Справа № 159/2394/19
Провадження № 2/159/888/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

розглянувши у м. Ковелі в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_4 , в якому просить стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 зазначає, що вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано відповідно до рішення Ковельського міськрайонного суду від 06.06.2016 року. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач вказує, що дитина проживає з нею та перебуває повністю на її утриманні та позивач самостійно несе витрати по забезпеченню дитини одягом, взуттям, повноцінним харчуванням, оздоровленням та по сплаті за комунальні послуги. Відповідач працює в УДСНС України у Волинській області на посаді заступника начальника та має значно більший дохід, ніж позивач, що підтверджується довідками про доходи, однак відмовляється в достатній мірі забезпечувати свою дитину. Позивачем було вжито всіх можливих заходів досудового врегулювання спору, однак добровільно про сплату аліментів домовитися не вдалося, а тому позивач змушена звертатися до суду.

Обґрунтовуючи вказаними обставинами свої позовні вимоги, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, позивач просила суд допустити негайне виконання рішення суду в межах аліментного платежу за один місяць.

Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10.05.2019 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 29.05.2019 року розгляд справи по суті відкладено для повторного направлення відповідачу копії позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

Відповідач у строк, повторно визначений судом, подав відзив, з якого вбачається, що позовні вимоги визнає частково та просить визначити розмір аліментів у розмірі 1/6 частини щомісячного доходу (заробітної плати) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зокрема відповідач зазначив, що наведені в позові факти є необ`єктивними, надуманими та не відповідають обставинам справи, а тому вимога про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку в місяць є необґрунтованою. Крім цього, відповідач зазначив, щовін систематично сплачує позивачу по справі кошти для забезпечення достатнього рівня життя дитини, намагається безпосередньо брати участь у вихованні дитини та купує необхідні речі, продукти харчування, ліки, оплачує послуги логопеда, тощо. Також, відповідач вказує, що на його утриманні знаходиться мати похилого віку, він самостійно сплачує комунальні платежі, а специфіка роботи передбачає для відповідача постійні ризики на отримання виробничих травм. Відповідачем відкрито рахунок на ім`я неповнолітньої доньки, куди відповідач спрямовує кошти в розмірі 1000 грн. щомісячно для забезпечення її в майбутньому.

На підставі викладеного відповідач просив у задоволенні позову відмовити та визначити аліменти у розмірі 1/6 частини щомісячного доходу (заробітної плати) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивачем подано відповідь на відзив відповідача, в якому виклала свої спростування обставин, викладених у відзиві, та просила позов задовольнити повністю. Крім цього, позивач вказує, що вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку є обґрунтованими, оскільки такий розмір є мінімальним на одну дитину. Відповідач має можливість сплачувати такий розмір аліментів, що підтверджується належними та допустимими доказами. Доказів, що відповідач не може сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку на утримання своєї єдиної дитини відповідачем не було надано. Твердження відповідача, що він постійно приймає участь у витратах на утримання дитини не відповідають дійсності, а позивачем не чиниться жодних перешкод у спілкуванні відповідача з дитиною.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення даного позову.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено з копії рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06.06.2016 року, шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , зареєстрований 20.10.2007 року відділом РАЦСу по м. Ковелю Ковельського МРУЮ Волинської області, актовий запис № 616 розірвано.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про її народження.

Неповнолітня дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, що фактично визнав відповідач у поданому на позов запереченні.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 180 СК України, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні, а у разі недосягнення такої згоди кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду.

Нормами ч. 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері (батька).

Згідно вимог ч. 1 ст. 183, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідач працює та отримує стабільний дохід, що ним не заперечується та підтверджується довідкою № 211 від 23.04.2019 року, виданою Управлінням ДСНС України у Волинській області.

Таким чином вбачаються підстави для стягнення аліментів з відповідача у частці від його заробітку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При цьому за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Аналізуючи зазначені норми закону, суд вважає, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

При цьому, суд звертає увагу на те, що за сталою судовою практикою аліменти на утримання однієї дитини присуджуються судом в частці, що становить 1/4 всіх видів заробітку платника аліментів.

Аналогічні норми містить і ч. 5 ст. 183 СК України.

Таким чином, відповідач має вік 39 років, не подав докази існування обставин, які істотно обмежують його працездатність, докази існування інших обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, що дозволяє зробити висновок про його спроможність сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх доходів щомісячно.

Визначений розмір аліментів, на переконання суду, буде об`єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин.

Доводи відповідача про те, що сума аліментів в розмірі ј всіх видів його заробітку буде значно перевищувати прожитковий мінімум для дитини відповідного віку суд до уваги не приймає з мотивів, наведених вище. В тому разі, якщо сума аліментів і буде перевищувати такий прожитковий мінімум, то це лише буде сприяти належному, достатньому рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Та обставина, що відповідач в добровільному порядку перераховує кошти на утримання дитини в майбутньому (після досягнення повноліття), не може впливати на розмір аліментів на даний час, оскільки такими коштами дитина зможе скористатись лише після досягнення нею повноліття в той час, коли кошти необхідні для повноцінного рівня життя дитини вже зараз.

Решта доводів відповідача, викладені ним у відзиві, не спростовують зазначених вище висновків суду, а тому суд відхиляє їх.

За таких обставин, з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх доходів щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви - з 10.05.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України.

Крім цього, з відповідача слід стягнути судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 263, 264, 265, 274-279 ЦПК України, на підставі ст.ст. 141, 180-182, 184, СК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, - задовольнити повністю.

Стягувати з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області 20.02.1996 року, ІПН НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області 07.12.2007 року, ІПН НОМЕР_4 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всього його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви - з 10.05.2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області 20.02.1996 року, ІПН НОМЕР_2 ) в користь держави судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць в сумі 4524 (чотири тисячі п`ятсот двадцять чотири) гривні 73 копійки звернути до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Головуючий: П.Ю. Бойчук