Провадження № 6/761/816/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Горюк В.А.,

розглянувши подання головного державного виконавця Шевченківського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві Мороз Лесі Євгенівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа,

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець звернувся з даним поданням, з огляду на наступне. На виконані у Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві перебувають виконавчі провадження ВП № 51453928, ВП № 49393993, ВП 49342395 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу, а саме згідно виконавчих листів, виданих Шевченківським районним судом м. Києва від 11.12.2014 року по справі № 761/16401/14-ц про стягнення 117 137,24 грн., від 24.03.2016 по справі № 761/34997/15-ц про стягнення 78 919,01 грн. та судового збору 789,19 грн. та на підставі виконавчого листа № 2-16889/10 від 22.04.2011 року про стягнення залишку боргу в розмірі 226 653,68 грн. Загальна сума боргу становила 423 499,12 грн. Після відкриття виконавчих проваджень боржник в добровільному порядку рішення судів не виконала. В подальшому, з метою виконання рішень судів було вжито ряд дій. Згідно протоколу проведення електронних торгів 244341 від 7.12.2016 року транспортний засіб боржника реалізовано за ціною 22 010,00 грн. та грошові кошти в сумі 20909,50 грн.. які надійшли від реалізації транспортного засобу боржника на рахунок Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві та перераховано на користь ОСОБА_3 з вирахуванням виконавчого збору та витрат у виконавчому провадженні. Згідно протоколу проведення електронних торгів 302395 від 8.12.2017 року нерухоме майно боржниці реалізовано за ціною 373 391,90 грн. та грошові кошти в сумі 354 722,30 грн., які надійшли від реалізації нерухомого майна боржника на рахунок Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві та перераховано на користь ОСОБА_3 з вирахуванням виконавчого збору та витрат у виконавчому провадженні. Таким чином залишок боргу ОСОБА_1 після реалізації транспортного засобу та об`єкту нерухомого майна становить 83 470,21 грн. 18.09.2018 року ДПС України було надано інформацію щодо переміщення ОСОБА_1 через митний кордон України. Зокрема, відповідно до зазначеного листа ОСОБА_1 неодноразово та систематично перетинала державний кордон України, що свідчить про наявність в останньої грошових коштів . Проте жодних дій, спрямованих на виконання рішення суду ОСОБА_1 не вчинено. ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішень суду, на виклики державного виконавця не з`являється, іншого майна, на яке може бути звернено стягнення за нею не зареєстровано. У зв`язку з чим, просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документу, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 , до виконання зобов`язань, покладених на неї рішеннями Шевченківського районного суду м. Києва від 11.12.2014 року по справі № 761/16401/14-ц про стягнення 117 137,24 грн., від 24.03.2016 по справі № 761/34997/15-уц про стягнення 78 919,01 грн. та судового збору 789,19 грн. та на підставі виконавчого листа № 2-16889/10 від 22.04.2011 про стягнення залишку боргу у розмірі 226 653,68 грн.

Головний державний виконавець Мороз Л.Є. в судове засідання не з`явився повідомлявся належним чином. Заяв та клопотам на адресу суду не надходило.

Дослідивши в судовому засіданні подання головного державного виконавця, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

На примусовому виконанні у у Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві перебувають виконавчі провадження ВП № 51453928, ВП № 49393993, ВП 49342395 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу, а саме згідно виконавчих листів, виданих Шевченківським районним судом м. Києва від 11.12.2014 року по справі № 761/16401/14-ц про стягнення 117 137,24 грн., від 24.03.2016 по справі № 761/34997/15-ц про стягнення 78 919,01 грн. та судового збору 789,19 грн. та на підставі виконавчого листа № 2-16889/10 від 22.04.2011 року про стягнення залишку боргу в розмірі 226 653,68 грн. Загальна сума боргу становила 423 499,12 грн.

Після відкриття виконавчих проваджень боржник в добровільному порядку рішення судів не виконала.

В подальшому, згідно протоколу проведення електронних торгів 244341 від 7.12.2016 року транспортний засіб боржника реалізовано за ціною 22 010,00 грн. та грошові кошти в сумі 20909,50 грн.. які надійшли від реалізації транспортного засобу боржника на рахунок Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві та перераховано на користь ОСОБА_3 з вирахуванням виконавчого збору та витрат у виконавчому провадженні.

Згідно протоколу проведення електронних торгів 302395 від 8.12.2017 року нерухоме майно боржниці реалізовано за ціною 373 391,90 грн. та грошові кошти в сумі 354 722,30 грн., які надійшли від реалізації нерухомого майна боржника на рахунок Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві та перераховано на користь ОСОБА_3 з вирахуванням виконавчого збору та витрат у виконавчому провадженні.

Таким чином залишок боргу ОСОБА_1 після реалізації транспортного засобу та об`єкту нерухомого майна становить 83 470,21 грн.

18.09.2018 року ДПС України було надано інформацію щодо переміщення ОСОБА_1 через митний кордон України.

Як зазначає головний державний виконавець перетин державного кордону боржником свідчить про наявність у ОСОБА_1 грошових коштів.

Згідно із ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21.01.1994 «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (з відповідними змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника до виконання рішення суду.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 6 цього Закону, громадянинові України у випадку, якщо діють неврегульовані договірні зобов`язання, то до виконання зобов`язань або розв`язання спору може бути відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Згідно із ч.ч. 2, 4 ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п. 1-9 ч.1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон.

Зазначеною статтею не передбачено здійснення таких дій, як встановлення тимчасового обмеження судом права виїзду громадянина за межі України.

Крім того, слід зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Так, надані державним виконавцем матеріали свідчать про те, що державним виконавцем робились запити до відповідних органів щодо наявності у боржника майна, грошових коштів, постійного джерела доходів та здійснювалась реалізація рухомого та нерухомого майна, що належало боржнику ОСОБА_1

Разом з тим, надані до суду головним державним виконавцем докази не дають можливості зробити висновок, що боржник ОСОБА_1 обізнаний про вчинення на даний час будь-яких виконавчих дій з примусового виконання виконавчих листів виданих Шевченківським районним судом м. Києва.

За приписами ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Виходячи з наведеного, з огляду на вимоги ст. 33 Конституції України, положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», суд не знаходить підстав для задоволення подання головного державного виконавця.

Зважаючи на викладене, керуючись ст. 353, 441 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Подання головного державного виконавця Шевченківського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві Мороз Лесі Євгенівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа - залишити без задоволення

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 03 червня 2019 року.

Суддя: