УХВАЛА

27 червня 2019 року

м. Київ

справа № 466/3894/13-ц

провадження № 61-2522ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 29 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відшкодування збитків, пов`язаних із вчиненням злочинів та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 07 листопада 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 29 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 ., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка підписана представником ОСОБА_7 , на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 07 листопада 2016 року повернуто.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 05 листопада 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка підписана представником ОСОБА_7 , на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 07 листопада 2016 року.

У листопаді 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга, підписана представником ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_7 , на ухвалу Львівського апеляційного суду від 05 листопада 2018 року.

Ухвалою Верховного Суду від 07 грудня 2018 року касаційну скаргу, підписану представником ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_7 , на ухвалу Львівського апеляційного суду від 05 листопада 2018 року повернуто заявнику.

22 січня 2019 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) ОСОБА_3 та ОСОБА_7 повторно направили до Верховного Суду касаційну скаргу, підписану ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 07 листопада 2016 року, ухвали Апеляційного суду Львівської області від 29 травня 2018 року та 05 листопада 2018 року.

У касаційній скарзі порушено питання про поновлення строку на касаційне оскарження ухвал Апеляційного суду Львівської області від 29 травня 2018 року та 05 листопада 2018 року.

Клопотання мотивоване тим, що строк на касаційне оскарження судових рішень пропущено не з вини скаржників.

Ухвалою Верховного Суду від 11 лютого 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишено без руху та надано для усунення недоліків касаційної скарги строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали, а саме: надати суду дві нові редакції касаційних скарг на кожну ухвалу окремо, а саме скаргу на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 29 травня 2018 року та скаргу на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 05 листопада 2018 року разом із копіями скарг і доданими до них матеріалами відповідно до кількості учасників справи, оформлені відповідно до положень статті 392 ЦПК України, та навести поважні причини пропуску строків на касаційне оскарження.

02 квітня 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на усунення недоліків касаційної скарги подали нову редакцію касаційної скарги на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 29 травня 2018 року разом із копіями скарги і доданими до неї матеріалами відповідно до кількості учасників справи.

У касаційній скарзі також порушено питання про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Апеляційного суду Львівської області від 29 травня 2018 року.

Проте, зазначене клопотання містять аналогічні підстави на поновлення строку на касаційне оскарження, які були зазначені у касаційній скарзі, та ухвалою Верховного Суду від 11 лютого 2019 року визнанні неповажними.

Інших поважних підстав для поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Апеляційного суду Львівської області від 29 травня 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не наведено.

З огляду на викладене зазначені причини пропуску строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними та бути підставою для поновлення строку на касаційне оскарження.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та порушенням принципу стабільності судового рішення, що суперечить статті 124 Конституції України та практиці Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Положення аналогічного змісту містить також частина третя статті 393 ЦПК України.

Оскільки наведені ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані неповажними у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись частиною третьою статті 393, пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 29 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відшкодування збитків, пов`язаних із вчиненням злочинів та стягнення моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Лесько