ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5300/19 Справа № 212/1246/18 Суддя у 1-й інстанції - Ваврушак Н. М. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Приватне акціонерне товариство "Центральний гірничо - збагачувальний комбінат"

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо - збагачувальний комбінат" на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 лютого 2019 року, яке постановлено суддею Ваврушак Н.М. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 04 березня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2018 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ПрАТ «ЦГЗК» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування позову зазначено, що в період з 01.02.1978 року по 02.07.2008 року позивач працював на підприємстві відповідача підземним машиністом скреперної лебідки, підземним гірничоробочим, підземним гірничим майстром, начальником добувної дільниці. Звільнився за власним бажанням в зв`язку з виходом на пенсію по ст. 38 КЗпП України. При звільненні з підприємства йому не виплатили вихідну допомогу при звільненні.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 10.09.2015 на його користь стягнуто з відповідача вихідну допомогу в розмірі 20153,04 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 20000 грн., 4000 грн. моральної шкоди.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.03.2016 року вказане рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу змінено в частині розміру моральної шкоди в іншій частині рішення залишено без змін.

Виконавчий лист, виданий на підставі даного рішення суду, переданий на виконання до виконавчої служби 18.03.2016 року та постановою Жовтневого відділу державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 31.03.2016 року виконання рішення було зупинено. Постановою Верховного Суду України від 06.02.2018 року касаційну скаргу відповідача залишено без задоволення, рішення судів першої та апеляційної інстанції залишено без змін. Відповідачем здійснено повний розрахунок з позивачем лише 18.05.2018 року.

В зв`язку з наведеним вище позивач вважає, що відповідачем порушено вимоги ст. 117 КЗпП України і з останнього підлягає стягненню на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період часу з 11.09.2015 року по 30.03.2016 року та з 07.02.2018 року по 19.05.2018 року в сумі 97171,52 грн. із розрахунку середньоденної заробітної плати за два останні місяці перед звільненням 321,76 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 лютого 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 62 838, 86 гривень без урахування податку з доходів фізичних осіб.

В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 гривень.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що з винесенням судового рішення у даній справі виникли правовідносини з приводу його виконання, а не з приводу розрахунків між роботодавцем та звільненим працівником, тому в даному випадку вимоги ст.117 КзПП не підлягають застосуванню.

Зауважено, що позивачем здійснено невірний розрахунок суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки погашення боргу перед ОСОБА_3 здійснено згідно платіжного доручення від 05.04.2018 року, а тому кількість робочих днів склала 186 днів.

Також в апеляційній скарзі зазначено, що з середнього заробітку у разі задоволення позову підлягають стягненню суми податку з доходів фізичних осіб та інші обов`язкові платежі.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 10 вересня 2015 року частково задоволено позов ОСОБА_4 та стягнуто з ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_4 вихідну допомогу в розмірі 20153,04 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 20000 грн., 4000 грн. моральної шкоди.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.03.2016 року вказане рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу змінено в частині розміру стягнутої моральної шкоди, який зменшено з 4 000,00 грн. до 1 000,00 грн., в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. (а.с.13-16)

21 березня 2016 року державним виконавцем Жовтневого відділу ДВС Криворізького МУЮ було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу 17.03.2016 про стягнення боргу в сумі 40153,04 грн. (а.с.90).

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31.03.2016 було відкрито касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «ЦГЗК» про стягнення вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ПАТ «ЦГЗК» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 10.09.2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.03.2016 року, виконання зазначеного рішення суду зупинено. (а.с. 119).

На підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31.03.2016 року було зупинено виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу 17.03.2016 про стягнення боргу в сумі 40153,04 грн., що підтверджується відповідною інформацією Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області. (а.с.86)

06 лютого 2018 року постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, касаційна скарга відповідача була відхилена, рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 10.09.2015 року, що залишено без змін судом апеляційної інстанції, та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.03.2016 року, залишено без змін (а.с.120).

Відповідно до інформації Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області від 27.08.2018 року за № 2974, грошові кошти у розмірі 40153,04 грн. були перераховані на користь 18.05.2018 року ОСОБА_5 за платіжним дорученням № 822. (а.с.121).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для застосування до спірних правовідносин ст. 117 КЗпП, однак не може погодитись з визначеним судом першої інстанції розміром середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Частиною першою статті 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Таким чином, невиконання рішення суду про стягнення на користь звільненого працівника недоплаченої заробітної плати є підставою для покладення на власника або уповноважений ним орган відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, за весь період невиплати цієї заробітної плати, оскільки вимоги звільненого працівника щодо її виплати є трудовим спором і регулюються нормами трудового права.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 14 грудня 2016 року у справі № 6-788цс16.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 10 вересня 2015 року задоволено частково позов ОСОБА_4 та стягнуто з ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_4 вихідну допомогу в розмірі 20153,04 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 20000 грн., 4000 грн. моральної шкоди.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.03.2016 року вказане рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу змінено в частині розміру стягнутої моральної шкоди, який зменшено з 4 000,00 грн. до 1 000,00 грн., в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. (а.с.13-16)

21 березня 2016 року державним виконавцем Жовтневого відділу ДВС Криворізького МУЮ було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу 17.03.2016 про стягнення боргу в сумі 40153,04 грн. (а.с.90).

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31.03.2016 було відкрито касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «ЦГЗК» про стягнення вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ПАТ «ЦГЗК» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 10.09.2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.03.2016 року, виконання зазначеного рішення суду зупинено. (а.с. 119).

На підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31.03.2016 року було зупинено виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу 17.03.2016 про стягнення боргу в сумі 40153,04 грн., що підтверджується відповідною інформацією Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області. (а.с.86)

06 лютого 2018 року постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, касаційна скарга відповідача була відхилена, рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 10.09.2015 року в частині, що залишена без змін судом апеляційної інстанції, та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.03.2016 року залишено без змін (а.с.120).

Відповідно до копії платіжного доручення № від 05 квітня 2018 року, відповідачем по справі було перераховано Жовтневому (Покровському) відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області 40153,04 грн. із зазначенням призначення платежу оплата боргу ОСОБА_3 за ВП № 50568150 від 21.03.2016 року, без НДС.

Відповідно до інформації Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області від 27.08.2018 року за № 2974, грошові кошти у розмірі 40153,04 грн. були перераховані на користь 18.05.2018 року ОСОБА_5 за платіжним дорученням № 822. (а.с.121).

Звертаючись з позовом до суду, ОСОБА_3 просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.09.2015 року по 30.03.2016 року, та з 07.02.2018 року по 19.05.20018 року, що на його думку становить 302 дня, та середній заробіток за вказані періоди склав 97171 грн. 52 коп.

При цьому позивач суму середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 97171 грн. 52 коп. визначив, виходячи із його середньоденної заробітної плати в розмірі 321 грн. 76 коп. та 302 днів періоду затримки розрахунку при звільненні.

Згідно п. 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат у випадку збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (п. 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Колегія суддів, перевіряючи розрахунок розміру середнього заробітку, наведений судом першої інстанції за періоди 11.09.2015 року по 30.03.2016 року, та з 07.02.2018 року по 19.05.20018 року, згідно якого розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку з позивачем проводиться шляхом множення середньоденного заробітку, а саме 289 грн. 58 коп., на кількість робочих днів за час затримки розрахунку з позивачем, а саме 217 днів та середній заробіток за час затримки розрахунку становить 62838,86 грн., не може повністю погодитись з ним в частині періоду стягнення середнього заробітку за час затримання розрахунку з 07.02.2018 року по 19.05.20018 року, оскільки, відповідно до копії платіжного доручення № від 05 квітня 2018 року, відповідачем по справі було перераховано Жовтневому (Покровському) відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області 40153,04 грн. із зазначенням призначення платежу оплата боргу ОСОБА_3 за ВП № 50568150 від 21.03.2016 року, без НДС, отже відповідачем по справі було проведено повний розрахунок з позивачем 05.04.2018 року, тому, розрахунок розміру середнього заробітку, має бути проведений за періоди 11.09.2015 року по 30.03.2016 року, та з 07.02.2018 року по 05.04.20018 року.

Отже, виходячи із середньоденного заробітку, а саме 289 грн. 58 коп., та кількості робочих днів за час затримки розрахунку з позивачем, які становлять 198 робочих днів, середній заробіток за час затримки розрахунку становить 57336,84 грн. (289,58 грн.*198 робочих днів), що відповідає вимогам п.8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

На підставі наведеного вище колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що при вирішенні даного спору було здійснено невірний розрахунок суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки погашення боргу перед ОСОБА_3 здійснено 05.04.2018 року.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції та відмови в задоволенні позовних вимог доводи апеляційної скарги про те, що з винесенням судового рішення у даній справі виникли правовідносини з приводу його виконання, а не з приводу розрахунків між роботодавцем та звільненим працівником, тому в даному випадку вимоги ст.117 КзПП не підлягають застосуванню, з огляду на те, що непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про те, що з середнього заробітку, у разі задоволення позову, підлягають стягненню суми податку з доходів фізичних осіб та інші обов`язкові платежі, з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України.

Об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід (п. 163.1 ст. 163 Податкового Кодексу України).

Відповідно до п. 164.1.1 ст. 164 Податкового Кодексу України, загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Як передбачено п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Оскільки, обов`язок щодо нарахування, утримання та сплати податку із суми доходу та відповідальність за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору покладається на юридичну особу (її філію, відділення, інший відокремлений підрозділ), колегія суддів вважає, що визначення суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу представника відповідача задовольнити частково, змінити рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутого середнього заробітку за час затримки розрахунку з відповідача на користь позивача, зменшивши його з 62838 грн. 86 коп. до 57336 грн. 84 коп.

В іншій частині рішення суду першої інстанції повинно бути залишено без змін.

Керуючись ст. 367, ч. 1 ст. 369, ст. 374, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо - збагачувальний комбінат" задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22 лютого 2019 року змінити в частині розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку, стягнутого з Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо - збагачувальний комбінат" на користь ОСОБА_6 , зменшивши його з 62838 грн. 86 коп. до 57336 (п`ятдесят сім тисяч триста тридцять шість) грн. 84 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 01 липня 2019 року.

Головуючий:

Судді: