ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 року

м.Суми

Справа №577/5143/17

Номер провадження 22-ц/816/3165/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостик С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Орлов І. В.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , тобто особи, яка не брала участі у справі, але вважає, що суд вирішив питання про її права та законні інтереси, в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05 жовтня 2018 року в складі судді Буток Т.А., постановленої у м. Конотоп, повний текст якої складений 05 жовтня 2018 року,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05 жовтня 2018 року визнано мирову угоду, яка укладена 14 вересня 2018 року між стягувачем ОСОБА_3 та боржником ОСОБА_4 у виконавчому провадженні АСВП № 57156718 по виконанню виконавчого листа № 2/577/201/18, виданого 03.09.2018 року Конотопським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , аліментів на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 10 000 грн щомісяця на кожну дитину до досягнення ними повноліття, починаючи з 04.12.2017 року, за умовами якої: 1) ОСОБА_4 передає у власність своєму сину - ОСОБА_6 належне йому нерухоме майно: 1/2 частину будівлі магазину загальною площею 112,9 кв.м., що розташований в м. Конотоп за адресою АДРЕСА_1 та за сином визнається право власності на це майно. 2) ОСОБА_4 передає у власність своєму сину - ОСОБА_5 належне йому нерухоме майно: 1/3 частину будівлі магазину загальною площею 807,7 кв.м., що розташований в м. Конотоп за адресою АДРЕСА_1 та за сином визнається право власності на це майно. 3) ОСОБА_4 передає у власність ОСОБА_3 легковий автомобіль марки Mersedes Benz G500, днз НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , в рахунок сплати заборгованості по аліментах, яка виникла за період з грудня 2017 р. по теперішній час і за ОСОБА_3 визнається право власності на це майно. 4) ОСОБА_4 сплачує на користь ОСОБА_3 , щомісячно кошти в сумі 10 000 грн на утримання сина - ОСОБА_7 . 5) Після передання вищевказаного нерухомого майна ОСОБА_6 та ОСОБА_5 право ОСОБА_3 на отримання аліментів на цих дітей припиняється. 6) Інших претензій матеріального характеру сторони одна до одної не мають.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 , тобто особа, яка не брала участі у справі, але вважає, що суд вирішив питання про її права та законні інтереси, в інтересах якого діє ОСОБА_2 , оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі особа, яка подала апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у затвердженні мирової угоди.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що в порушення процесуального законодавства апелянта не було залучено до судового процесу у даній справі, як особу, права та інтереси якої безпосередньо зачіпаються оспорюваною ухвалою суду внаслідок відчуження майна його боржника ОСОБА_4 , так як відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на майно боржника був накладений арешт в межах виконавчого провадження № 54946644 про стягнення з ОСОБА_4 на його користь грошових коштів. Також, як вказав ОСОБА_1 , суд має надати оцінку факту порушення його прав та охоронюваних законом інтересів, як стягувача у виконавчому провадженні № 54946644.

31 травня 2019 року від стягувача ОСОБА_3 до Сумського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона висловила своє непогодження з апеляційною скаргою та вважає її безпідставною, оскільки на час укладення оспорюваної мирової угоди в Державній виконавчій службі перебувало лише одне виконавче провадження про стягнення з боржника ОСОБА_4 на її користь аліментів на утримання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі по 10 000 грн на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. В той же час, як вона вказала, виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 грошових коштів було зупинено відповідно до ухвали Верховного суду від 26 квітня 2019 року. Отже, як вважає стягувачка, права ОСОБА_1 при укладенні мирової угоди не були порушені.

У відзиві на апеляційну скаргу боржник ОСОБА_4 вказав, що не погоджується з апеляційною скаргою ОСОБА_1 , виходячи з наступного. Зокрема, відповідно до рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 15 січня 2018 року з нього стягнуті аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання його неповнолітніх дітей. В процесі виконання рішення суду першої інстанції він та стягувачка ОСОБА_3 дійшли згоди про врегулювання спору шляхом укладення мирової угоди, в якій відповідно до вимог Сімейного кодексу України він передав дітям в рахунок сплати аліментів нерухоме майно. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05 жовтня 2018 року визнано мирову угоду, відповідно до якої його дітям передано у власність нерухоме майно. Щодо залучення ОСОБА_1 до розгляду питання про укладення мирової угоди, то ОСОБА_4 вказав, що на час укладення мирової угоди на виконанні в органах ДВС перебувало лише одне виконавче провадження про стягнення з нього аліментів. В той же час, виконавче провадження про стягнення з нього грошових коштів на користь ОСОБА_1 було зупинено на підставі ухвали Верховного Суду від 26 квітня 2019 року. У зв`язку із зазначеними обставинами ОСОБА_4 вважає, що укладенням мирової угоди права та інтереси ОСОБА_1 не були порушені, так як йому належить і інше нерухоме майно, за рахунок якого можна задовольнити інтереси стягувача ОСОБА_1

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у грудні 2017 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком яких є відповідач, що підтверджується свідоцтвами про народження, копії яких долучено до матеріалів справи (а.с. 3-4а)

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 15 січня 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі по 10 000 грн на кожну дитину щомісячно до стягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 04 грудня 2017 року.

