Номер провадження: 22-ц/813/4231/19
Головуючий у першій інстанції Абухіна Р.Д.
Доповідач Черевко П. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Дрішлюка А.І., Драгомерецького М.М.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2019 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 - «про усунення перешкод у користуванні майном», - усунення права користування майном, стягнення матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод в користуванні огорожею та земельною ділянкою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником житлового будинку та огорожі, розташованих по АДРЕСА_1 , право власності підтверджується свідоцтвом на право власності серії НОМЕР_3 від 01.02.2007 року, технічним паспортом від 12.01.2007 року. Право власності на земельну ділянку Позивача підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 від 20.10.2003 року з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд.

Позивач зазначає, про те, що відповідач - ОСОБА_1 проживає у сусідньому житловому будинку за адресою АДРЕСА_2 , порушуючи норми добросусідства, права власності Позивача, діючі будівельні норми , відповідач самовільно без дозвільних документів вмонтував в притул до огорожі Позивача яка розташована на межі земельної ділянки по всьому периметру металеві конструкції для встановлення сонячної електростанції, чим позбавив Позивача можливість користуватися своєю огорожею, у зв`язку з чим просив усунути перешкоди в користуванні огорожею та земельною ділянкою, що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, що розташована у АДРЕСА_1 шляхом демонтажу металевої конструкції з сонячними батареями (сонячна електростанція)за адресою АДРЕСА_2 ,за рахунок ОСОБА_1 та відступу від огорожі Позивача не менше ніж 1 метр, стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 28 023 грн, судові витрати на правову допомогу 3000 грн та судовий збір1078 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2019року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 - «про усунення перешкод у користуванні майном», - усунення права користування майном, стягнення матеріальної шкоди - задоволено.

Вважаючи рішення суду незаконним ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2019 року.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до с. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 - «про усунення перешкод у користуванні майном», - усунення права користування майном, стягнення матеріальної шкоди суд обґрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Судом встановлено, що Позивач є власником житлового будинку та огорожі, розташованих по АДРЕСА_1 , право власності підтверджується свідоцтвом на право власності серії НОМЕР_3 від 01.02.2007 року, технічним паспортом від 12.01.2007 року та земельної ділянки державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 від 20.10.2003 року з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд. Позивач звертався до відповідача з претензією про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, яка залишена відповідачем без задоволення.

Згідно листа Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 22.08.2018 року, яка надана на звернення представника Позивача, зазначено, що виходом на місце встановлено, що співвласник суміжної земельної ділянки гр. ОСОБА_1 встановив на кам`яну огорожу металевий каркас та сонячні батареї, також цей факт вбачається з фотофіксації, яка є у матеріалах справи.

Відповідач, зазначив, що встановлення сонячної електростанції погоджував з батьком Позивача, однак після того, як встановив металеву конструкцію на огорожу, за вимогою Позивача зняв цю металеву конструкцію та встановив поряд з огорожею.

Відповідно до листа Департаменту ДАБІ в Одеській області від 14.11.2018 року, зазначено, що згідно п.1 розділу 2 Порядку продажу, обліку та розрахунків порядку продажу, обліку та розрахунків за вироблену електричну енергію з альтернативних джерел енергії об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватних домогосподарств, Постанова НКРЕ 27.02.2014 № 170, встановлення елементів електричного обладнання генеруючої установки (генеруючих установок) приватного домогосподарства здійснюється побутовим споживачем відповідно до рекомендацій заводів-виробників цього обладнання, визначених у технічній документації (паспортах електричного обладнання), та з дотриманням правил улаштування електроустановок.

Згідно ст.18 Закон України «Про електроенергетику», проектування та будівництво (нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт, технічне переоснащення) об`єктів електроенергетики здійснюються відповідно до законодавства у сфері містобудівної діяльності.

В ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», зазначено, що складовими вихідних даних є містобудівні умови та обмеження, технічні умови, завдання на проектування.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 06.11.2017 № 289 « Про затвердження Переліку об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються». В даному переліку відсутні такі об`єкти, як будівництво сонячних електростанції.

Відповідно до п. 28 Порядку №466 замовник ( його уповноважена особа) подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронну систему здійснення декларативних та дозвільних процедур у будівництві до відповідного органу ДАБК заяву про отримання дозволу.

Відповідачем не надавалося до суду проектної документації, містобудівних умов та обмежень, дозволу(повідомлення) про початок будівельних робіт сонячної електростанції.

В процесі розгляду справи, за згодою Відповідача, Позивачем було долучено до матеріалів справи, дослідження у вигляді технічного висновку про можливість збереження конструкції та обладнання сонячної електростанції для автономного електрозбереження житлового будинку по АДРЕСА_2 та вплив виконаних робіт та технічний стан огорожі ділянки АДРЕСА_1, розробленого ТОВ "ПРОЕКТНО-КОНСАЛТІНГОВА КОМПАНІЯ "АБРІС-ГРУП", що виконаний експертом Казанцевою Т .В. , сертифікат експерту №4762 від 26.07.2018 року, архітектором, кваліфікаційний сертифікат серія АА №003912 , встановлено наступні обставини - вздовж огорожі Позивача по АДРЕСА_1 були встановлені несучі металеві конструкції та встановлено обладнання сонячної електростанції. Довжина встановленої конструкції 45 метрів, висота 5 метрів.

