Дата документу 06.05.2019 Справа № 554/9730/18
Провадження № 2/554/106/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2019 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді - Савченко Л.І.

при секретарі - Гаврись В.В.

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача Лебідь Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Шевченківський ВДВС ГТУЮ в Полтавській області, про стягнення заборгованості за аліментами, інфляційних втрат, трьох відсотків річних та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментам на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період час з 01.05.2013 по 01.10.2018 у сумі 97 406 грн. 75 коп., інфляційних втрат, неустойки (пені), трьох відсотків річних від суми боргу по сплаті аліментів за період з 01.10.2015 року по 01.10.2018 року у сумі 25 458, 51 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 27 квітня 2010 року із ОСОБА_3 на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.04.2010 до досягнення дитиною повноліття. 27.04.2010 року був виданий виконавчий лист № 2-1363/10, який перебуває на виконанні у Шевченківському ВДВС м.Полтави. Згідно довідки-розрахунку заборгованість за аліментами за період з 01.05.2013 по 01.10.2018 склала 97 406 грн. 75 коп. Оскільки відповідач заборгованість не погашає, прохала стягнути з врахуванням строків позовної давності за період з 01.10.2015 року по 01.10.2018 року три відсотки річних у сумі 4 754 грн. на суму боргу 52 776 грн. 75 коп. за вказаний період, втрати від інфляції з урахуванням індексу інфляції за вказаний період у сумі 20 126, 07 грн. та пеню за 1096 днів у сумі 578 грн. 44 коп.

Ухвалою суду від 30 листопада 2018 року у забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою суду від 12 грудня 2018 року відкрито провадження по справі.

Відповідач подав до суду відзив, в якому зазначив, що борг утворився у зв`язку із відсутністю постійного місця роботи, однак свої батьківські обов`язки він ніколи не ігнорував. За усною домовленістю із позивачем добровільно надавав їй допомогу на утримання доньки як коштами, так і необхідними покупками. Крім того, постійно приймав участь у вихованні доньки, яка по вихідних днях перебувала у його сім`ї та сім`ї його батьків. Враховуючи, що ОСОБА_1 добре володіла інформацією про його місце проживання та засоби зв`язку, претензій з її боку щодо несплати аліментів ніколи не будо, він не вбачав необхідності збирати підтвердження усієї допомоги у письмовому вигляді. З розрахунку вбачається, що станом на травень 2013 року заборгованість по сплаті аліментів становить 19 892 грн. 25 коп., але не вбачається чи зараховані суми сплачених аліментів поштовим переводом. Також не враховані квитанції за період з травня 2013 року по жовтень 2018 року. Розрахунок пені проведений невірно, а три відсотки річних та інфляційні втрати взагалі не підлягають стягненню, оскільки є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення сплати аліментів. Також прохав розстрочити заборгованість по сплаті аліментів, у зв`язку із сімейним станом, так як має на утриманні вагітну дружину.

Ухвалою суду від 04 лютого 2019 року до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Шевченківський ВДВС м.Полтави ГТУЮ в Полтавській області.

Позивач подала до суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що підстави для застосування ст. 625 ЦК України та нарахування 3 % річних і інфляційних втрат нею обґрунтовані у позові, в тому числі і практикою ВСУ. Застосування ст. 625 ЦК України носить компенсаційний характер, а не штрафний, а тому не є неустойкою. Крім того, відповідач заперечив проти наданого позивачем розрахунку, однак власного розрахунку не надав. Також він надав суду квитанції, дублюючи їх, чим вводить суд в оману. Відповідач не заперечує проти того, що дідусь батько відповідача ОСОБА_6 приймав участь у додаткових витратах для онуки, проте ці обставини не впливають на загальний розмір заборгованості, оскільки обов`язок утримувати дитину лежить на батьках. Крім того, дитина потребує додаткових витрат на лікування, так як перебуває на диспансерному обліку групи «Д» з діагнозом «Гострий пієлонефрит». Відповідач участі у додаткових витратах не приймає.

Позивач подала до суду уточнену позовну заяву, в якій збільшила позовні вимоги до 145 664 грн. 80 коп., які складаються із заборгованості за аліментами за період з 01.09.2010 року по 01.04.2019 року у сумі 105 609 грн., інфляційних втрат на суму 31 828 грн. 35 коп., неустойки (пені) у сумі 892 грн. 45 коп., трьох відсотків річних у сумі 7 335 грн., у прийнятті яких судом було відмовлено.

Остаточно позивач визначила наступні позовні вимоги: за період з вересня 2010 року по 01 жовтня 2018 року основний борг за аліментами становить 92 736 грн. 00 коп., за період з 01.10.2015 по 01.10.2018 на суму боргу 56 839 грн. інфляційні втрати становлять 20 883 грн., 3 % річних становлять 1706 грн. 72 коп., пеня становить 622 грн. 95 коп.

Відповідач подав до суду заяву про розстрочення сплати заборгованості по аліментах, посилаючись на скрутне матеріальне становище та зміну сімейного стану на 36 місяців рівними частинами.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позов підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 проти позову заперечував, підтримав пояснення, викладені у відзиві.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Шевченківського ВДВС ГТУЮ в Полтавській області у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с.90).

Заслухавши сторони, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 03 квітня 2007 року (а.с.8).

Рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 27 квітня 2010 року стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 квітня 2010 року до досягнення дитиною повноліття (справа № 2-1363/10) (а.с.7).

Згідно довідки розрахунку виданої Шевченківським ВДВС м.Полтави ГТ УЮ у Полтавській області за виконавчим листом № 2-1363/10 виданим 27.04.2010 року заборгованість станом на 01.05.2013 року становить 19 155 грн. 25 коп., за період з травня 2013 року по вересень 2018 року включно заборгованість становить 97 406 грн. 75 коп. (а.с.10).

Відповідач подав до суду копії квитанцій про сплату аліментів від 04.11.2011 року на суму 300 грн., від 23.09.2011 року на суму 300 грн., 12.01.2011 року на суму 250 грн., 11.04.2011 року на суму 250 грн., 28.12.2011 року на суму 300 грн., 11.03.2011 року на суму 250 грн., 24.05.2011 року на суму 300 грн., 05.08.2011 року на суму 300 грн., 07.08.2012 року на суму 300 грн., 25.09.2012 року на суму 300 грн., 10.05.2012 року на суму 300 грн., 02.07.2012 року на суму 300 грн., 30.10.2010 року на суму 250 грн., 26.03.2012 року на суму 300 грн., 30.11.2010 року на суму 250 грн., 27.06.2013 року на суму 300 грн., 09.08.2013 року на суму 300 грн., 16.10.2013 року на суму 300 грн., 19.11.2013 року на суму 300 грн., 19.12.2013 року на суму 300 грн.08.07.2013 року на суму 300 грн., 22.05.2013 року на суму 300 грн., 25.07.2013 року на суму 300 грн., 16.09.2013 року на суму 300 грн., 11.04.2013 року на суму 300 грн., 27.05.2013 року на суму 300 грн., 26.04.2013 року на суму 300 грн., 13.02.2013 року на суму 300 грн., 23.07.2014 року на суму 300 грн. (а.с.43-47).

З врахуванням вказаних квитанцій Шевченківським ВДВС м.Полтави ГТУЮ в Полтавській області видано уточнену довідку, згідно якої заборгованість за виконавчим листом № 2-1363/10 нараховується з 01.09.2010 року та станом на 01.10.2018 року становить 92 736 грн. (а.с.81-82).

У судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_3 показали, що ОСОБА_3 за можливості надавав матеріальну допомогу на утримання доньки, брав участь у її вихованні, однак у повному розмірі аліменти не сплачував у зв`язку з відсутністю постійної роботи.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч.3 ст. 194 СК України заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.

Згідно ч. 4 ст.195 СК України розмір заборгованості по аліментам обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Враховуючи, що між сторонами виник спір щодо наявності та розміру заборгованості по аліментам, суд приходить до висновку про необхідність вирішення цього питання судом.

Суд вважає, що позивач довела наявність заборгованості за аліментами у сумі 92 736 грн. за період з 01.09.2010 року по 01.10.2018 року, що підтверджено довідкою Шевченківським ВДВС м.Полтави ГТУЮ в Полтавській області(а.с.81). При цьому суд враховує, що надані відповідачем квитанції про сплату ним аліментів державним виконавцем при розрахунку боргу враховані, а тому неправильність проведеного розрахунку відповідачем не доведена. Жодних належних та допустимих доказів, які б спростували наданий позивачем розрахунок суду не надано.