18 вересня 2018 року старший державний виконавець Конотопського МРВ ДВС ГТУЮ, керуючись ч. 1 ст. 434 ЦПК України, передав суду для затвердження мирову угоду, укладену між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 В той же час, державний виконавець додатково повідомив суд, що на виконанні в Конотопському МРВДВС ГТУЮ перебуває зупинене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 1 937 500 грн та 546,65 грн судових витрат, у зв`язку з чим накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно боржника, у тому числі і на майно, зазначене у підписаній сторонами мировій угоді, що підтверджується Інформацією з держаного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка долучена до матеріалів справи.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05 жовтня 2018 року визнано мирову угоду, яка укладена 14 вересня 2018 року між стягувачем ОСОБА_3 та боржником ОСОБА_4 у виконавчому провадженні АСВП № 57156718 по виконанню виконавчого листа № 2/577/201/18, виданого 03.09.2018 року Конотопським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 10 000 грн щомісяця на кожну дитину до досягнення ними повноліття, починаючи з 04.12.2017 року, за умовами якої: 1) ОСОБА_4 передає у власність своєму сину - ОСОБА_6 належне йому нерухоме майно: 1/2 частину будівлі магазину загальною площею 112,9 кв.м., що розташований в м. Конотоп за адресою АДРЕСА_1 та за сином визнається право власності на це майно. 2) ОСОБА_4 передає у власність своєму сину - ОСОБА_5 належне йому нерухоме майно: 1/3 частину будівлі магазину загальною площею 807,7 кв.м., що розташований в м. Конотоп за адресою АДРЕСА_1 та за сином визнається право власності на це майно. 3) ОСОБА_4 передає у власність ОСОБА_3 легковий автомобіль марки Mersedes Benz G500, днз НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , в рахунок сплати заборгованості по аліментах, яка виникла за період з грудня 2017 р. по теперішній час і за ОСОБА_3 визнається право власності на це майно. 4) ОСОБА_4 сплачує на користь ОСОБА_3 , щомісячно кошти в сумі 10 000 грн на утримання сина - ОСОБА_7 . 5) Після передання вищевказаного нерухомого майна ОСОБА_6 та ОСОБА_5 право ОСОБА_3 на отримання аліментів на цих дітей припиняється. 6) Інших претензій матеріального характеру сторони одна до одної не мають.

Затверджуючи мирову угоду, суд першої інстанції виходив з того, що вона відповідає волевиявленню стягувача та боржника, стосується їхніх прав та обов`язків, а також предмета спору. До того ж, як вказав суд, умови мирової угоди вимогам закону не суперечать, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушують.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

За змістом вказаної статті мирова угода - це складена сторонами з урахуванням інтересів усіх заінтересованих осіб, що беруть участь у справі, угода, яка визнається судом лише після встановлення законності й обґрунтованості її умов, а також з`ясування думки усіх заінтересованих осіб щодо можливості її визнання.

Метою такої угоди є врегулювання спору між сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмету спору, тобто матеріально-правової вимоги позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення.

Виходячи з вимог ч.ч. 1, 3 ст. 434 ЦПК України, мирова угода, укладена між сторонами, або заява про відмову стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному або приватному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її для затвердження до суду, який видав виконавчий документ. Суд має право відмовити у затвердженні мирової угоди у процесі виконання рішення з підстав, визначених статтею 207 цього Кодексу, а у задоволенні заяви про відмову від примусового виконання рішення - з підстав, визначених статтею 206 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є не виконуваними.

Затверджуючи мирову угоду, суд першої інстанції не з`ясував обставини стосовно наданої

державним виконавцем додаткової інформації про зупинення виконавчого провадження відносно ОСОБА_4 в іншому провадженні та чи дійсно до переліку арештованого виконавцем майна ОСОБА_4 в іншому виконавчому провадженні ввійшло і те, стосовно якого вирішено питання за результатами затвердженої мирової угоди, укладеної між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Зокрема, з витребуваного апеляційним судом виконавчого провадження № 54946644 вбачається, що постановою державного виконавця ВП №54946644 від 20.10.2017 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/577/917/14 від 13 жовтня 2017 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 1 937 500 грн та 546,64 грн судових витрат.

Згідно постанови ВП №54946644 від 20.10.2017 року державним виконавцем накладено арешт на майно, що належить боржнику ОСОБА_4

Наведене свідчить про те, що умови мирової угоди, затвердженої судом 05 жовтня 2018 року, порушують права ОСОБА_1 , як стягувача у виконавчому провадженні.

Та обставина, що в результаті передачі у власність неповнолітнім дітям ОСОБА_4 нерухомого майна, яке належить вказаному боржнику, внаслідок чого у стягувачки ОСОБА_3 має припинитись право на отримання аліментів на неповнолітніх дітей, а у вказаного боржника залишилось і інше майно, не спростовує факт порушення прав ОСОБА_1 умовами затвердженої судом мирової угоди у даній цивільній справі.

Враховуючи викладене та керуючись п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду порушує права та інтереси особи, не залученої до участі у справі, а суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та порушив норми процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, під час якого необхідно з`ясувати обставини щодо зупинення провадження про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 грошових коштів та переліку арештованого майна ОСОБА_4 у співвідношенні до того, яке ввійшло до умов укладеної сторонами мирової угоди.

Керуючись п. 6 ч. 1 ст. 374; п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 379; ст. 382 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , тобто особи, яка не брала участі у справі, але вважає, що суд вирішив питання про її права та законні інтереси, задовольнити.

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05 жовтня 2018 року в даній справі скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повне судове рішення складено 05 липня 2019 року.

Головуючий: С.Г. Хвостик (суддя-доповідач)

Судді: О.І. Собина

І.В. Орлов