів, але не більше десяти прожиткових мінімумів та не більше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, постанова державного виконавця фактично змінює суть судового наказу від 27.11.2018р., яким визначено стягувати з боржника аліменти в сумі в розмірі 1/4 частини доходів, але не більше десяти прожиткових мінімумів та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Досліджуючи питання про правомірність постанови державного виконавця від 01.03.2019р. про накладення арешту на все майно боржника ОСОБА_1 суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» одним із обов`язків боржника є те, що він зобов`язаний протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження подати декларацію про доходи та майно боржника. Такий обов`язок покладено державним виконавцем на боржника Майко І.П. у постанові про відкриття виконавчого провадження від 01.03.2019р., яку останній отримав лише 06.03.2019р.

Обов`язок державного виконавця щодо проведення перевірки майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження закріплений в ч. 8 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право державного виконавця забезпечити реальне виконання рішення суду шляхом накладення арешту на майно (кошти) боржника, при цьому, згідно з вимогами ч. 3 ст. 56 цього Закону, арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Аналіз вищевказаних норм Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про обов`язок державного виконавця в ході примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів перш за все встановити розмір та наявність заборгованості зі сплати аліментів, повідомити боржника про такий, встановити наявність заробітку (доходу) боржника, виявити майно, яке йому належить, та після цього, в разі потреби, вирішити питання про необхідність накладення арешту на все майно боржника, його частини та провести його опис.

Крім того, згідно копій квитанцій, що додані до матеріалів скарги вбачається, що ОСОБА_1 за період з березня по квітень 2019 року перераховував в рахунок сплати аліментів кошти в сумі 3040,50 грн. у березні, 1015,00 грн. у квітні та 1015,00 грн. у травні 2019 року, що відповідає 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, після отримання постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, боржником добровільно розпочато виконання судового наказу від 27.11.2018р.

На переконання суду, державний виконавець передчасно, не обчисливши, яку суму належить сплатити боржнику ОСОБА_1 згідно судового наказу від 27.11.2018р., виніс постанову про арешт майна боржника.

Враховуючи вищенаведене, накладення арешту на все майно боржника вже на стадії відкриття виконавчого провадження, з урахуванням обставин справи, ст. 41 Конституції України, зазначених вище положень Цивільного кодексу України та Закону України "Про виконавче провадження", є передчасним, неспіврозмірним розміру невиплачених аліментів і невиправданим заходом забезпечення реального виконання рішення суду.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 є обґрунтованою, тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 447, 451 ЦПК України, ст. ст. 56,71,74 Закону України "Про виконавче провадження", суд,-

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського ДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області Кіт В.Ю. про арешт майна боржника ОСОБА_1 , винесену 01 березня 2019 року у виконавчому провадженні № 58494300.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Шевченківського ДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області Кіт В.Ю. щодо нарахування по виплаті аліментів боржником ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 58494300 на суму - 2293,00 грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали виготовлений 09 липня 2019 року.

Суддя: І. Є. Зима