Номер провадження: 22-ц/813/5389/19
Номер справи місцевого суду: 494/1606/18
Головуючий у першій інстанції Лебединський С. Й.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді: Комлевої О.С.

суддів: Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справуза апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Березівського районного суду Одеської області від 22 січня 2019 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2018 року, Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг у розмірі 2800 гривень, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 31 березня 2010 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 2 800 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ОСОБА_1 та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача, датою укладання якого є дата підписання позичальником договору.

АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Оскільки, у порушення норм закону та умов договору відповідач за вказаним договором зобов`язань належним чином не виконував у ОСОБА_1 виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 12476,74 грн., яку позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь банку, а також судові витрати у розмірі 1762 грн.

Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 24 травня 2018 року позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору б/н від 31 березня 2010 р. загальну суму 3 755 гривень 36 коп. та судовий збір у розмірі 530 гривень 34 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» подало до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості за пенею та штрафами, ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч. 1 ст. 368, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274, ч.ч. 4, 6 ст. 19 ЦПК України).

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону, з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції встановлено, що відповідно до підписаної заяви №б/н від 31 березня 2010 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 2 800 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Договір був укладений шляхом підписання заяви, яка разом із запропонованими АТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами надання банківських послуг складає кредитний договір, датою укладання якого є дата підписання позичальником договору.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Згідно з п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору.

Проте, у порушення норм закону та умов договору відповідач за вказаним договором зобов`язань належним чином не виконував.

Станом на 25 листопада 2018 року виникла прострочена заборгованість відповідача перед АТ КБ «ПриватБанк» по поверненню кредиту у загальному розмірі 12 476 гривень 74 коп., яка складається з наступного:

- заборгованість по відсоткам за користування кредитом 3 766 гривень 36 коп.;

- заборгованість за пенею 7 651 гривня 06 коп.;

- штраф (фіксована частина) - 500 гривень та штраф (процентна складова) 570 гривень 32 коп.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, районний суд виходив з того, що оскільки заборгованість за кредитом відсутня, тому заборгованість з пенею у сумі 7651 гривня 06 коп., та штраф (фіксована частина) - 500 гривень і штраф (процентна складова) 570 гривень 32 коп. є такими, що значно перевищує розмір збитків в розумінні положень ч.3 ст.551 ЦК України, у зв`язку з чим відповідач підлягає звільненню від їх сплати. Крім того є частково і обґрунтовані позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом.

Проте апеляційний суд не може повністю погодитися із таким висновком районного суду, оскільки він не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частинами 1,3 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Положенням ч. 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як передбачено ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами був укладений кредитний договір, позичальник взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, а тому суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову.

Разом з тим, що стосується розміру заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача в зв`язку з неналежним виконанням умов договору, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 31.03.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір №б/н від 31.03.2010 року у вигляді Анкети-заяви, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 2800 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ОСОБА_1 позов визнала частково, а саме в частині суми тіла кредиту (а.с. 49).

Однак, станом на 25.11.2018 року ОСОБА_1 мала заборгованість у розмірі 12476,74 грн., з яких:

- заборгованість по відсоткам за користування кредитом 3 755 гривень 36 коп.;

- заборгованість за пенею 7 651 гривня 06 коп.;

- штраф (фіксована частина) - 500 гривень та штраф (процентна складова) 570 гривень 32 коп.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як зазначив у своєму листі від 01 лютого 2013 Верховний Суд України, «Судова практика з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009 - 2012 рр.)» суд може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню, враховуючи при цьому, зокрема, занадто високий її розмір, порівняно зі збитками споживача, ступінь виконання зобов`язання, майновий стан сторін, їх майнові та інші інтереси, що заслуговують на увагу. Зменшення розміру неустойки - це право суду. Суд може прийняти рішення про зменшення розміру неустойки як за власною ініціативою, так і за клопотанням відповідача, однак в останньому випадку відповідач, що звертається з клопотанням, повинен довести наявність підстав для зменшення неустойки (ч. 3 ст. 551 ЦК).

Аналогічну правову позицію висловив Верховний суд України 03 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14.

Як вбачається з наданого банком розрахунку заборгованості по кредитному договору, правильність здійснення якого відповідачкою не оспорювалася, сума пені становить 7651,06 грн., сума штрафу (фіксована частина) - становить 500 гривень та штрафу (процентна складова) - 570 гривень 32 коп. (а.с. 9-10).

Відповідачка ОСОБА_1 , прохаючи звільнити її від сплати пені та штрафу, посилалась на те, що на її утриманні перебувають її син - ОСОБА_2 та онук ОСОБА_3 (а.с.49-51).

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, на те, що в силу вимог ч.3 ст. 551 ЦК України, суд може прийняти рішення про зменшення розміру пені, але ніяк не про повне звільнення відповідача щодо її сплати.

Проте, вирішуючи спір, суд першої інстанції повністю відмовив у стягненні пені та штрафів, що суперечить приписам ч. 3 ст.551 ЦК України.

Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

У частинах 1, 2 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

З позовної заяви вбачається, що позивач ставив питання про стягнення з відповідача, крім іншого і штрафів, а саме 500,00 грн. фіксована частина та 570,32 грн. процентна складова.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення, тобто строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15.

Отже, законодавством не передбачено подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення штрафу: 500,00 грн. фіксована частина та 570,32 грн. процентна складова задоволенню не підлягають.

Таким чином, ураховуючи, що заборгованість по відсоткам за користування кредитом складає 3755 гривень 36 коп., а заборгованість за пенею 7651 гривня 06 коп., тому загальна заборгованість за кредитним договором від 31.03.2010 року складає 11 406,42 грн., яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь АБ КБ «ПриватБанк».

Правильність такого розрахунку не оспорюється відповідачем, оскільки ОСОБА_1 не надала власного розрахунку з обґрунтуванням його правильності та повноти, як того вимагає цивільно-процесуальне законодавство, тому апеляційний суд визнає їх належними і допустимими доказами у розумінні ст.ст.77,78 ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене і частково доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про скасування рішення суду і часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зважаючи на викладене, рішення суду першої інстанції, відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що позовна заява та апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню, тому судовий збір необхідно покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги, було заявлено позивачем на суму 12476,74 грн., а задоволено на суму 11406 грн. 42коп., тобто на 91,42%, тому підлягає до стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір, сплачений за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 1610,82 грн. та за розгляд справи судом апеляційної інстанції 2416, 23 грн.

Доводи апеляційної скарги ПАТ КБ «Приватбанк» заслуговують на увагу з огляду на викладене, у зв`язку з чим і відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду й ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог банку.

З огляду на положення п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому згідно п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд ,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Березівського районного суду Одеської області від 22 січня 2019 року - скасувати. Постановити нове.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Березівським РВ ГУМВС України в Одеській області 14.09.2006 року) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, рах. № НОМЕР_2 , МФО №305299) заборгованість за кредитним договором в розмірі 11406 грн. 42коп. (одинадцять тисяч чотириста шість гривень, 42 коп.), з яких: заборгованість по відсоткам за користування кредитом 3 755 гривень 36 коп. та заборгованість за пенею 7 651 гривня 06 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Березівським РВ ГУМВС України в Одеській області 14.09.2006 року) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, рах. № НОМЕР_2 , МФО №305299) судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 1610 грн. 82 копійок та за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 2416 гривень 23 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 10 липня 2019 року.

Головуючий______________________________________О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Ю.І. Кравець