Постанова

Іменем України

03 липня 2019 року

м. Київ

справа № 296/10171/14-ц

провадження № 61-12364св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач),

суддів: Жданової В. С., Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія»,

третя особа: ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 25 листопада 2015 року у складі судді Сингаївського О. П. та рішення Апеляційного суду Житомирської області від 15 серпня 2016 року у складі колегії суддів: Коломієць О. С., Зарицької Г. В., Якухно О. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК») про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортною пригодою.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 13 серпня 2013 року о 16 годині 45 хвилин сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля JAC HFC 1020K, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який, рухаючись на вулиці Київське шосе (шляхопровід) у місті Житомирі, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожньої обстановки та здійснив наїзд на автомобіль ВАЗ-21114, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , чим порушив Правила дорожнього руху України.

Транспортний засіб ВАЗ-21114, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав механічні пошкодження, належить на праві приватної власності позивачеві.

Постановою Богунського районного суду міста Житомира від 11 вересня 2013 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

На момент згаданої дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «УПСК», яке частково відшкодувало йому шкоду у розмірі 9 305,21 грн.

Враховуючи наведене та з урахуванням збільшених позовних вимог, позивач просив стягнути з ПрАТ «УПСК» на його користь 19 583,51 грн заподіяної йому майнової шкоди, 2 350,00 грн - витрати за проведення експертизи.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 25 листопада 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_1 19 583,51 грн страхового відшкодування та 2 350,00 грн понесених судових витрат, всього 21 933,51 грн.

Суд першої інстанції виходив із того, що у результаті дорожньо-транспортної пригоди власнику транспортного засобу ВАЗ-21114. з вини ОСОБА_2 заподіяна майнова шкода у розмірі 28 888,72 грн, з яких сума страхового відшкодування 19 583,51 грн (28 888,72 грн (майновий збиток внаслідок пошкодження автомобіля при дорожньо-транспортній пригоді) - 9 305,21 грн (сума виплаченого страхового відшкодування)), у межах ліміту відповідальності, підлягає стягненню з ПрАТ «УПСК».

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 15 серпня 2016 року апеляційну скаргу ПрАТ «УПСК» задоволено частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 25 листопада 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 7 259,43 грн та понесені судові витрати у розмірі 666,00 грн.

У задоволенні решти вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що сума недоплаченого страхового відшкодування, яке підлягає стягненню з відповідача на користь позивача повинна бути зменшена на 20% розміру податку на додану вартість, оскільки позивач за законом не є суб`єктом сплати такого податку.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У вересні 2016 року ПрАТ «УПСК» звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати повністю рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій не у повному обсязі дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки та дійшли помилкових висновків при вирішенні спору.

Заявником у касаційній скарзі звернуто увагу на те, що позивачеві було здійснено виплату страхового відшкодування у повному обсязі у розмірі 9 351,97 грн на підставі заяви про виплату страхового відшкодування, поданої позивачем від 13 серпня 2013 року та відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 вересня 2016 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

У листопаді 2016 року від ОСОБА_1 на адресу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшов відзив, у якому позивач просить касаційну скаргу відхилити, а рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 листопада 2017 року справу призначено до судового розгляду.

27 лютого 2018 року справу № 296/10171/14-ц та матеріали касаційного провадження Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частинами першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої та другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновків про часткове задоволення касаційної скарги.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 13 серпня 2013 року о 16 годині 45 хвилин сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля JAC HFC 1020K, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який, рухаючись на вулиці Київське шосе (шляхопровід) у місті Житомирі, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожньої обстановки та здійснив наїзд на автомобіль ВАЗ-21114, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , чим порушив Правила дорожнього руху України.

Транспортний засіб ВАЗ-21114, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав механічні пошкодження, належить на праві приватної власності ОСОБА_1

Постановою Богунського районного суду міста Житомира від 11 вересня 2013 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

На момент згаданої дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «УПСК», яке частково відшкодувало йому шкоду у розмірі 9 305,21 грн.

