Постанова

Іменем України

26 червня 2019 року

м. Київ

справа № 759/16845/14-ц

провадження № 61-25643св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач) , Бурлакова С. Ю.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 вересня 2017 року в складі судді Дубас Т. В. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 01 листопада 2017 року в складі колегії суддів: Таргоній Д. О., Голуб С. А., Іванової І .В.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 квітня 2016 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Як на нововиявлену обставину ОСОБА_1 посилався на рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 02 березня 2012 року на підставі якого звернуто стягнення на належне ОСОБА_1 нерухоме майно: житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу предмета іпотеки з укладенням договору купівлі-продажу від імені відповідача, а також з наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 13 липня 2017 року, заявнику стало відомо, що указаний житловий будинок, який є предметом іпотеки, не відчужений і право власності залишено за ним. Вважав, що розглядаючи спір Києво-Святошинський суд Київської області не мав інформації про наявність судового рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 02 березня 2012 року, а тому залишено поза увагою факт преюдиції, що по даному питанню вже встановлені обставини іншим судовим рішенням, яке набрало законну силу.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 вересня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 01 листопада 2017 року, заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, мотивовано тим, що вказані заявником обставини не є нововиявленими у розумінні пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій).

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У листопаді 2017 рокуОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Аргументи учасників справ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані ухвали не відповідають засадам законності і обґрунтованості, постановлені з порушенням норм процесуального права та є помилковими.

Заперечення на касаційну скаргу не подано

Короткий зміст ухвали суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано справу із суду першої інстанції.

Рух справи

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України ця справа передана до Касаційного цивільного суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень статті 361 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи), рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв`язку з нововиявленими обставинами. Вказана норма передбачає чітко підстави для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами, зокрема: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано залишив заяву ОСОБА_1 без задоволення, оскільки обставина на яку посилається заявник, а саме - рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 02 березня 2012 року про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, а також обставини встановлені цим рішенням, про існування якого заявнику було відомо на час розгляду справи Києво-Святошинським районним судом Київської області, не є нововиявленою у розумінні пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 01 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

М. Є. Червинська