Твердження відповідача про скрутне матеріальне становище та змінений сімейний стан не спростовують факту його ухилення від сплати аліментів у повному розмірі та не звільняють від обов`язку сплачувати аліменти.

З цих підстав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за аліментами підлягають задоволенню, а саме в розмірі 92 736 грн.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Згідно наданого позивачем розрахунку, пеня за період з 01.10.2015 року по 01.10.2018 року становить 622 грн. 95 коп. ( на суму боргу 56 839 грн., кількість днів 1096).

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи, що відповідач не сплачував аліменти, в результаті чого за ним виникла заборгованість за період з 01.10.2015 року по 01.10.2018 року (1096 днів) у сумі 56 839 грн., з його вини, вимога про стягнення пені на користь позивача у сумі 622 грн. 95 коп. є обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Доводи відповідача щодо невірного розрахунку пені, яка згідно його розрахунку повинна бути значно більшою, судом спростовуються, оскільки суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог та не може виходити за їх межі.

Твердження ОСОБА_3 щодо відсутності вини у виникненні заборгованості є неспроможними, так як відсутність постійної роботи не звільняє відповідача від своїх батьківських обов`язків щодо утримання дитини. Інших належних доказів неможливості сплачувати аліменти із об`єктивних, незалежних від нього причин, суду не надано. Зміна майнового стану, а саме народження другої дитини сталося 07.02.2019 року, тоді як пеня нарахована на борг, який утворився за період з 01.10.2015 року по 01.10.2018 року.

Суд вважає, що відповідач не довів, відсутності своєї вини в утворенні заборгованості, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За змістом статей 524,533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

З аналізу норм ст. 625 ЦК України випливає, що у вказаній статті визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язаннянезалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду № 686/21962/15-ц від 16.05.2018.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що до правовідносин, що виникають з приводу виконання судових рішень, зокрема щодо стягнення аліментів, можуть застосовуватися норми, що передбачають відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).

Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, частиною першою вказаної статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною другою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання по сплаті аліментів не виконував, він зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. В цій частині вимоги позивачки ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та підлягають задоволенню в межах наявного в матеріалах справи та перевіреного судом розрахунку

При визначенні розміру інфляційних втрат суд виходить із наданого позивачем розрахунку, який є вірним, з врахуванням тих місяців, в яких розмір інфляції перевищував 100, 0 %, та стягує із відповідача інфляційні втрати у сумі 20 883 грн. за період з жовтня 2015 року по жовтень 2018 року.

При визначенні трьох відсотків річних суд виходить з наступного розрахунку позивача : 56 839 грн. х 1096 днів /365/100=1706, 72 грн.

При цьому судом спростовуються заперечення ОСОБА_3 щодо невірного застосування до даних правовідносин норм ст. 625 ЦК України, оскільки відшкодування інфляційних втрат та трьох відсотків річних носить компенсаційний характер, а неустойка є видом забезпечення виконання зобов`язань.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_3 про розстрочення сплати заборгованості по аліментах відповідно до ст. 197 СК України, оскільки відповідач не довів свого скрутного матеріального стану належними та допустимими доказами, наявність на утриманні іншої дитини не позбавляє його обов`язку від сплати аліментів на утримання ОСОБА_7 , 2007 року народження.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України та стягує із відповідача судовий збір у сумі 1 158 грн. 29 коп. пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 141, 229, 263-265, 268,289, 354 ЦПКУкраїни, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість по аліментам за період з 01 вересня 2010 року по 01 жовтня 2018 року у сумі 92 736 грн. 00 коп., інфляційні втрати за період з 01 жовтня 2015 року по 01 жовтня 2018 року у сумі 20883 грн., 3 % річних у сумі 1 706 грн. 72 коп., пеню за несвоєчасну сплату аліментів у сумі 622 грн. 95 коп., а всього 115 829 грн. 17 коп.

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про розстрочення сплати заборгованості по аліментах відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 1 158 грн. 29 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Відповідно до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасником справи через Октябрський районний суд м.Полтави.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,Шевченківський ВДВС ГТУЮ у Полтавській області, місце знаходження: м. Полтава вул. Стешена, 6, .

Повне рішення складено 10 травня 2019 року.

Суддя Л.І.Савченко