Постанова

Іменем України

26 червня 2019 року

м. Київ

справа № 760/8806/15-ц

провадження № 61-21113св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротуна В. М., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 07 листопада 2017 року у складі судді Лазаренко В. В. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 24 січня 2017 року у складі колегії суддів: Семенюк Т. А., Саліхова В. В., Прокопчук Н. О.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2015 року комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» (далі - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Позов мотивовано тим, що відповідачі є власниками квартири АДРЕСА_1 .

Позивач є балансоутримувачем житлового будинку, в якому проживають відповідачі. Відповідачами не виконуються обов`язки із сплати послуг, які надаються виконавцем - ВСП КП «Відраднинське» у період з 01 липня 2011 року по 01 червня 2012 року, в результаті чого вони допустили утворення заборгованості перед КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва».

З урахуванням викладеного КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» просить суд стягнути на свою користь у рівних частинах з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість із сплату житлово-комунальних послуг у сумі 5 635, 94 грн, в тому числі: 5 564,30 грн - основного боргу; 22,83 грн індекс інфляції; 48,81 грн - 3 % річних.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» заборгованість із сплати за утримання житла та платі за користування комунальними послугами за період з 01 липня 2011 року по 01 червня 2012 року у розмірі 2 817,97 грн та витрати із сплати судового збору в сумі 114,70 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» заборгованість із сплати за утримання житла та платі за користування комунальними послугами за період з 01 липня 2011 року по 01 червня 2012 року в розмірі 2 817,97 грн та витрати із сплати судового збору в сумі 114,70 грн.

Рішення районного суду мотивовано тим, що відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , яка перебуває на балансі КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва». Відповідачі з 01 липня 2011 року по 01 червня 2012 року не сплачують заборгованість за житлово-комунальні послуги. В результаті чого утворилась заборгованість у сумі 5 635,94 грн, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь відповідача у розмірі, що відповідає їх частці у праві спільної часткової власності.

Відхиляючи доводи відповідачів про застосування позовної давності до спірних правовідносин, суди виходили з того, що після скасування судового наказу у справі (31 липня 2012 року), відповідно до положень частини третьої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності почався знову. Позивач у встановленому законом порядку звернувся до суду з вказаним позовом 29 квітня 2015 року, тобто в межах строку позовної давності.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 24 січня 2017 року рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції в оскаржуваній частині.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У лютому 2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу в якій просили скасувати рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 24 січня 2017 року, ухвалити нове рішення яким у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості із сплати за житлово-комунальні послуги за період з 01 липня 2011 року по 01 червня 2012 року в сумі 5 635,94 грн відмовити.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суду не надано належних і допустимих доказів на підтвердження передачі житлового будинку АДРЕСА_1 з балансу АТФ «Укргазбуд» до комунальної власності.

Судом не застосовано до спірних правовідносин позовну давність, про застосування якої було заявлене відповідачами у справі з тих підстав, що позивач у жовтні 2012 року вже звертався до Солом`янського районного суду міста Києва із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01 липня 2011 року по 01 липня 2012 року в сумі 6 336,84 грн. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 28 листопада 2012 року вищевказаний позов було залишено без розгляду.

20 травня 2013 року позивач вдруге звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва до відповідачів про стягнення заборгованості за період з 01 липня 2011 року по 01 квітня 2013 року в сумі 9 014,09 грн. Ухвалою Солом`янського районного суду від 17 березня 2015 року позов залишено без розгляду.

Суди не врахували, що відповідно до положень частини першої статті 265 ЦК України залишення позову без розгляду не перериває строк позовної давності.

У травні 2017 року КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу в яких зазначало про те, що доводи відповідачів необґрунтовані, суди встановили всі обставини у справі та застосували норми матеріального права, що підлягали до застосування.

Рух справи

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 жовтня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Розпорядженням від 06 червня 2019 року № 617/0/226-19 за касаційним провадженням № 61-21113св18 призначено повторний автоматизований перерозподіл.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачу Курило В. П.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що відповідно до розпорядження Солом`янської районної в місті Києві адміністрації від 02 червня 2008 року № 884 «Про прийняття до комунальної власності територіальної громади Солом`янського району м. Києва житлових будинків AT фірми «Укргазбуд» балансоутримувачем житлового будинку № 61 на проспекті Відрадному визначено КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом`янської районної у місті Києві ради.

Згідно вказаного розпорядження житловий будинок АДРЕСА_1 передано на баланс від AT фірми «Укргазбуд» разом з інженерними комунікаціями, технічним обладнанням, конструктивними елементами та ін., що забезпечують належне функціонування будинку, в тому числі згідно з актом визначені кількісні характеристики прибудинкової території: кількість дерев та чагарників, площа газонів та квітників, приведена площа, що прибирається.

Рішенням Київської міської ради від 09 жовтня 2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством

міста Києва» комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації перейменовано в комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва».

Отже, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» як балансоутримувачем будинку № 61 на проспекті Відрадному має право на звернення до суду з вимогою про стягнення плати за надані житлово-комунальні послуги.

Суди встановили, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_1 . Дана квартира належить відповідачам у рівних частинах. Відповідно до технічного паспорту кватира складається з двох кімнат площами 16,9 кв. м та 10,3 кв. м, загальною площею 43,00 кв. м.

Згідно з наданого позивачем розрахунку заборгованості, за період з 01 липня 2011 по 01 червня 2012 у відповідачів існує заборгованість із сплати за житлово-комунальних послуг в розмірі 5 635, 94 грн, в тому числі: 5 564, 30 грн - основного боргу; 22, 83 грн - індексу інфляції; 48, 81 грн - 3 % річних.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статей 156, 162 ЖК України власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», чинного на час виникнення спірних правовідносин, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Хоч у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року № 6-2951цс15.

Суди встановили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - співвласники квартири АДРЕСА_1 , належним чином не виконали свого обов`язку із своєчасного внесення і сплати за житлово-комунальні послуги.

З огляду на викладене, позовні вимоги КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості із сплати житлово-комунальних послуг на загальну суму 5 564,30 грн є законними, обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Доводи касаційної скарги про те, що позивачем пропущено строк позовної давності необґрунтовані та мотивовано відхилені судами попередніх інстанцій.

Зокрема, згідно з положеннями статей 256, 257 ЦК України, особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, у межах строку позовної давності, загальна тривалість якого встановлюється в три роки, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - один рік.

У відповідності до частини 1, 5 статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно частини другої статті 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

04 липня 2012 року Солом`янським районним судом міста Києва видано судовий наказ, яким стягнуто заборгованість за період з 01 червня 2011 року по 01 червня 2012 року в сумі 5 907,58 грн.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 31 липня 2012 року скасовано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за житлово-комунальні послуги у сумі 5 907,58 грн (а. с. 207, т.1).

У травні 2013 року КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» звернулося до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за період з 01 липня 2011 року по 01 квітня 2013 року.

Заочним рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 01 листопада 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 24 квітня 2014 року, позов задоволено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ від 29 жовтня 2014 року рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 01 листопада 2013 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 24 квітня 2014 року скасовано, справу передано до першої інстанції.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 17 березня 2015 року позовну заяву КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» залишено без розгляду за заявою ОСОБА_1 .

Таким чином, перебіг строку позовної давності відповідно до частини другої, третьої статті 264 ЦК України був перерваний та почався заново з 01 серпня 2012 року.

Таким чином, позивач звернувся до суду із вказаним позовом (29 квітня 2015 року) в межах строку позовної давності.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції (стаття 400 ЦПК України).

Статтею 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом повно та всебічно з`ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, постановлено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 07 листопада 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 24 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: С. Ю. Бурлаков
А. Ю. Зайцев
В. М. Коротун
В. П. Курило