Відповідно до висновку додаткової судової автотоварознавчої експертизи від 21 липня 2016 року № 4167, проведеної судовим експертом Ільїнським А. А. , розмір майнового збитку, заподіяного власникові транспортного засобу ВАЗ-21114, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди станом на 13 серпня 2013 року, складає 17 277,68 грн. Вартість відновлювального ремонту цього автомобіля складає 18 177,32 грн.

Зі змісту протоколу огляду транспортного засобу ВАЗ-21114, реєстраційний номер НОМЕР_2 від 17 липня 2015 року, який є додатком до висновку судової автотоварознавчої експертизи від 17 липня 2016 року № 3981, проведеної судовим експертом Ільїнським А. А . вбачається, що автомобіль відновлено, наявні сліди ремонту задньої частини автомобіля.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Статтею 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний, зокрема, протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Договором страхування можуть бути встановлені також інші обов`язки страховика.

Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком (стаття 990 ЦК України).

Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон).

Відповідно до статті 3 Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з пунктом 34.2 статті 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Відповідно до пункту 34.2 статті 34 Закону якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Згідно з пунктом 12.1 статті 12 Закону страхове відшкодування зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Страховиком надано до суду акт огляду пошкодженого транспортного засобу з калькуляцією, за вирахуванням франшизи, що відповідає вимогам Закону.

Заперечення щодо неправомірних дій представника страховика під час визначення розміру страхового відшкодування у матеріалах справи відсутні.

Відповідачем було перераховано суму страхового відшкодування у розмірі 9 351,97 грн на рахунок ОСОБА_1 .

Отже, страховик виконав свої зобов`язання перед позивачем, виплатив йому суму страхового відшкодування у порядку та у спосіб, передбачений Законом.

Виходячи з результатів аналізу зазначених норм, визначення розміру страхового відшкодування при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» і Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - Методики).

Відповідно до статті 57 ЦПК України 2004 року доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 59 ЦПК України 2004 року передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На сторони покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (стаття 60 ЦПК України 2004 року).

За змістом статті 212 ЦПК України 2004 року суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо за своїм внутрішнім переконанням. Результати оцінки доказів відображаються в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд, дотримуючись вимог статей 303, 315 ЦПК України 2004 року, визначився в повному обсязі з характером спірних правовідносин, належним чином встановив у повному обсязі фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення з урахуванням наданих сторонами доказів у їх сукупності та дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з підстав, викладених у рішенні.

Разом з цим, не можна погодитись з розміром страхового відшкодування, який визначений апеляційним судом у рішенні.

Апеляційний суд, врахувавши розмір оціненої майнової шкоди, визначений у висновку додаткової судової автотоварознавчої експертизи від 21 липня 2016 року № 4167, проведеної судовим експертом Ільїнським А. А. , не правильно визначив розмір страхового відшкодування відповідно до положень пункту 36.2 статті 36 Закону.

Оскільки здійснення страхової виплати з урахуванням податку на додану вартість можливо лише у разі здійснення відновлювального ремонту автомобіля платником цього податку, а таких відомостей матеріали справи не містять, тому розмір страхового відшкодування має бути зменшений на розмір податку на додану вартість (17 277,68 грн - 20% = 14 398,10 грн).

З огляду на викладене, рішення суду апеляційної інстанції підлягає зміні в частині відшкодування ПрАТ «УПСК» позивачеві майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка стягнута рішенням апеляційного суду та зменшити розмір страхового відшкодування, з урахуванням положень пункт 30.2 статті 30 Закону, до 5 046,13 грн (14 398,10 грн - 9 351,97 грн).

У зв`язку з наведеним, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу ПрАТ «УПСК» слід задовольнити частково, а рішення Апеляційного суду Житомирської області від 15 серпня 2016 року змінити в частині розміру страхового відшкодування.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про зміну рішення суду апеляційної інстанції в частині розміру відшкодування майнової шкоди з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Житомирської області від 15 серпня 2016 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування в розмірі 7 259,43 гривень змінити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 5 046,13 грн (п`ять тисяч сорок шість гривень 13 копійок).

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. О. Кузнєцов
Судді:В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко
С. О. Карпенко
В. А. Стрільчук