н/п 2-о/174/13/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

20 червня 2019 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Борцової А.А.,

за участю секретаря Килинчук Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, вказуючи, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 04.05.2001 року серії АЕА № 109177, зареєстрованого в реєстрі за № 576 вона придбала у власність однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Маючи намір подарувати свою квартиру, 10.04.2019 року вона звернулася з письмовою заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області Бугай Дарини Русланівни щодо проведення державної реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

15.04.2019 року від державного реєстратора прав на нерухоме майно вона отримала рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за № 46463724 на підставі того, що в поданих нею документах для проведення державної реєстрації речових прав наявні розбіжності в технічному описі об`єкта нерухомого майна. В поданій заяві про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності), технічному паспорті на квартиру, інвентаризаційна справа № 5653 від 25.03.2019 року, виданого комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області зазначено, що «однокімнатна квартира розташована на другому поверсі», тоді як в документі, що є підставою виникнення права власності, а саме договорі купівлі-продажу квартири № АДРЕСА_3 від 04.05.2001 року, виданого приватним нотаріусом Вільногірського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Поповичем А.М. - «однокімнатна квартира розташована на п`ятому поверсі». Тобто, різне зазначення поверхів розташування належної їй квартири перешкоджає їй в державній реєстрації за нею права власності на нерухоме майно, і як наслідок перешкоджає їй у реалізації її права на володіння, користування та розпоряджання своїм майно, що передбаченого ст. 317 ЦК України.

Таким чином, їй необхідно встановити факт того, що належна їй однокімнатна квартира АДРЕСА_1 знаходиться на другому поверсі п`ятиповерхового жилого будинку для можливості реалізувати її право власності на цю квартиру, в тому числі шляхом відчуження (продаж, дарування, обмін).

Іншим шляхом, окрім звернення до суду, встановити даний факт вона не має змоги, так як встановити місце перебування приватного нотаріуса Вільногірського міського нотаріального округу Поповича А.М., який видав (посвідчив) договір купівлі-продажу квартири від 04.05.2001 року, вона не має змоги.

Керуючись ст.ст. 4, 293, 317, 319 ЦПК України, заявниця просить суд встановити факт, що належна їй однокімнатна квартира АДРЕСА_4 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 04.05.2001 року серії АЕА № 109177, що зареєстрований в реєстрі за № 576 та посвідчений (виданий) приватним нотаріусом Вільногірського міського нотаріального округу А.М. Поповичем розташована на другому поверсі у будинку АДРЕСА_5 .

В судове засідання заявниця ОСОБА_1 не з`явилася, надала заяву, згідно з якою просить розглядати справу без її участі, заяву задовольнити. (а.с.21)

Представник заінтересованої особи - виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області Малая К.П., в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. (а.с. 26)

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що підтверджується матеріалами справи, що згідно копії договору купівлі-продажу квартири від 04.05.2001 року серії АЕА № 109177, посвідченого приватним нотаріусом Вільногірського міського нотаріального округу Поповичем А.М. та зареєстрованого в БТІ м. Вільногірськ 05.04.2001 р. за № 2403 та інформаційної довідки від 25.03.2019 року, виданої КП «БТІ» Вільногірської міської ради, заявниця ОСОБА_1 купила у ОСОБА_2 однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка знаходиться на п`ятому поверсі п`ятиповерхового жилого будинку з цегли та за нею зареєстровано право приватної власності на вказане житло (а.с. 5, 7), однак згідно копії технічного паспорту на вказану квартиру, виданого КП «БТІ» Вільногріської міської ради 25.03.2019 р. дана квартира знаходиться на другому поверсі цього ж багатоповерхового будинку (а.с. 9-11) та згідно копії інформаційної довідки від 25.03.2019 року, виданої ти же підприємством, під час поточної інвентаризації, проведеної 25.03.2019 року з`ясовано, що у вказаній квартирі змінилася (збільшилася) на 1,4 кв.м. загальна площа квартири та становить 37,7 кв.м., житлова площа - 20,3 кв.м. (а.с. 8)

Факт знаходження квартири заявниці на другому поверсі вказаного будинку також підтверджується довідкою від 26.04.2019 року, виданої заступником начальника управління АКБ та ЖКГ ОСОБА_3 , згідно з якою відповідно до технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_5 від 10.01.1989 року інв. № 103, квартира АДРЕСА_4 розташована на 2 поверсі даного будинку. (а.с. 12)

Згідно копії рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 15.04.2019 року № 46463724, державним реєстратором прав на нерухоме майно виконавчого комітету Вільногірського міської ради Дніпропетровської області Бугай Д.Р., відмовлено ОСОБА_1 у державній реєстрації права приватної власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_6 , у зв`язку з тим, що подані для проведення державної реєстрації прав документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, оскільки в даних документах наявні розбіжності в технічному описі об`єкта нерухомого майна, а саме: в технічному паспорті на квартиру зазначено, що «однокімнатна квартира розташована на другому поверсі», тоді як, в документі, що є підставою виникнення права власності, а саме договорі купівлі-продажу квартири від 04.05.2001 року, який видано приватним нотаріусом Вільногірського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Поповичем А.М., вказано, що «однокімнатна квартири розташована на п`ятому поверсі» (а.с. 6)

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами.

