справа № 691/778/18
провадження № 2/691/73/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого судді Савенко О.М.

при секретарі судових засідань Шмунь Н.В.

з участю учасників справи:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Городище Черкаської області розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Городищенської міської ради Черкаської області про визнання права власності на квартиру та земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за законом,-

встановив :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Городищенської міської ради Черкаської області про визнання права власності на квартиру та земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за законом.

Обґрунтовуючи свою позовну заяву позивач посилається на те, що 22 вересня 2010 року було видано свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_1 , згідно якого ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . ОСОБА_3 був власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 02 лютого 1993 року, виданого Виконкомом міської ради народних депутатів в м.Городище, згідно розпорядження від 02 лютого 1993 року №9/02-03, а також власником земельної ділянки площею 1,27 га кадастровий номер НОМЕР_2 , яка розташована в адміністративних межах Городишщенської міської ради Черкаської області, поле №20, та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і підтверджується копією Державного Акту на право власності на землю від 16 грудня 2002 року Серії НОМЕР_3 , який зареєстрований у Книзі записів Державних Актів на право приватної власності на землю №673. На день смерті ОСОБА_3 не мав дітей, батьків, дружини та проживав самотньо, що підтверджується довідкою, написаною зі слів сусідів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .. Спадкоємцем мав бути рідний брат померлого ОСОБА_6 , який мав право на спадкування за законом другої черги, але ІНФОРМАЦІЯ_2 2003 ІНФОРМАЦІЯ_1 він помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 27 листопада 2003 року Серії НОМЕР_4 . Як син ОСОБА_6 , є рідним племінником ОСОБА_7 та має право спадкування за правом представлення. Користуючись своїм правом на прийняття спадщини, звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом до державного нотаріуса Городищенської державної нотаріальної контори, але правовстановлюючих документів на квартиру та земельну ділянку надати не зміг, остільки вони були втрачені. 18 липня 2015 року нотаріус розглянула заяву та видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Будучи позбавленим права на володіння, користування і розпорядження спадковим майном, прийняв рішення звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали і просили позов задоволити.

Представник відповідача Городищенської міської ради Черкаської області, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, у судове засідання не з`явився, але надав суду лист від 11 липня 2018 року за вхідним №4172 в якому зазначив на можливість слухання справи без його участі, зазначивши на визнання позовних вимог та відсутність підстав для заявлення самостійних вимог.

Неявка представника відповідача не перешкоджає розглядові справи по суті, так як повідомлений вчасно та належним чином про судовий розгляд. За таких обставин, суд, вважає, що у справі достатньо доказів для обєктивного розгляду і слухає справу у його відсутність.

Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог та при відсутності зустрічних вимог відповідача, вислухавши учасників справи, які прибули у судове засідання, розглянувши лист відповідача про відсутність заперечень проти задоволення позову, враховуючи визнання ним позову, заслухавши свідчення свідка ОСОБА_8 про те, що проживала у не зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 та лише після його смерті у судовому порядку встановила факт проживання однією сім`єю і не вирішувала питання прийняття спадщини після померлого та не зверталася до суду чи нотаріуса з питань усунення інших спадкоємців від права по спадкуванню чи зміну черговості одержання права на спадкування, дослідивши докази у справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав.

Частиною 1 ст.16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, окрім іншого, визнання права.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218, 1220 Цивільного Кодексу України спадкування перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), що відкривається внаслідок смерті особи, і до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті. За ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частина 3 ст. 1266 ЦК України визначає, що племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до ст.6 Європейської Конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13, зазначеної Конвенції, на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Так, за змістом рішення Європейського Суду з прав людини від 28 листопада 1999 року в справі «Brumarescu v. Romania» зазначено, що «Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті Преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів». У пункті 42 рішення у справі «Бендерський проти України» від 15 листопада 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають достатньою мірою висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись, виходячи з обставин кожної справи (рішення «Руїз Торійа проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року). Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (рішення «Артіко проти Італії» від 13.05.1980 року). Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом (cf. «Дюлоранс проти Франції» від 21 березня 2000 року, «Донадзе проти Грузії» від 07 березня 2006 року).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Право власності, згідно ст. 328 ч.1 ЦК України, набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом ч.2 ст. 328 ЦК України.

