ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/134/19 Номер провадження 22-ц/814/1934/19Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко С.Г. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: Триголова В.М.,

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 17 травня 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Автозаводський відділ державної виконавчої служби міста Кременчук Головного територіального управління у Полтавській області, ОСОБА_3 , про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати коштів на утримання неповнолітньої дитини (аліментів) стягнутих за рішенням суду,-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати коштів на утримання неповнолітньої дитини (аліментів) стягнутих за рішенням суду.

Позов обгрунтовано тим, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 31 травня 2018 року, яке набрало законної сили 19.09.2018 року, було стягнуто з ОСОБА_2 на її користь кошти (аліменти) на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, у розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 15 березня 2017 року і до 11 березня 2018 року включно. У позові вказувала, що станом на 01 січня 2019 року відповідач не сплатив будь-які кошти, чим допустив виникнення заборгованості по аліментам за її розрахунками за період з 20 вересня 2018 року по 30 грудня 2018 року на суму 9522,58 грн., які і просить стягнути як неустойку (пеню), тобто у розмірі 100 відсотків заборгованості.

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 17 травня 2019 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати коштів на утримання неповнолітньої дитини (аліментів) стягнутих за рішенням суду

Не погодившись з рішенням районного суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволенні її позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

У апеляційній скарзі позивач вважає помилклвим висновок суду про початок виникнення заборгованості по аліментам з моменту надходження на підприємство боржника постанови про звернення стягнення на заробітну плату, а не з першого місяця, в якому мало проводитися стягнення аліментів.

Також зазначає, що звільнення від відповідальності у вигляді сплати пені за прострочення сплати аліментів можливе лише у разі відсутності вини платника, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати; у зв`язку з затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками, як це визначено у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 31 травня 2018 року у справі № 524/1677/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, яке набрало законної сили 19 вересня 2018 року, були стягнуті кошти (аліменти) в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 15 березня 2017 року і до 11 березня 2018 року (а.с. 4).

Постановою головного державного виконавця Автозаводського ВДВС міста Кременчук ГТУЮ у Полтавській області Коротких Д.Г. від 26 листопада 2018 року з врахуванням обчисленого розміру боргу по аліментам в сумі 9532,03 грн. було звернуто стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_2 , яку останній отримував в ТОВ «Епіцентр К», шляхом здійснення відрахувань із доходів починаючи з 01 грудня 2018 року після відрахування податків в розмірі 20% до погашення вказаного розміру боргу шляхом перерахування коштів від підприємства на депозитний рахунок виконавчої служби (а.с.66).

ТОВ «Епіцентр К» після отримання копії постанови державного виконавця здійснювало відрахування із заробітної плати відповідача та впродовж січня - квітня 2019 року перерахувало кошти на рахунок виклнавчої служби, яка перерахувала кошти стягувачу, що підтверджується наданими копіями платіжних доручень. (а.с. а.с. 64, 65).

Постановою головного державного виконавця Автозаводського ВДВС міста Кременчук ГТУЮ у Полтавській області Коротких Д.Г. від 08 квітня 2019 року було закінчене виконавче провадження у зв`язку із фактичним повним його виконанням (а.с. 63).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , місцевий суд виходив з того, що вина відповідача у розумінні ст. 196 СК України у виникненні боргу по аліментам відсутня, оскільки відповідач ОСОБА_2 не вчиняв будь-які умисні дії з метою ухилення від сплати аліментів, а тому, за висновком суду відповідач ОСОБА_2 за даних обставин не зобов`язаний згідно ч.1 ст. 196 СК України сплатити неустойку на користь позивача у зв`язку з несвоєчасною сплатою аліментів внаслідок відсутності його вини у виникненні заборгованості по аліментам.

Проте, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду з наступних підстав.

Із ч. 1 ст. 196 СК України постає, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Враховуючи викладене, платника аліментів може бути звільнено від відповідальності тільки якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками.

Будь-яких доказів того, що ОСОБА_2 несвоєчасно виплачувалась заробітна плата або банками було допущено затримку у перерахуванні аліментів, або що відповідач непрацездатною особою, чи з інших причин не мав можливості сплатити аліменти, стягнуті за рішенням суду, матеріали справи не містять, як не були вони надані і стороною відповідача, а тому висновок суду про відмову у задоволенні позову, у зв`язку з відсутністю вини відповідача є помилковим.

За таких обставин, з урахуванням положень ст. 196 СК України, а також того, що рішення суду про стягнення з відповідача аліментів набрало законної сили 19.09.2018 року, а сплачувати аліменти (проведення відрахувань із заробітнї плати) ОСОБА_2 почав з 08.01.2019 року, тобто має місце прострочення сплати аліментів, колегія суддів приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Згідно судового рішення від 31.05.2018 року аліменти з ОСОБА_2 стягнуто з 15.03.2017 року по 11.03.2018 року в розмірі 800 грн. щомісячно, таким чином, загальний розмір аліментів, який не було сплачено становить 9522, 58 грн., тобто 20.09.2018 року (наступний день після набрання рішенням законної сили) ОСОБА_2 повинен був сплатити на користь позивача 9522, 58 грн. стягнутих аліментів за пеірод з 15.03.2017 року по 11.03.2018 року.

Враховуючи, що відрахування на користь ОСОБА_1 розпочалися 08.01.2019 року, позовні вимоги нею заявлені за період з 20.09.2018 року по 31.12.2018 року, кількість днів прострочення сплати становить 99 (11 днів вересня +31 день жовтня +30 днів листопада +31 день грудня +7 днів січня).

Згідно з праваою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду 03.04.2019 року, аналогічна позиція у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі 572/1762/15-ц, розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Розрахунок пені, проведений з урахуванням викладених позицій Великої Палати Верховного Суду:

- за вересень 2018 року (9522, 58 х 99 днів прострочки х 1%) = 9427, 35 грн.;

- за жовтень 2018 року (9522, 58 х 68 днів прострочки х 1%) = 6475, 35 грн.;

- за листопад 2018 року (9522, 58 х 38 днів прострочки х 1%) = 3618, 58 грн.;

- за грудень 2018 року (9522, 58 х 7 днів прострочки х 1%) = 666, 58 грн.

Сума пені за прострочення сплати аліментів за період з 20.09.2018 року по 31.12.2018 року становить 20 187, 86 грн, але, оскільки загальний розмір пені не може перевищувати 100% заборгованості по сплаті аліментів, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 остаточно підлягає стягненню 9522, 58 грн. неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 20.09.2018 року по 31.12.2018 року.

За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про задовлення позову.

Також відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції в розмірі 768, 40 грн., та за розгляд справи у апеляційному суді в розмірі 1152, 60 грн., а всього 1921 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів -,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 17 травня 2019 року - скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Автозаводський відділ державної виконавчої служби міста Кременчук Головного територіального управління у Полтавській області, ОСОБА_3 , про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати коштів на утримання неповнолітньої дитини (аліментів) стягнутих за рішенням суду - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання в сумі 9 522, 58 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції в розмірі 768, 40 грн., та за розгляд справи у апеляційному суді в розмірі 1152, 60 грн., а всього 1921 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов