Якимівський районний суд Запорізької області
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 330/956/19

2/330/338/2019

"02" липня 2019 р. Якимівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Федорець С.В.

при секретарі - Шеліповій Ю.О.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства Комерційний банк «Приватбанк» (адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) до ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, за наступними підставами.

Відповідно до укладеного договору № б/н від 17.03.2014 року, відповідач отримав кредит у розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 01.04.2019 року має заборгованість 29640 гривень 48 копійок, яка складається з наступного: 3404,51 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 21418,07 грн. нараховано пеня за прострочене зобов`язання; 2930,26 нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1387,64 грн. штраф (процентна складова).

На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 17.03.2014 року у розмірі 29640 гривень 48 копійок та судові витрати у розмірі 1921 гривень 00 копійок.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою суду від 22.05.2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Представник позивача надав на адресу суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, зазначивши, що наполягає на задоволенні позовних вимог.

Відповідач до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно на офіційному веб-сайті суду, відзиву на позов не надав.

Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, у даному випадку правовідносини, що склалися між сторонами, ґрунтуються на вимогах статей 526, 299, 625, 1049, 1054 ЦК України.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Як зазначає позивач, відповідно до укладеного договору № б/н від 17 березня 2014 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Даний Кредитний договір, за посиланнями позивача, складається з Анкети-Заяви Позичальника, Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і Умов та правил надання банківських послуг, копії яких додані до позовної заяви(а.с. 12-28).

Однак, з наданої копії Анкети-Заяви від 17.03.2014 року не вбачається, яку саме банківську картку (чи послугу) бажав отримати відповідач та не вказано бажаний кредитний ліміт взагалі (а.с. 12).

Таким чином, суд вважає, що позивачем не надано доказів на підтвердження отримання відповідачем саме кредитної картки «Універсальна», витяг з тарифів обслуговування якої додано до позову та, за посиланнями позивача, є складовою кредитного договору.

З розрахунків, наданих позивачем (а.с. 9-11), вбачається, що відповідачеві надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік (2,5% на місяць), з 01.09.2014 року - 34,80 % на рік (2,9% на місяць), з 01.04.2015 року - 43,20 % на рік (3,6% на місяць), з розрахунку 360 днів у році на суму залишку заборгованості за кредитом.

З розрахунку, наданого позивачем, відповідач станом на 01.04.2019 року має заборгованість 29640 гривень 48 копійок, яка складається з наступного: 3404,51 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 21418,07 грн. нараховано пеня за прострочене зобов`язання; 2930,26 нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1387,64 грн. штраф (процентна складова).

Тобто, як вбачається з вимог, викладених у позові, у відповідача з відсутня заборгованість за тілом кредиту та заборгованість за нарахованими відсотками, проте є заборгованість за простроченим тілом кредиту.

У відповідності до статті 536 ЦК України, проценти є платою за користування чужими коштами.

Згідно до Умов та правил надання банківських послуг, проценти нараховуються на суму залишку заборгованості за кредитом, однак, згідно до позову, залишку заборгованості за тілом кредиту у відповідача немає, відповідно, немає і заборгованості за нарахованими відсотками.

Таким чином, не є зрозумілим та не з`ясовується з наданих Банком розрахунків заборгованості, яким чином було вираховано заборгованість за простроченим тілом кредиту і чим саме вона відрізняється від заборгованості за тілом кредиту, яка дорівнює 0,00 гривень.

У відповідності до статті 549 ЦК України, штраф це неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Як зазначено в Тарифах з обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 12), процентна складова штрафу за вказаним кредитним договором складає 5% від суми заборгованості за кредитним договором, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Як вбачається з розрахунків, наданих позивачем, штраф у розмірі 896,44 гривень вирахувано як 5% від суми 3404,51 гривень (заборгованість за простроченим тілом кредиту)+21418,07 гривень (пеня)+2930,26 гривень (нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень), тобто проведено нарахування штрафу у відсотках від суми іншого виду неустойки (згідно до ч. 3 статті 549 ЦК України) пені. При цьому також не вбачається, що у відповідача перед позивачем мається заборгованість за тілом кредиту.

В свою чергу, згідно до розрахунку позивача (а.с. 10, колонка 3), пеня розраховувалася за кожен день прострочення виконання зобов`язання, виходячи з того, що сума заборгованості складається з нарахованих процентів та суми штрафу.

Крім того, на підтвердження своїх позовних вимог Банком надано розрахунок заборгованості відповідача, який підписаний представником Банку, однак не завірений належним чином печаткою юридичної особи (а.с. 9-11).

Враховуючи наведене, суд не може вважати письмовий доказ розрахунок заборгованості наданий позивачем, допустимим доказом обставин, викладених Банком у позовній заяві, а тому не має змоги зробити висновок про обгрунтованість доводів позивача, викладених у позові щодо розміру заборгованості відповідача.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що позивачем не надано належного обґрунтування заявлених позовних вимог, а через не подання позивачем допустимих доказів та невизначеність наданими позивачем матеріалами тіла кредиту та заборгованості за нарахованими відсотками, у суду відсутня можливість зробити відповідні розрахунки та вірно встановити дійсний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за вказаним кредитним договором б/н від 17.03.2014 року.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову та вважає за необхідне у позові відмовити.

Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, стягненню на користь позивача з відповідача не підлягають судові витрати по оплаті судового збору, оскільки у задоволенні позовних вимог повністю відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 141, 264, 265, 274-279 ЦПК України, ст. ст. 526, 527, 530, 599, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Акціонерного Товариства Комерційний банк «Приватбанк» (адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) до ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його винесення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

У відповідності до п.п. 15.5, п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: Федорець С.В.