Згідно проведеного дослідження, встановлено, що на ділянці по АДРЕСА_2, дійсно встановлені несучі конструкції та обладнання сонячної електростанції для автономного електрозабезпечення, яка на підставі положень діючого законодавства є об`єктом будівництва (споруда), саме генеруюча установка електрозабезпечення приватного домоволодіння. 2) Будівництво сонячної електростанції на ділянці по АДРЕСА_2 негативне вплинуло на технічний стан несучої конструкції та оздоблювальних матеріалів огорожі ділянки по АДРЕСА_1 а також порушено права суміжного землекористувача. 3)на теперішній час не надається можливості здійснити необхідний відновлюючий ремонт огорожі без пошкодження обладнання сонячної електростанції, тому для виконання ремонтних робіт рекомендується демонтування обладнання сонячної електростанції с наступним встановленням його на відстані, що забезпечує здійснення безперешкодного доступу до обслуговування огорожі ділянки по АДРЕСА_1.4) відстань від найбільш виступаючої частини споруди сонячної електростанції, повинна бути не менше 1 метру ( п.6.1.41 ДБН Б:2.2-12:2018) 5) кошторисна вартість робіт по відновленню експлуатаційної придатності конструкцій та елементів огорожі (відшкодування шкоди) за адресою АДРЕСА_1, складає 28 023 грн ( розрахунок в Додатку №8).

Відповідно до п.3.22 Державних будівельних норм України 360-92** "Планування і забудова міських і сільських поселень", відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м.

Позивачем надано до суду договір підряду від 12.11.2018 року, який укладений з ТОВ "РД-СТРОЙ-СУ-1" на здійснення ремонтно - відновлювальних робіт своєї огорожі за адресою АДРЕСА_1. Підрядна організація ТОВ "РД-СТРОЙ-СУ-1" повідомила Позивача про те, що ремонтно - відновлюючі роботи огорожі за адресою АДРЕСА_1 не можливо провести у зв`язку з тим, що сонячна електростанція, що встановлена суміжним землекористувачем впритул до огорожі не надає можливості здійснити ремонтно - відновлюючи роботи огорожі без пошкодження сонячної електростанції.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, а також право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Так, ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 321 ЦК, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом, то власник житла має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, згідно з положенням. У пункті 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз`яснено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до: положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК України), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.

У своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, як дотримання «справедливого балансу» між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Частиною першою статті 91 ЗК України встановлено, що власники земельних ділянок, зокрема, зобов`язані не порушувати права власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, та дотримуватися правил добросусідства.

Відповідно до ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо).

Перелік випадків, які створюють незручності, встановлені ст.103 ЗК України, не е вичерпним. Спори з дотримання правил добросусідства, визначає, чи створювали дії власника або землекористувача певної земельної ділянки незручності для власників і землекористувачів сусідньої земельної ділянки або чи здійснювалося землекористування способом, за якого заподіювалося якнайменше незручностей власникам та землекористувачам сусідніх земельних ділянок. У разі якщо дії власника порушують правила добросусідства, вони мають припинятися, а збитки, заподіяні сусідам, підлягають відшкодуванню.

Враховуючи встановлені обставини, та інші докази, що надані до матеріалів справи, на підставі належної оцінки зібраних у справі доказів, які не спростовані відповідачем під час розгляду справи та відповідають вимогам належності і допустимості, судом встановлено, що влаштована Відповідачем в притул конструкція сонячної електростанції порушує право власності Позивача, а саме належного користування майном - огорожею, а саме її обслуговування, створює незручності, у зв`язку з неможливістю виконання капітального та поточного ремонту огорожі, що належить Позивачу на праві власності, а також неможливості використання земельної ділянки, за цільовим призначенням - обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд, на якій саме розташована огорожа.

Відповідно до частини 2 статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою

Враховуючи висновки дослідження експерта, пояснення Відповідача треба зазначити, що через дії Відповідача, пов`язані з монтуванням в огорожу Позивача металевої конструкції сонячної електростанції, призвело до того, що була нанесена шкода майну (огорожі) Позивача, яка становить 28 023,00 грн.

Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно із п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, з наступними змінами та доповненнями, при розгляді позовів про відшкодування шкоди суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна майну особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами 1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У відповідності до п.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу входять до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачем було надано до суду договір про надання правової допомоги, квитанція про прибутковий касовий ордер на суму 3000 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правовому допомогу у розмірі 3000 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1078 грн. 20 коп.

Підсумовуючи викладені обставини, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності правильним є висновок суду, щодо законності та обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 - «про усунення перешкод у користуванні майном», - усунення права користування майном, стягнення матеріальної шкоди.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив обставини у справі, надані докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, що їх регулює, висновок суду першої інстанції ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з матеріалами справи, у зв`язку із чим, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Доводи апеляційної скарги, а саме те, що ОСОБА_2 не надавала Приморському суду м. Одеси жодного підтвердження права власності на огорожу по всьому периметру якої ОСОБА_1 вмонтував металеву конструкцію для встановлення сонячної електростанції не підтверджені жодними належними та допустимими доказами і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи та є необґрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом обставинами, яким дана правильна правова оцінка.

Як вбачається з матеріалів справи, до позовної заяви додано документи, що підтверджують права власності Позивача на вище вказану огорожу , Державний акт на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , свідоцтво про право власності на жилий будинок по АДРЕСА_1 та технічний паспорт на житловий будинок, в якому відображено огорожу Позивача. Також, право власності Позивача на огорожу зареєстровано у загальнодоступному публічному реестрі, а саме у Державному реестрі прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0 (копія додається) в якому вказано, що житловий будинок та огорожа за адресою АДРЕСА_1 є власністю громадянки України ОСОБА_2

Вмонтування ОСОБА_1 металевої конструкції по всьому периметру огорожі, яка на праві власності належить ОСОБА_2 , для встановлення сонячної електростанції підтверджується фотофіксацією, яка міститься у матеріалах справи на яких чітко видно, що дана металева конструкція кріпилася до вказаної огорожі, до суду була надана фотофіксація огорожі, на якій встановлена сонячна електростанція, та листи до Відповідача про усунення порушень прав Позивача.

Твердження щодо того, що огорожа ОСОБА_2 знаходиться на земельній ділянці ОСОБА_1 не підтверджується жодними належними та допустимими доказами.

Так, ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Доводи скаржника у апеляційній скарзі щодо сумісної власності Відповідача на дану огорожу є необґрунтованими, оскільки спростовані правовстановлюючими документами на огорожу, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , дослідженими судом, яким дана правильна правова оцінка.

Відповідно до листа Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 22.08.2018 року, наданого на звернення представника Позивача, виходом на місце встановлено, що співвласник суміжної земельної ділянки гр. ОСОБА_1 встановив на кам`яну огорожу металевий каркас та сонячні батареї. Також, факт того, що встановлення сонячної електрсоанції нанесло матеріальну шкоду Позивачу та не надає Позивачу можливості належним чином обслуговувати огорожу встановлюється у технічному висновку розробленого ТОВ "ПРОЕКТНО-КОНСАЛТІНГОВА КОМПАНІЯ "АБРІС-ГРУП" , що виконаний експертом Кузнецовою Т.В, сертифікат експерту № 4762 від 26.07.2018 року, в якому зазначено - 1) на ділянці по АДРЕСА_2, дійсно встановлені несучі конструкції та обладнання сонячної електростанції для автономного електрозабезпечення, 2) будівництво сонячної електростанції на ділянці по АДРЕСА_2 негативне вплинуло на технічний стан несучої конструкції та оздоблювальних матеріалів огорожі ділянки по АДРЕСА_1 а також порушено права суміжного землекористувача. 3)на теперішній час не надається можливості здійснити необхідний відновлюючий ремонт огорожі без пошкодження обладнання сонячної електростанції, тому для виконання ремонтних робіт рекомендується демонтування обладнання сонячної електростанції з наступним встановленням його на відстані, що забезпечує здійснення безперешкодного доступу до обслуговування огорожі ділянки по АДРЕСА_1.4) відстань від найбільш виступаючої частини споруди сонячної електростанції, повинна бути не менше 1 метру ( п.6.1.41 ДБН Б:2.2-12:2018) 5) кошторисна вартість робіт по відновленню експлуатаційної придатності конструкцій та елементів огорожі (відшкодування шкоди) за адресою АДРЕСА_1, складає 28 023 грн.

Щодо посилання скаржника на неправильність застосування ст.18 ЗУ «Про електроенергетику» необхідно зазначити наступне.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про електроенергетику» зазначено, що сфера дії даного Закону регулює відносини, що виникають у зв`язку з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням і використанням енергії, державним наглядом за безпечним виконанням робіт на об`єктах електроенергетики незалежно від форм власності, безпечною експлуатацією енергетичного обладнання і державним наглядом за режимами споживання електричної і теплової енергії.

Порядку продажу, обліку та розрахунків за вироблену електричну енергію з альтернативних джерел енергії об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватних домогосподарств, Постанова НКРЕ 27.02.2014 № 170 (надалі-Порядок) був затверджений з посиланням на Закону України "Про електроенергетику", згідно порядку, генеруюча установка приватного домогосподарства (далі - генеруюча установка) - об`єкт електроенергетики, який призначений для виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, перебуває у власності чи користуванні побутового споживача та встановлений у межах приватного домогосподарства;

Таким чином, застосування норм вказаного закону судом першої інстанції є обґрунтованим та законим.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 374, 375 , 381-384 ЦПК України апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08.07.2019року.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: А.І. Дрішлюк

М.М. Драгомерецький