П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2019 року

м. Рівне

Справа № 570/1736/16-ц

Провадження № 22-ц/4815/761/19

Головуючий у Рівненському районному суді:

суддя Таргоній М.В.

Заочне рішення суду першої інстанції

ухвалено 26 червня 2017 року у м. Рівне

Рівненської області

Час ухвалення рішення: не зазначено.

Повний текст рішення складено: не зазначено.

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Бондаренко Н.В., Гордійчук С.О.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

учасники справи:

позивач: Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк";

відповідач: ОСОБА_1 ;

представники учасників справи:

позивача - ОСОБА_2

відповідача - відсутній;

за участі (в апеляційному суді): представника позивача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Рівненського районного суду від 26 червня 2017 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У березні 2016 року в суд звернулося Публічне акціонерне товариства "Універсал Банк" (далі - ПАТ "Універсал Банк" або банк) з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Мотивуючи позов, вказувалося про прострочення відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором №019-2008-1079 від 17 квітня 2008 року перед Відкритим акціонерним товариством "Універсал Банк" (після зміни найменування - ПАТ "Універсал Банк"), за умовами якого позичальник отримала 33 000 долари США зі сплатою 12, 45 відсотків річних за користування ними. Внаслідок невиконання ОСОБА_1 зобов`язань станом на 04 березня 2016 року спірна заборгованість склала 27 914, 02 долари США, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 217, 22 долари США, сума дострокового стягнення кредиту - 23 145, 77 доларів США, відсотки - 4 518, 54 долари США і підвищені відсотки - 32, 49 долари США.

Ухвалою суді Рівненського районного суду від 10 травня 2016 року відкрито провадження у справі за зазначеним позовом і призначено до судового розгляду.

Заочним рішенням Рівненського районного суду від 26 червня 2017 року позов ПАТ "Універсал Банк" задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку (код ЄДРПОУ: 2133352; рах. № НОМЕР_1 - для погашення заборгованості; МФО: 322001) заборгованість за кредитним договором №019-2008-1079 від 17 квітня 2008 року в розмірі 16 440 доларів США, яка складається з дострокового стягнення кредиту - 11 671, 75 доларів США, простроченої заборгованості за кредитом - 217, 22 долари США, відсотків - 4 518, 54 долари США, підвищених відсотків - 32, 49 доларів США, що відповідно до курсу Національного банку України станом на день ухвалення рішення становило 427 951, 48 гривень.

Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Рівненського районного суду від 25 жовтня 2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

На рішення суду відповідачем подано апеляційну скаргу, де вважала його незаконним і необґрунтованим, що полягають у порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

На її обґрунтування зазначала про те, що всупереч вимогам ст. 224 ЦПК України в редакції, що діяла на час ухвалення оскаржуваного рішення, її жодного разу не було повідомлено про час і місце розгляду справи, хоча ця обставина є обов`язковою умовою проведення судом заочного вирішення спірних відносин.

Судом не додержано правил ст. 232 ЦПК України, оскільки при розгляді заяви про перегляд заочного рішення суду залишено без уваги її доводи про поважність причин неявки в судове засідання, про часткове повернення кредиту, про помилковість висновків щодо рішення Рівненського районного суду від 24 квітня 2014 року, яке стосується іншого кредитного договору, а також позбавив її можливості заявити клопотання про застосування до спору наслідків спливу позовної давності.

Вказуючи про це, посилалася на докази про згоду банку зняти обтяження з іпотечного майна, його реалізацію та внесення на рахунок ПАТ "Універсал Банк" 11 000 доларів США на погашення боргу за кредитним договором від 17 квітня 2008 року №019-2008-1079. При цьому суд не мотивував жодним чином обставину існування заборгованості у 16 440 доларів США, тоді як банк вимагав стягнути 27 914, 02 доларів США.

Вважає, що суд не врахував те, що позов банком про стягнення кредиту і відсотків за користування ним у межах строку кредитування, тобто до 18 лютого 2014 року, пред`явив поза межами позовної давності, адже у кредитора виникло право такої вимоги з моменту несплати щомісячних платежів - з листопада 2011 року. Тому просила застосувати до відносин з приводу стягнення тіла кредиту та відсотків у межах строку кредитування позовну давність і з викладених міркувань відмовити в цій частині позову в його задоволенні.

Як на підставу своїх доводів про необхідність застосування позовної давності, покликалася на існування правових позицій, що зафіксовані у постановах Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі №6-116цс13, від 19 березня 2014 року у справі №6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі №6-167цс14, від 03 червня 2015 року у справі №6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі №6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі №6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі №6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі №6-2462цс16. Крім того, аналогічна позиція висловлена й Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12.

Оскільки внесення останніх чергових платежів мало місце у листопаді 2011 року, тому протягом трьох років після цієї дати банк мав право звернутися з позовом про стягнення заборгованості. Відтак, позов пред`явлено за межами матеріально-правового строку, про застосування якого було нею заявлено. Таке твердження обґрунтовувала правовою позицією, що викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 та від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц.

З наведених міркувань просила застосувати до спірних правовідносин позовну давність, відмовивши в позові банку про стягнення заборгованості за кредитом та відсотками до закінчення терміну кредитування, а в частині вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором за нарахованими відсотками після закінчення терміну кредитування - за безпідставністю позову.

У поданому відзиві АТ "Універсал Банк", вважаючи оскаржуване рішення законним і обґрунтованим, просило залишити його без змін, а апеляційну скаргу - відхилити. При цьому покликається на те, що рішення суду від 24 квітня 2014 року стосується правовідносин відповідача з іншим кредитодавцем - Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк". Також не відповідають дійсності і твердження про неврахування суми 11 000 доларів США у рахунок погашення заборгованості, позаяк це відображено у відповідному розрахунку.

Окрім цього, судом стягнуто в рахунок заборгованості ту суму, які просив стягнути і банк - 16 440 доларів США.

Вважає хибними і переконання про те, що останній щомісячний платіж здійснено відповідачем у листопаді 2011 року, тоді як такий вчинено позичальником 24 вересня 2014 року, тобто позивач звернувся до суду в межах позовної давності.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи відповідача, колегія суддів дійшла до висновку про відхилення апеляційної скарги.

Як правильно з`ясовано судом попередньої інстанції, 17 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Універсал Банк" (після зміни найменування - ПАТ "Універсал Банк") та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №019-2008-1079, за положеннями якого позичальник отримала у кредитора 33 000 доларів США, зобов`язавшись належним чином використати і повернути кредит, а також сплатити проценти за користування коштами у розмірі 12, 45 % річних в порядку і на умовах, визначених договором.

В подальшому між ними ж було укладено додаткові угоди, якими додатково уточнено зобов`язання ОСОБА_1 щодо виконання умов договору №019-2008-1079 від 17 квітня 2008 року, в т.ч. і зі сплати процентів за користування кредитними коштами без порушення встановленого строку погашення кредиту та підвищеного розміру процентів за користування одержаними коштами понад встановлені строки.

Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу прострочення позичальником кредитних зобов`язань, внаслідок чого станом на 04 березня 2016 року утворилася заборгованість у розмірі 16 440 доларів США, що складається з 11 671, 75 доларів США як дострокового стягнення кредиту, 217, 22 доларів США - простроченої заборгованості за кредитом, 4 518, 54 доларів США - відсотків та 32, 49 доларів США - підвищених відсотків.

Повно і правильно з`ясувавши обставини справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності та встановивши, що при вирішенні спору до застосування підлягають норми матеріального права, на застосуванні яких наполягав банк, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов, стягнувши з відповідача на користь ПАТ "Універсал Банк" спірну заборгованість.

Відповідно до ст.ст. 1054, 1050, 526, 527, 530 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Щодо доводів апеляційної скарги про існування рішення Рівненського районного суду від 24 квітня 2014 року, яким вже стягнуто з відповідача на користь ПАТ "Універсал Банк" 15 348, 62 доларів США кредитного боргу та 459 075, 56 гривень пені, то ці обставини стосуються договірних правовідносин позичальника з Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк". Тобто жодним чином не створюють правових наслідків на спірні відносини між сторонами.

Не можна погодитися і з аргументами автора скарги про неврахування сплачених 11 000 доларів США у рахунок погашення заборгованості, адже цей факт викладено у відповідному письмовому розрахунку, який міститься в матеріалах справи.

Також не заслуговують на увагу і твердження відповідача про стягнення судом іншого розміру заборгованості, ніж того, який вимагав банк - замість 27 914, 02 долари США було стягнуто 16 440 доларів США. Натомість в резолютивній частині позовної заяви, яка в подальшому не змінювалася, чітко вказано про сумарний розмір заборгованості - 16 440 доларів США, який судом і було стягнуто.

Спростовуються матеріалами справи і доводи апеляційної скарги про те, що останній щомісячний платіж здійснено відповідачем у листопаді 2011 року, адже його здійснено ОСОБА_1 24 вересня 2014 року, тобто позивач звернувся до суду в межах позовної давності. Отже, аргументи про наслідки спливу позовної давності до спірних відносин застосовані бути не можуть.

Так само колегія суддів не згодна і з покликаннями про недодержання норм процесуального права судом.

Так, згідно із абз. другим ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Між тим, будь-яких доказів про існування таких процесуально-правових дефектів, які спонукали би до хибного розв`язання цивільно-правового спору відповідачем надано не було, матеріали справи не містять, а апеляційним судом їх здобуто не було.

Решта доводів апеляційної скарги є необґрунтованими і колегією суддів вони до уваги не беруться.

Підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а заочне рішення Рівненського районного суду від 26 червня 2017 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: о 15 год. 10 хв. 09.07.2019

Головуючий : С.В. Хилевич

Судді: Н.В. Бондаренко

С.О.Гордійчук