Процесуальні питання розгляду судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення регламентуються главою 6 розділу IV ЦПК України.

Статтею 293 ЦПК України, визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до вимог п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

У частині 1 ст. 315 ЦПК України наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Хоча за змістом частини другої цієї статті зазначений перелік не є вичерпним, проте у судовому порядку можуть бути встановлені ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення).

Заявниця просить встановити факт знаходження належної їй квартири на певному поверсі багатоповерхового будинку.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», до повноважень суб`єктів державної реєстрації прав належить: 1) забезпечення проведення державної реєстрації прав; ведення Державного реєстру прав; взяття на облік безхазяйного нерухомого майна; формування та зберігання реєстраційних справ. 2) здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Акредитовані суб`єкти можуть здійснювати визначені у частині першій цієї статті повноваження в повному обсязі або здійснювати їх виключно в частині забезпечення прийняття та видачі документів у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі договору з суб`єктом державної реєстрації прав та/або нотаріусом.

Відповідно до ч.3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі.

Підстави відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень визначені ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якими зокрема, відповідно до п.п. 3,4 цієї норми є невідповідність поданих документів вимогам, встановленим цим Законом та подання документів, які не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.

Порядок оскарження дій державного реєстратора визначений ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якої рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Таким чином, судом встановлено, що 10.04.2019 року ОСОБА_1 звернулася з заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно Бугай Д.Р. для проведення державної реєстрації її права приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , подавши документи необхідні для проведення цієї реєстраційної дії, однак 15.04.2019 року державний реєстратор виявивши в поданих документах розбіжності в технічному описі об`єкта нерухомого майна, а саме місця розташування квартири заявниці у багатоповерховому будинку, відмовила у проведенні вказаної реєстрації, мотивуючи не можливістю встановити на якому саме поверсі розташована вказана квартира, посилаючись при цьому на ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

При цьому факт того, що квартира АДРЕСА_1 розташована на другому, а не на п`ятому поверсі будинку, заявниця підтвердила довідкою від 26.04.2019 року, яка видана управлінням АКБ та ЖКГ на підставі даних технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_5 та технічним паспортом, який виготовлено станом на 25.03.2019 року КП «БТІ» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області.

Дії державного реєстратора Бугай Д.Р. щодо відмови у реєстрації права власності на належне їй майно, яка не містить конкретних підстав відмови передбачених статтею 24 ЗУ «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заявниця не оскаржувала.

Порядок усунення помилок нотаріуса при вчиненні нотаріальної дії визначено ч.3 ст. 51 Закону України «Про нотаріат», згідно з якою у разі виявлення нотаріусом або посадовою особою, які вчиняють нотаріальні дії, що ними допущено помилку при вчиненні нотаріальної дії або вчинена нотаріальна дія не відповідає законодавству, нотаріус або посадова особа, які вчиняють нотаріальні дії, зобов`язані повідомити про це сторони, стосовно яких вчинено нотаріальну дію, для вжиття заходів щодо скасування зазначеної нотаріальної дії відповідно до законодавства.

Велика Палата Верховного Суду звернула увагу і на те, що у ч.1 ст.315 ЦПК України наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Хоча за змістом ч. 2 цієї статті зазначений перелік не є вичерпним, проте в судовому порядку можуть бути встановлені лише ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (постанова ВП ВС від 29 травня 2019 року у справі №398/4017/18 (провадження №14-215цс19)).

Право власності заявниці на належну їй квартиру підтверджується договором купівлі-продажу цієї квартири, який посвідчено у нотаріальному порядку та зареєстровано у Вільногірському БТІ відповідно до існуючих на час укладення вказаної угоди норм законодавства, тобто це право заявниці визнано державою і будь-ким на даний час не оспорюється, а встановлення факту розташування цієї квартири на певному поверсі багатоквартирного будинку не може являтися юридичним фактом в розумінні вимог ст.293 ЦПК України, оскільки ці обставини підлягають встановленню на підставі технічної документації, виготовлення якої входить до компетенції уповноважених на це органів, і від цих обставин не залежить виникнення, зміна чи припинення права власності заявниці на належну заявниці квартиру.

До того ж, у разі сумнівів щодо достовірності поданих заявницею документів в частині розташування об`єкту, який підлягає реєстрації, державний реєстратор не позбавлена можливості з`ясувати ці обставини шляхом здійснення відповідних запитів до органів, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію права заявниці, тобто державного нотаріуса чи КП «БТІ» Вільногірської міської ради.

При таких обставинах, підстави для задоволення заяви відсутні, а понесені заявницею судові витрати, відповідно до ч.7 ст. 295 ЦПК України, слід віднести на її рахунок.

Керуючись ст.ст. 9,10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 4, 13, 76, 81, 263-265, 268, 293-294, 315-319, 354, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області - відмовити.

Судові витрати у виді сплаченого судового збору покласти на заявницю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий - суддя: підпис А.А.Борцова