Згідно ст. 49. Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: зокрема, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується доказами у справі, що позивач є сином ОСОБА_6 відповідно до свідоцтва про народження Серії НОМЕР_5 (а.с.19). Із свідоцтва про народження Серії НОМЕР_6 та Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження відповідно до ст.ст.126,133,135 Сімейного кодексу України від 07 вересня 2010 року №2, вбачається, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідними братами, що підтверджується і записом відомостей про батьків (а.с. 6, 11). Згідно свідоцтва про право власності на житло від 02 лютого 1993 року, ОСОБА_3 мав у власності квартиру в АДРЕСА_2 (а.с.7) та на підставі Державного Акту про право приватної власності на землю Серії НОМЕР_3 , земельну ділянку площею 1,27 га в адміністративних межах Городищенської міської ради Черкаської області (а.с.8). ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача, ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_4 (а.с.9). Його рідний брат ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10). Спадкоємцем другої черги за законом, відповідно до ст. 1262 ЦК України, після смерті спадкодавця ОСОБА_3 був його рідний брат ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до відкриття спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина. До складу спадщини входили всі права та обов`язки, що належали йому, на момент відкриття спадщини, в тому числі право власності на земельну ділянку. Позивачем були втрачені правовстановлюючі документи на квартиру та земельну ділянку. З метою відновити вище зазначені документи, позивач подав для опублікування у друкованих засобах масової інформації оголошення про втрату свідоцтва про право власності на житло від 02 лютого 1993 року та Державного Акту на право власності на землю від 16 грудня 2002 року Серії НОМЕР_3 . Оголошення надруковано у районній газеті «Вісник Городищини» від 24 липня 2015 року №30 (а.с.13). Згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18 липня 2015 року державним нотаріусом Городищенської державної нотаріальної контори Черкаської області, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_3 , з підстав відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.12), при цьому інших підстав державним нотаріусоам не зазначено. Як вбачається із довідки Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації від 14 липня 2015 року №380, за ОСОБА_3 зареєстровано право особистої власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності, виданного згідно розпорядження міськвиконкому №9 від 02 лютого 1993 року і записано в Реєстрову Книгу за №6491 кн.34 стор.9 (а.с.16). Відповідно до Технічного паспорту, виготовленого станом на 20 грудня 2016 року, загальна площа квартири АДРЕСА_1 становить 41.4 кв.м. (а.с.15). Згідно Висновку про вартість майна, ринкова вартість вище зазначеної квартири становить 41 288 грн.11 коп. (а.с.22-37). За змістом листа відділу у Городищенському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 02 березня 2018 року № 29.23.0.230.115/101-18, вартість земельної ділянки в адміністративних межах Городищенської міської ради Черкаської області становить 60 400 грн.98 коп. (а.с.21). Відповідно до листа Городищенського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Черкаській області від 15 березня 2017 року №267, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 та знятий з реєстраційного обліку у зв`язку із смертю 15 вересня 2010 року (а.с.17-18). На день смерті ОСОБА_3 не мав дітей, батьків, дружини та проживав самотньо, що підтверджується довідкою депутата Городищенської міської ради, написаною зі слів сусідів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.20). Згідно ухвали Городищенського районного суду Черкаської області від 23 жовтня 2018 року, ухвалено витребувати у Городищенській державній нотаріальній конторі доказ у виді належним чином завіреної спадкової справи після померлого ОСОБА_3 , для дослідження в судовому засіданні (а.с.57). Із наданої до суду спадкової справи №410/2010, заведеної після померлого ОСОБА_3 , вбачається, що позивач вчасно звернувся до Городищенської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та згідно Витягу зі Спадкового реєстру №24825166 від 24 вересня 2010 року, за його заявою відкрито спадкову справу №410/2010 (а.с.64-83). Крім того, на повторний запит суду, державний нотаріус Городищенської державної нотаріальної контори, надала інформацію, що крім позивача, із заявою про прийняття спадщини звернулася співжителька померлого ОСОБА_3 ОСОБА_8 та зазначила, що в разі якби ОСОБА_6 був живий на день смерті ОСОБА_3 , то був би віднесений до спадкоємців другої черги, а остільки він помер, то його син, позивач у справі ОСОБА_1 , є правонаступником, в свою чергу співжителі є спадкоємцями четвертої черги при умові проживання з померлим на час смерті не менше п`яти років (а.с.78). Згідно Витягу зі Спадкового реєстру №24825166 від 24 вересня 2010 року, заповіту ОСОБА_3 не складав (а.с.67). На підставі наданої державним нотаріусом інформації, та пояснень свідка ОСОБА_8 , в судовому засіданні досліджено матеріли цивільної справи за заявою ОСОБА_8 про встановлення факту проживання однією сім`єю (справа №2-о-113/11). Згідно рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 27 грудня 2011 року, заяву ОСОБА_8 задоволено та встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживали однією сім`єю та вели спільне господарство починаючи з липня 1983 року до 03 вересня 2010 року. Таким чином, ОСОБА_8 є спадкоємцем четвертої черги. Відповідно до матеріалів спадкової справи №410/2010, позивач вчасно звернувся із заявою про прийняття спадщини та подав відповідні документи, без оригіналів правовстанолючих документів, внаслідок чого отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18 липня 2015 року. Як пояснив позивач в судовому засіданні, оригінали документів були втрачені. У разі втрати свідоцтва про право на спадщину та Державного Акту на право власності на земельну ділянку, порядку видачі нових на ім`я спадкодавця законодавством не передбачено. Належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на спадкове майно є звернення спадкоємця до суду з вимогою про визнання права власності в порядку спадкування за правилами позовного провадження.

Згідно ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Під час судового розгляду встановлено та підтверджується наявними доказами у цивільній справі, на момент смерті ОСОБА_3 , живих спадкоємців першої черги за законом (чоловіка, дітей, батьків) не було, єдиний спадкоємець другої черги рідний брат ОСОБА_6 помер задовго до смерті спадкодавця. Так, позивач, як син померлого ОСОБА_6 та племінник є єдиним спадкоємцем другої черги на спадкове майно ОСОБА_3 ..

Враховуючи, що позивач є спадкоємцем за законом другої черги за правом представлення після смерті ОСОБА_3 , оскільки спадщина була б успадкована його батьком ОСОБА_6 , якби він був живий на час відкриття спадщини, відсутність відмови від прийняття спадщини та спадкоємців попередньої черги, остільки ОСОБА_8 є спадкоємцем четвертої черги, підстав усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину, що є порушенням його спадкових прав та унеможливлює визнання таких прав з боку держави перед іншими суб`єктами цивільних та інших правовідносин, суд, вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на спадкове майно у виді квартири та земельної ділянки, в порядку спадкування за правом представлення. Перешкод для прийняття спадщини після померлого, судом не встановлено. Квартира та земельна ділянка, які є предметом судового розгляду, не перебувають під заставою, не належать іншим особам.

В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України, в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем ОСОБА_3 , який має право та виявив бажання юридично оформити право власності на майно спадкодавця.

Позов підтверджується: копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_5 ; копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_6 ; копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження відповідно до ст.ст.126,133,135 Сімейного кодексу України від 07 вересня 2010 року №2; копією свідоцтва про право власності на житло від 02 лютого 1993 року; копією Державного Акту про право приватної власності на землю Серії НОМЕР_3 ; копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_4 ; копією газети «Вісник Городищини» від 24 липня 2015 року №30; копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18 липня 2015 року; копією довідки Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації від 14 липня 2015 року №380; копією Технічного паспорту, виготовленого станом на 20 грудня 2016 року; копією Висновку про вартість майна; копією листа відділу у Городищенському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 02 березня 2018 року № 29.23.0.230.115/101-18; копією листа Городищенського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області від 15 березня 2017 року №267; копією спадкової справи №410/2010; копією Витягу зі Спадкового реєстру №24825166 від 24 вересня 2010 року; копією Витягу зі Спадкового реєстру №24825166 від 24 вересня 2010 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2, 3, 4, 5, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 83, 141, 263, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", ст.6 Європейської Конвенції з прав людини, ст.ст. 16, 328, 1216, 1217, 1218, 1220,1225, 1258,1266 ЦК України, суд, -

вирішив :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Городищенської міської ради Черкаської області про визнання права власності на квартиру та земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за правом представлення - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , як племінником, право власності в порядку спадкування за правом представлення на однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , посімейного заселення, АДРЕСА_4 та на земельну ділянку для товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер НОМЕР_2 площею 1,27 га, яка розташована в адміністративних межах Городищенської міської ради Черкаської області, згідно Державного Акту на право приватної власності на землю Серії НОМЕР_3 і належали рідному дядьку ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Копію рішення суду направити відповідачу, для відому.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги до Апеляційного суду Черкаської області.

Повне рішення суду складено 30 травня 2019 року.

Суддя О. М. Савенко