справа №619/728/19
провадження №2/619/586/19
Ухвала

01 липня 2019 року
Дергачівський районний суд Харківської області, суддя Нечипоренко І.М.,
імена (найменування) учасників справи:
відповідач: ОСОБА_2 .
Питання, що вирішується ухвалою.
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати нікчемним заповіт, складений від імені ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_4 , посвідчений секретарем Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області Хурсовою Світланою Іванівною 15 жовтня 2002 року за реєстровим №197.
Ухвалою суду від 28.02.2019 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту нікчемним.
До суду надійшла заява позивача, у якій просить вжити заходи забезпечення позову та накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 , який2 зареєстрований за відповідачем на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посилаючись на те, що даний будинок є об`єктом спадкування нею за законом після тітки ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . вважає, що існують дійсні та об`єктивні підстави для забезпечення позову у вигляді накладення арешту на житловий будинок, оскільки у разі, якщо відповідач реалізує даний будинок, то виконання рішення у разі задоволення позову буде суттєво ускладнено, внаслідок чого будуть порушені її права. Застосувати зустрічне забезпечення вважає недоцільним, оскільки відсутні підстави, передбачені ч.3 ст.154 ЦПК України.
У судовому засіданні позивач та представник заяву підтримали, просили її задовольнити з підстав, зазначених вище.
Відповідач та представник у судовому засіданні проти заяви заперечували, зазначивши, що забезпечення є недоцільним з огляду на те, що у справі, яка розглядалася раніше між цими ж сторонами і зараз триває апеляційне провадження, було позов забезпечено позов шляхом накладення арешту на даний житловий будинок і ці заходи тривають до теперішнього часу.
Вислухавши клопотання та думку присутніх осіб, суд дійшов наступного висновку.
Частинами 1,2 статті 149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Як роз`яснено в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову, є мотивована заява будь-кого з осіб, які беруть участь у справі.
Отже, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.
Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення по справі в разі задоволення заявленого позову.
При цьому, забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.
Так, загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.
Відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Таким чином, керуючись наведеними нормами цивільного процесуального законодавства та враховуючи роз`яснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Суд зазначає, що предметом спору є заповіт, який позивач просить визнати нікчемним. При цьому, позивачем не заявляється вимога про застосування наслідків нікчемності заповіту та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, тому з урахуванням змісту позовних вимог, суд вважає, що відсутні підстави для застосування заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення по справі в разі задоволення заявленого позову.
Крім того, відповідно до ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 02.11.2018 у справі №619/3749/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, яка до теперішнього часу не скасована та продовжує діяти, накладено арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 .
Частинами 6,10 ст.153 ЦПК України встановлено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.
Ухвали суду, які оформлюються окремим процесуальним документом, постановляються в нарачій кімнаті. Ухвали суду, постановлені окремим процесуальним документом, підписуються суддею і приєднуються до справи.
Керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суд
У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області відповідно до пп.15.5 п.15 Перехідних положень.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 02.07.2019.

Суддя І. М. Нечипоренко