Постанова

Іменем України

26 червня 2019 року

м. Київ

справа № 664/1636/15-ц

провадження № 61-7032св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - Цюрупинський районний відділ управління Міністерства внутрішніх справ України у Херсонський області,

відповідач 1 - ОСОБА_1 ,

відповідач 2 - ОСОБА_2 ,

відповідач 3 - ОСОБА_3 ,

відповідач 4 - ОСОБА_4 ,

третя особа 1 - виконавчий комітет Цюрупинської міської ради Цюрупинського району Херсонської області,

третя особа 2 - служба у справах дітей Цюрупинської районної державної адміністрації,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Цюрупинського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Херсонський області в особі голови ліквідаційної комісії Цюрупинського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Херсонський області на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 18 серпня 2015 року в складі судді Бойко В. П. та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 02 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Базіль Л. В., Полікарпової О. М., Кузнєцової О. А.,

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2015 року Цюрупинський районний відділ управління Міністерства внутрішніх справ України у Херсонський області (далі - Цюрупинський РВУ МВС України у Херсонський області) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , треті особи: виконавчий комітет Цюрупинської міської ради Цюрупинського району Херсонської області, служба у справах дітей Цюрупинської районної державної адміністрації про усунення перешкод шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування приміщенням та виселення.

Позовна заява мотивована тим, що відповідачі неправомірно займають службову квартиру АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_1 , якому було виділено спірне житло звільнено з посади начальника Цюрупинського РВ УМВС України в Херсонській області та відряджено для подальшого проходження служби у Хмельницьку область.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної та касаційної інстанцій

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 18 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 02 листопада 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що ОСОБА_1 хоча і вибув до іншого місця роботи, але не втратив обов`язку забезпечувати належних умов проживання для своїх дітей. Також, вибуття не позбавило права дітей відповідно до статті 156 ЖК Української РСР на користування займаного ними житла.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи касаційної скарги

У листопада 2016 року Цюрупинський РВУ МВС України у Херсонський області в особі голови ліквідаційної комісії Цюрупинський РВУ МВС України у Херсонський області подало касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у якій просило скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскільки ОСОБА_1 припинив трудові відносини із Цюрупинським РВУ МВС України, яке надало йому службове приміщення, а тому наявні підстави для застосування статей 124, 125 ЖК Української РСР та виселення відповідачів із займаного житлового приміщення.

Узагальнені доводи осіб, які подали відзив на касаційну скаргу

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 травня 2017 року указану справу призначено до судового розгляду.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

08 лютого 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві Бурлакову С. Ю.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що ОСОБА_1 , як начальнику Цюрупинського РВ УМВС України в Херсонській області, на підставі ордеру від 11 липня 2011 року № 2 надана службова квартира АДРЕСА_1 .

Наказом УМВС України в Херсонській області від 21 січня 2015 року № 17 ОСОБА_1 увільнено з займаної посади та відряджено для подальшого проходження служби в органах внутрішніх справ у Хмельницьку область.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про міліцію» (чинного на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон) міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Згідно статті 21 Закону працівники міліції перебувають під захистом держави, що здійснюється в порядку і випадках, передбачених законом.

Держава гарантує соціальний захист працівників міліцію, у тому числі і право на житло. Жила площа працівникам міліції надається місцевими радами, відповідними міністерствами та відомствами у першочерговому порядку (стаття 22 Закону).

Суд установив, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 28 грудня 2010 року серії ВРД №752271 Цюрупинському РВ УМВС України в Херсонській області належить службова двокімнатна квартира АДРЕСА_1 .

Відповідно до наказу УМВС України в Херсонській області від 20 липня 2011 року № 142 та рішення житлово-побутової комісії УМВС від 11 липня 2011 року вказана квартира була надана сім`ї начальника Цюрупинського РВ ОСОБА_1 разом з членами сім`ї.

Виконкомом Цюрупинської міськради було видано ордер на службове жиле приміщення № 2 від 07 грудня 2011 року на службову двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 на склад сім`ї чотири особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4

Відповідно до статті 124 ЖК УРСР робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.

Не може бути виселено без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього кодексу, зокрема, осіб, що звільнені з посади, у зв`язку з якою їм було надано жиле приміщення, але не припинили трудових відносин з підприємством, установою, організацією, які надали це приміщення (стаття 125 ЖК УРСР).

Разом з тим згідно пункту 2 частини третьої статті 71 ЖК УРСР жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання, зокрема, за умовами і характером роботи протягом усього часу виконання цієї роботи.

Статтею 78 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї, що проживають у жилому приміщенні, наймач якого тимчасово відсутній (статті 71, 73), вправі користуватися всім займаним приміщенням. При цьому вони здійснюють права і обов`язки за договором найму цього приміщення.

У справі, яка переглядається, ОСОБА_1 змінив місце роботи у зв`язку із відрядженням до УМВС України в Хмельницькій області для подальшого проходження служби, за новим місцем роботи, іншим службовим житлом не забезпечений.

Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення - мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустимим э зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень (стаття 12 закону «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей»).

У службовій квартирі, яку отримав ОСОБА_1 під час роботи у Цюрупинському РВ УМВС України в Херсонській області, проживають і зареєстровані його дружина та малолітні діти.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року міжнародною судовою установою встановлено порушення національними судами прав заявників на житло, оскільки суди не надали адекватного обґрунтування для відхилення аргументів заявників стосовно застосування відповідного законодавства та не здійснили оцінку виселення в контексті пропорційності застосування такого заходу.

Розглядаючи справи цієї категорії, суди повинні враховувати інтереси сторін і вирішувати такі спори залежно від установленого та на підставі закону, а також ураховувати, що внаслідок виселення відповідачів без надання іншого жилого приміщення у зв`язку з переміщенням по службі одного із подружжя, пов`язаним з переїздом в іншу місцевість, без забезпечення житлом, порушується право цих осіб і членів їхніх сімей на житло.

Відповідачами надано аргументи про неможливість їх виселення без надання іншого жилого приміщення: малолітні діти, відсутність забезпечення житлом за новим місцем служби.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-115цс13 від 13 листопада 2013 року і підстав для відступлення від неї колегія суддів не знаходить.

Отже, при вирішенні справи суди правильно визначили характер правовідносин між сторонами, застосували закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надали належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Цюрупинського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Херсонський області в особі голови ліквідаційної комісії Цюрупинського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Херсонський області залишити без задоволення.

Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 18 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 02 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев

В. М. Коротун

В. П. Курило