Провадження №2/524/959/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2019 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді Предоляк О.С.

при секретарі судового засідання Бондаренко Н.О.,

за участі позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , його представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 150000 грн.

В обґрунтування позову вказує, що 14 грудня 2017 року приблизно о 20 год. 00 хв. по вул. Вадима Пугачова в м.Кременчуці ОСОБА_3 , керуючи автомобілем ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 , порушуючи вимоги п. 18.1 «Правил дорожнього руху України», не зменшивши швидкість та не зупинивши свій транспортний засіб, виїхав на пішохідний перехід та допустив наїзд передньою лівою частиною керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_1

В результаті наїзду він отримав тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді: перелому скроневої кістки зліва; забою правої скроневої долі головного мозку; епідуральної гематоми лівої скроневої ділянки зі зміщенням серединних структур головного мозку; забійної рани лівої скроневої ділянки голови, яка поєднана із: закритим переломом середньої третини велико - і мало гомілкових кісток правої нижньої кінцівки, зі зміщенням уламків, на тлі підшкірної гематоми правої гомілки; закритим переломом середньої фаланги третього пальця правої кисті, зі зміщенням уламків, які по ступеню тяжкості визначаються як тяжкі тілесні ушкодження, за критерієм небезпечних для життя.

Вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 12.09.2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Внаслідок отриманої травми йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, пов`язаних зі стресом, фізичним болем, вимушеною відмовою від звичного способу життя, внаслідок тривалого лікування, яке триває і по теперішній час, не може нормально пересуватись.

Ухвалою суду від 28.01.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

01.04.2019 року відповідачем ОСОБА_3 подано відзив на позовну заяву. Зазначає, що під час лікування ОСОБА_1 надавав матеріальну допомогу, що з`ясовувалось при розгляді кримінального провадження. Крім того, його відповідальність, як власника транспортного засобу, застрахована у ПрАТ СК «Провідна» і невідомо чи отримував потерпілий страхове відшкодування. Також, позивач не зазначає жодного доказу на обґрунтування спричиненої моральної шкоди у розмірі 150000 грн.

Ухвалою суду від 01.04.2019 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ПрАТ СК «Провідна». Пояснень не надано.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримують, просять задовольнити, з підстав викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 просять відмовити у задоволенні позову, з підстав викладених у відзиві.

Представник третьої особи ПрАТ СК «Провідна» у судове засідання не з`явився, керівництво про дату, час та місце розгляду справи повідомлялось належним чином.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, вивчивши матеріали справи, оцінюючи зібрані та надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 12.09.2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. З вироку постає, зокрема, що 14 грудня 2017 року приблизно о 20 год. 00 хв. по вул. Вадима Пугачова в м.Кременчуці ОСОБА_3 , керуючи автомобілем ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 , порушуючи вимоги п. 18.1 «Правил дорожнього руху України», не зменшивши швидкість та не зупинивши свій транспортний засіб, виїхав на пішохідний перехід та допустив наїзд передньою лівою частиною керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_1 .

У результаті наїзду ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді: перелому скроневої кістки зліва; забою правої скроневої долі головного мозку; епідуральної гематоми лівої скроневої ділянки зі зміщенням серединних структур головного мозку; забійної рани лівої скроневої ділянки голови, яка поєднана із: закритим переломом середньої третини велико - і мало гомілкових кісток правої нижньої кінцівки, зі зміщенням уламків, на тлі підшкірної гематоми правої гомілки; закритим переломом середньої фаланги третього пальця правої кисті, зі зміщенням уламків, які по ступеню тяжкості визначаються як тяжкі тілесні ушкодження, за критерієм небезпечних для життя.

Вказані обставини сторонами визнаються.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як постає із виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 3923 у результаті отриманої травми ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» у період з 14.12.2017 року по 16.01.2018 з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку 2 ст., епідуральна гематома лівої скроневої ділянки голови, перелом лівої скроневої кістки, закритий перелом обох кісток правої гомілки зі зміщенням уламків, закритий перелом середньої фаланги 3 пальця правої кисті.

21.12.2017 року проведено оперативне втручання - видалення епідуральної гематоми лівої скроневої ділянки. 05.01.2018 року проведено оперативне втручання - відкрита репозиція, МОС інтрамедулярний МОС перелому н/з правої великогомілкової кістки.

16.01.2018 року виписаний на амбулаторне лікування, рекомендовано нагляд травматолога, невролога за місцем проживання, хода за допомогою милиць.

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 4381 перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» у період з 03.08.2018 року по 14.08.2018 року. Проведено оперативне лікування: видалення гвинтів з правої в/г кістки. Резекція правої м/г кістки.

Відповідно до положень ч. 2ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала.

У пунктах 3, 5постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до статей 1177,1195 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Позивач ставить питання про відшкодування моральної шкоди, яка завдана йому в результаті винних дій відповідача, від яких він отримав тілесні ушкодження та перебував на лікуванні, чим було порушено його нормальні життєві умови та з урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань вважає, що розумним та справедливим буде відшкодування моральної шкоди у розмірі 150 000 грн.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано суду належних і допустимих доказів щодо визначеного розміру моральної шкоди у сумі 150000 грн. Судова практика надана представником позивача, не є такими доказами у розумінні ст. 76 ЦПК України, які б обґрунтовували розмір моральної шкоди.

Разом з тим, беручи до уваги вищезазначені принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, позицію та особу самого винного ОСОБА_3 , який відшкодував витрати на проходження стаціонарного лікування потерпілого, його відношення до вчиненого, а також враховуючи, що позивач отримав тяжкі тілесні ушкодження та перебував тривалий час на лікуванні, внаслідок чого дійсно був позбавлений нормального життєвого ритму та враховуючи характер, обсяг та глибину моральних страждань, які він переніс, що постає з його пояснень у судовому засіданні, тривалість лікування, суд вважає, що розумним та справедливим буде відшкодування моральної шкоди у розмірі 7000 грн.

Також позивачем заявлена вимога, щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1200 грн.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Так, до матеріалів справи долучено ордер на надання правової допомоги та договір-доручення про надання правової допомоги від 27.02.2019 р.

При цьому суду не надано документи, що свідчать про оплату гонорару доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, та їх вартості.

З огляду на вказане суд приходить до висновку про недоведеність позивачем розміру витрат на правничу допомогу.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ст.141 ЦПК України в сумі 704,80 грн.

Керуючись ст. ст. ст. 16, 23, 1167 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 76-82, 89, 133, 141, 247, 258, 263, 264, 265, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути зОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди в розмірі 7000 (сім тисяч) грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 ( сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.С. Предоляк