Постанова

Іменем України

19 червня 2019 року

місто Київ

справа № 542/715/13-ц

провадження № 61-25198св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Олійник А. С., Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Усика Г. І., Яремка Г. І.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - державний виконавець Новосанжарського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Полтавській області Пеляк Вікторія Вікторівна,

заінтересована особа - Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «УКРСЕЛЬХОЗПРОМ»,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 03 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Бутенко С. Б., Обідіної О. І., Прядкіної О. В.,

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Стислий виклад позиції заявника

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, яку уточнила 11 січня 2017 року, на бездіяльність державного виконавця Пеляк В. В. та просила визнати незаконними дії державного виконавця щодо повернення стягувачу виконавчого листа від 30 серпня 2016 року

№ 542/715/13-ц та зобов`язати прийняти виконавчий документ до виконання.

Заявник обґрунтовувала вимоги скарги тим, що 30 серпня 2016 року ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області у справі № 542/715/13-ц визнано незаконною постанову державного виконавця Пеляк В. В. про закінчення виконавчого провадження від 06 липня 2015 року № 47506040 та скасовано постанову. Зобов`язано державного виконавця відновити виконавче провадження з виконання рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області за виконавчим листом, виданим 17 березня 2015 року № 542/715/13-ц, з передачі ОСОБА_1 земельної ділянки, площею 4, 13 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Малоперещепинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області. Зазначила, що 14 листопада 2016 року вона отримала постанову про відновлення виконавчого провадження від 09 листопада 2016 року на підставі зазначеної ухвали суду. Одночасно також отримала повідомлення від 09 листопада 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання. З такими діями державного виконавця Пеляк В. В. заявник не погодилася, внаслідок чого звернулась до суду із зазначеною скаргою.

Стислий виклад заперечень відповідачів

Новосанжарський районний відділ державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Полтавській області надав суду відзив, у якому зазначив про безпідставність поданої скарги, оскільки провадження з виконання виконавчого листа від 17 березня 2015 року відновлене, а виконавчий лист від 08 листопада 2016 року повернутий внаслідок того, що за цим виконавчим листом боржником є Новосанжарський районний відділ державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Полтавській області і він не може виконувати виконавчі дії щодо самого себе.

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 11 січня 2017 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконними дії державного виконавця Пеляк В. В. про повернення виконавчого документа стягувачеві без прийняття до виконання, зобов`язано головного державного виконавця Пеляк В. В. прийняти до виконання виконавчий лист від 30 серпня 2016 року № 542/715/13-ц з передачі ОСОБА_1 належної земельної ділянки, площею 4, 13 га, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Малоперещепинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовувалось тим, що державний виконавець всупереч ухвалі Новосанжарського районного суду Полтавської області від 30 серпня 2016 року, яка набрала чинності та є обов`язковою для виконання, безпідставно повернула виконавчий лист без виконання.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 03 квітня 2017 року апеляційну скаргу державного виконавця Новосанжарського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Полтавській області Пеляк В. В. задоволено. Ухвалу Новосанжарського районного суду Полтавської області від 11 січня 2017 року скасовано та постановлено нову ухвалу. Відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Новосанжарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Пеляк В. В. та зобов`язання прийняти виконавчий лист до провадження.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, керувався тим, що боржником за цим виконавчим документом є Новосанжарський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, тому відповідно до пункту 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5, далі - Інструкція), виконання зазначеного судового рішення йому не підвідомче. Відповідно до пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання. Таким чином, повертаючи виконавчий лист від 30 серпня 2016 року № 542/715/13-ц стягувачу ОСОБА_1 , державний виконавець Пеляк В. В. діяла в межах наданих повноважень, відповідно до Закону і прав стягувача, яка може подати виконавчий документ до належного органу державної виконавчої служби. Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою державного виконавця Пеляк В. В. від 09 листопада 2016 року відновлено виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 542/15/13-ц, виданого Новосанжарським районним судом Полтавської області 17 березня 2015 року, про зобов`язання повернути ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 4,13 га, яка розташована на території Малоперещепинської сільської ради Новосанжарського району із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Таким чином, ухвалу Новосанжарського районного суду Полтавської області від 30 серпня 2016 року державним виконавцем виконано, що залишилось поза увагою суду.

ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у травні 2017 року засобами поштового зв`язку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просила скасувати рішення суду апеляційної інстанції, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтовується неправильним застосуванням судом апеляційної інстанції положень Закону України «Про виконавче провадження». Заявник зазначила, що виконавчий лист пред`явлено до належного відділу виконавчої служби, оскільки спірна земельна ділянка розташована на території Малоперещепинської сільської ради Новосанжарського району. Дії державного виконавця є незаконними, оскільки вони вчинені всупереч ухвалі Новосанжарського районного суду Полтавської області від 30 серпня 2016 року, яка набрала законної сили та є обов`язковою для виконання.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу державний виконавець Пеляк В. В. просила залишити її без задоволення з підстав необґрунтованості.

ІІІ. ВІДОМОСТІ ПРО РУХ СПРАВИ У СУДАХ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ ТА МЕЖІ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ СУДОМ

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 травня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, ухвалою від 13 листопада 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, далі - ЦПК України) судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Матеріали касаційного провадження передано до Верховного Суду у травні 2018 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом підлягають до застосування правила статті 400 ЦПК України, відповідно до яких під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 213 ЦПК України 2004 року, відповідно до яких рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд перевірив правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, за наслідками чого зробив такі висновки.

Обставини, встановлені в рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 30 серпня 2016 року визнано незаконною постанову головного державного виконавця Новосанжарської державної виконавчої служби Новосанжарського районного управління юстиції в Полтавській області Пеляк В. В. про закінчення виконавчого провадження від 06 липня 2015 року № 47506040 та скасовано цю постанову; зобов`язано державного виконавця Пеляк В. В. відновити виконавче провадження з виконання рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області за виконавчим листом, виданим 17 березня 2015 року у справі № 542/15/13-ц, про передачу ОСОБА_1 належної їй земельної ділянки, площею 4, 13 га, із цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Малоперещепинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області.

08 листопада 2016 року за зазначеним судовим рішенням в частині зобов`язання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новосанжарського районного управління юстиції в Полтавській області Пеляк В. В. відновити виконавче провадження з виконання рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області за виконавчим листом, виданим 17 березня 2015 року № 542/715/13-ц, Новосанжарським районним судом Полтавської області видано інший виконавчий лист № 524/715/13-ц.

Зазначений виконавчий лист стягувачем Пістряк Н. П. подано для примусового виконання до Новосанжарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.

Постановою державного виконавця Пеляк В. В. від 09 листопада 2016 року у добровільному порядку відновлено виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого Новосанжарським районним судом Полтавської області 17 березня 2015 року № 542/715/13-ц про зобов`язання повернути ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 4, 13 га, яка розташована на території Малоперещепинської сільської ради Новосанжарського району.

У зв`язку з тим, що виконавчий документ подано до неповноважного державного виконавця не за визначеною законом підвідомчістю, на підставі пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець Пеляк В. В. 09 листопада 2016 року повернула виконавчий документ стягувачеві без прийняття до виконання.

Оцінка аргументів касаційної скарги

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи (стаття 383 ЦПК України 2004 року).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частин першої та другої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Водночас, відповідно до пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Згідно із пунктами 4, 5 Інструкції відділу примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі підвідомчі рішення, за якими: боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, місцеві прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи.

З врахуванням наведеного, Верховний Суд погоджується із висновком апеляційного суду про те, що державний виконавець правомірно повернула виконавчий лист, виданий Новосанжарським районним судом Полтавської області 08 листопада 2016 року з примусового виконання ухвали суду від 30 серпня 2016 року, враховуючи, що боржником за цим виконавчим листом є саме державний виконавець зазначеного відділу державної виконавчої служби Пеляк В. В.

Судом апеляційної інстанції також встановлено, що постановою державного виконавця Пеляк В. В. від 09 листопада 2016 року відновлено виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого Новосанжарським районним судом Полтавської області 17 березня 2015 року у справі № 542/715/13-ц, тобто ухвалу Новосанжарського районного суду Полтавської області від 30 серпня 2016 року державним виконавцем фактично виконано у добровільному порядку.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 обґрунтовувала скаргу саме невиконанням виконавчого листа, виданого Новосанжарським районним судом Полтавської області 17 березня 2015 року по справі № 542/715/13-ц, виконавче провадження за яким на час розгляду скарги було поновлене згідно з постановою державного виконавця Пеляк В. В. від 09 листопада 2016 року, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Водночас Верховний Суд зауважує, що заявник не була позбавлена права вимагати примусового виконання виконавчого листа, виданого Новосанжарським районним судом Полтавської області 08 листопада 2016 року з виконання ухвали суду від 30 серпня 2016 року, проте для реалізації цього права заявнику необхідно було звернутися у порядку, встановленому законодавством, до відповідного відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Міністерства юстиції України у Полтавській області. Державний виконавець певного відділу ДВС не вправі у примусовому порядку здійснювати виконавчі дії стосовно себе самого, перебуваючи у процесуальному статусі боржника у такому виконавчому провадженні.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Таким чином, Верховний Суд дійшов переконання, що суд апеляційної інстанції розглянув спір з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 389, 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 03 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді А. С. Олійник

С. О. Погрібний

Г. І. Усик

В. В. Яремко