Постанова

Іменем України

19 червня 2019 року

м. Київ

справа № 487/3175/14-ц

провадження № 61-28130св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Миколаївської області в складі колегії суддів: Данилової О. О., Коломієць В. В., Шаманської Н. О. від 24 липня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона є власником будинку АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 . Їх будинки є частками однієї будівлі, а дах відповідача, який обладнано з порушенням будівельних норм, примикає до задньої стіни її будинку. ОСОБА_2 перешкоджає їй у проведенні необхідних ремонтних та будівельних робіт по обслуговуванню її будинку, в тому числі і щодо вологоізоляції зовнішніх стін, що призводить до замокання конструктивних елементів внутрішніх приміщень та виникнення плісняви. Крім того, металеві ворота входу до будинку НОМЕР_1 на навіс закріплені на стіні її будинку, тоді як відстань будь-яких споруд суміжних ділянок не має бути меншою ніж 1 м. Діями відповідача їй заподіяно майнову та моральну шкоду.

Посилаючись на наявність перешкод, створених відповідачем у належному користуванні нею своєю власністю, та уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просила встановити право безоплатного постійного сервітуту на земельній ділянці АДРЕСА_1 для здійснення поточного ремонту зовнішньої стіни її будинку шляхом надання вільного проходу; зобов`язати ОСОБА_2 обладнати захисний фартух з оцинкованої сталі на покрівлі будинку; демонтувати електричні дроти з бетонного паркану, встановленого на межі їх ділянок; зобов`язати знести (демонтувати) навіс літ. Р та металеву коробку воріт; стягнути 4 455 грн витрат на проведення ремонтно-будівельних робіт, 5 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди та 7 500 грн судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 квітня 2017 року позов задоволено частково. ОСОБА_1 встановлено право безоплатного постійного сервітуту для догляду та здійснення поточного ремонту зовнішньої частини (стіни) житлового будинку літ. «А» шириною 1,0 кв.м., завдовжки 7,6 кв.м. на земельній ділянці АДРЕСА_1 шляхом надання вільного проходу. ОСОБА_2 зобов`язано встановити захисний фартух з оцинкованої сталі на покрівлі житлового будинку АДРЕСА_2 відповідно до вимог ДБН В2, 6-14-97 п. 3,37 та демонтувати електричні дроти з бетонного паркану, який розмежовує дві земельні ділянки. З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 4 455 грн витрат на проведення ремонтно-будівельних робіт, 4 060 грн витрат на правову допомогу, 1 897,20 грн витрат по сплаті судового збору 10 105,92 грн витрат по оплаті судових експертиз. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, виходив із доведеності деяких перешкод у реалізації ОСОБА_1 права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та визначив шляхи їх усунення.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 24 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 квітня 2017 року в частині зобов`язання ОСОБА_2 обладнати захисний фартух, демонтувати електричні дроти з бетонного паркану та в частині стягнення 4 455 грн вартості ремонтно-будівельних робіт скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення про відмову в позові. Рішення суду першої інстанції в частині встановлення ОСОБА_1 земельного сервітуту на частину земельної ділянки АДРЕСА_2 змінено, доповнено резолютивну частину рішення застереженням, що такий прохід ОСОБА_1 надається для обслуговування та поточного ремонту зовнішньої стіни будинку НОМЕР_2 а час та період проведення цих робіт має бути узгоджений сторонами. Рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат змінено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3 550 грн судових витрат. Рішення суду в іншій частині залишено без змін.

Апеляційний суд, скасовуючи судове рішення місцевого суду в частині зобов`язання ОСОБА_2 обладнати захисний фартух, демонтувати електричні дроти з бетонного паркану та в частині стягнення 4 455 грн вартості ремонтно-будівельних робіт та в цій частині ухвалюючи нове рішення про відмову в позові, виходив із недоведеності причинного зв`язку замокання приміщень будинку НОМЕР_3 (коридору, санвузлу) та недоліками вузла сполучення та захисного фартуху даху будинку НОМЕР_1 . Також апеляційний суд дійшов висновку про неможливість покладення обов`язку на відповідача самостійно демонтувати дроти на межовому паркані. Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині встановлення земельного сервітуту, апеляційний суд зазначив про те, що місцевий суд, встановивши земельний сервітут ОСОБА_1 на частині земельної ділянки ОСОБА_2 шляхом надання вільного проходу, суд нечітко визначив, що такий прохід надається тільки для обслуговування та поточного ремонту зовнішньої стіни будинку НОМЕР_4, а час та проведення цих робіт мають узгоджуватися сторонами.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи касаційної скарги

У серпні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 24 липня 2017 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом неправильно досліджені матеріали комісійної судової будівельно-технічної експертизи від 10 серпня 2016 року, у той час як рішення місцевого суду прийняте у відповідності до норм діючого законодавства із чітким посиланням на докази, зокрема й матеріали комісійної судової будівельно-технічної експертизи.

Судові рішення в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання відповідача знести (демонтувати) навіс літ. «Р» з металевими воротами (металевий каркас воріт із металевих сіток) та відшкодування моральної шкоди до суду касаційної інстанції не оскаржено та предметом перегляду не є (стаття 400 ЦПК України).

Узагальнені доводи заперечення на касаційну скаргу

У вересні 2017 року ОСОБА_2 подав заперечення на касаційну скаргу, у яких просить касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін. Зазначав, що його дії не створюють жодних перешкод у здійсненні позивачем права власності, ворота та навіс були встановлені попередніми власниками більш ніж двадцять років тому, здійснювати догляд за стінами свого будинку ОСОБА_1 має можливість і без встановлення земельного сервітуту, а його вина у пошкодженні внутрішніх елементів приміщень будинку НОМЕР_3 внаслідок замокання та факт порушень прав позивача розташуванням електричних дротів не доведена.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 487/3175/14-ц з Заводського районного суду м. Миколаєва.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Зазначену справу передано до Верховного Суду

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .

Власником житлового будинку АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 , якому також належить земельна ділянка за цією ж адресою розміром 298 кв.м.

Житлові будинки НОМЕР_3 (літ. А-1) та НОМЕР_1 (літ. Б-1) мають спільну (суміжну) стіну, тобто фактично є частками однієї будівлі, яка раніше була розташована на загальній земельній ділянці площею 708 (699 кв.м.) за АДРЕСА_3 . Домоволодіння мало два окремі виходи на АДРЕСА_3.

У 2006 році між двома співвласниками визначено користування загальною ділянкою та таким порядком, який було покладено в основу виділу кожного будинку з відповідною земельною ділянкою та окремими виходами в різні поштові адреси: АДРЕСА_5 .

У 2010 році проведено капітальний ремонт будинку НОМЕР_3 (ОСОБА_1.) з добудовою другого поверху.

У 2011 році проведено капітальний ремонт будинку НОМЕР_1 (ОСОБА_2.) з добудовою другого поверху.

Для визначення стану приміщень будинку АДРЕСА_5 та причинного зв`язку між дотриманням вимог державних будівельних норм та замокання суміжних стін двох будинків (поряд з іншими питаннями) судом проведені судові будівельно-технічні експертизи, в тому числі і комісійна.

За узгодженим експертами висновком № 125-058 від 10 серпня 2016 року дах та покрівля будинку НОМЕР_1 частково відповідає державним будівельним нормам, а саме вузол сполучення планки примикання з настінним жолобом не герметизовано, що у випадках снігових заметів та злив сприяє проникненню вологи.

Експерти дослідили і стан оздоблення тієї частини стіни будинку АДРЕСА_5 , та виявили, що пінополістирилові плити, які призначені для теплоізоляції стін, не мають щільного прилягання, відсутній армований шар та опоряджувальне покриття, які призначені для теплоізоляції від атмосферного впливу. Крім того, незавершеними є і роботи щодо влаштування даху та покрівлі будинку НОМЕР_3 (відсутня вітрова дошка, обшивка звисів даху та інженерних систем водовідведення), що призводить до попадання атмосферних опадів на перекриття та стіни приміщень коридору та санвузлу будинку НОМЕР_3 .

При цьому експерти дійшли висновку, що пошкодження внутрішніх приміщень коридору та санвузлу будинку НОМЕР_3 носять застарілий характер та стали наслідком проникнення вологи з крівлі або конденсування водяної пари в умовах недостатньої вентиляції приміщень. Вартість відновлювальних робіт складає 4 454 грн.

Звертаючись до суду із указаним позовом, ОСОБА_1 указувала на те, що діями відповідача їй чиняться перешкоди у здійсненні нею права власності.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Виходячи з висновку комісійної експертизи від 10 серпня 2016 року щодо причин замокання, пояснень експертів, а також враховуючи той факт, що локалізація пошкоджень приміщень будинку НОМЕР_3 відмінна від місця розташування вузлу сполучення на даху будинку НОМЕР_1 , а зовнішня частина стіни будинку НОМЕР_3 має сліди намокання з даху цього будинку, апеляційний суд вважав недоведеним причинний зв`язок між замоканням приміщень будинку НОМЕР_3 (коридору, санвузлу) та недоліками вузла сполучення та захисного фартуху даху НОМЕР_1.

Відповідно до вимог статті 1166 ЦК України відсутність причинного звязку між діями відповідача та фактом заподіяння шкоди унеможливлює покладення на відповідача обов`язку щодо її відшкодування.

За таких підстав правильними є висновки апеляційного суду про відсутність підстав для покладення на ОСОБА_2 , як власника будинку НОМЕР_1 , обов`язку щодо влаштування на своєму даху захисного фартуху та відшкодування ОСОБА_1 , як власнику будинку НОМЕР_3, 4 454 грн вартості ремонтних робіт в приміщенні коридору та санвузлу.

Також правильними є висновки апеляційного суду про відмову в позові в частині покладення на відповідача обов`язку демонтувати електричні дроти, оскільки сам по собі факт розташування дротів на межовому паркані не може бути доказом порушення прав позивача.

ОСОБА_1 не довела неправомірних дій ОСОБА_2 в цій частині вимог, порушень своїх майнових або немайнових прав, а також можливості відповідача самостійно їх усунути.

Щодо вимог про встановлення земельного сервітуту слід зазначити таке.

Право власника чи землекористувача земельної ділянки на обмежене користування чужою земельною ділянкою закріплено статтею 98 ЗК України. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлюється.

Види права земельного сервітуту визначені статтею 99 ЗК України, в тому числі і право проходу.

Відповідач, за рахунок земель якого встановлено земельний сервітут, судові рішення не оскаржив, погодився з встановленням сервітуту, доводи касаційної скарги позивача, що апеляційний суд зазначивши у рішенні що такий прохід надається тільки для обслуговування та поточного ремонту зовнішньої стіни будинку НОМЕР_2 а час та період проведення цих робіт узгоджуєтья сторонами, на правильність висновків суду не впливає.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судового рішення, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваній частині - без змін.

Частиною третьою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанцій у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Ураховуючи, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2017 року було зупинено виконання рішення апеляційного суду Миколаївської області від 24 липня 2017 року до закінчення касаційного провадження, касаційне провадження у справі закінчено, тому дія вказаного судового рішення підлягає поновленню.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 24 липня 2017 року в частині позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання відповідача обладнати захисний фартух, демонтувати електричні дроти з бетонного паркану, стягнення вартості ремонтно-будівельних робіт та встановлення земельного сервітуту - залишити без змін.

Поновити виконання рішення апеляційного суду Миколаївської області від 24 липня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун