Справа № 159/6709/18 Головуючий у 1 інстанції: Панасюк С. Л.
Провадження № 22-ц/802/674/19 Категорія: 2 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л.В.,

суддів - Здрилюк О.І., Федонюк С.Ю.,

з участю секретаря - Лимаря Р.С.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , виконавчого комітету Ковельської міської ради про визнання недійсними рішень Ковельської міської ради та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 квітня 2019 року

В С Т А Н О В И В:

27 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернулась з даним позовом до суду, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона та члени її сім`ї є власниками квартири АДРЕСА_1 . 23.07.2015 року Ковельською міською радою було прийнято рішення № 74/37 про надання дозволу ОСОБА_2 на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель Ковельської міської ради, не наданих у власність чи користування, орієнтовною площею 800 кв.м. по АДРЕСА_2 . Рішенням Ковельської міської ради від 24.09.2015 року за № 77/33 було внесено зміни у рішення Ковельської міської ради № 74/37 від 23.07.2015 року в частині місця розташування земельної ділянки. Рішенням Ковельської міської ради №14/34 від 29.09.2016 року було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 площею 648 кв. м . по АДРЕСА_2 . Право власності на земельну ділянку площею 0,0648 га. по АДРЕСА_4 зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 . Позивач вказує, що спірна земельна ділянка прилягає до прибудинкової території будинку АДРЕСА_5 . Цією земельною ділянкою позивач користується більше 50 років, у зв`язку з чим вважає, що рішення Ковельської міської ради № 74/37 від 23.07.2015 року та №77/33 від 24.09.2015 року, в частині надання дозволу на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_2 , та державна реєстрація права на земельну ділянку по АДРЕСА_5 за ним порушує її право користування земельною ділянкою, а тому рішення Ковельської міської ради просить визнати недійсними та скасувати державну реєстрацію права на земельну ділянку.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 квітня 2019 року в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , виконавчого комітету Ковельської міської ради про визнання недійсними рішень Ковельської міської ради та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_3 вважає оскаржуване рішення суду таким, що прийняте судом з додержанням вимог чинного законодавства України, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_2 звернувся з заявою до Ковельської міської ради про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 800 кв.м. по АДРЕСА_5 , між АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Рішенням Ковельської міської ради № 74/37 від 23.07.2015 року, ОСОБА_2 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у приватну власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель Ковельської міської ради, не наданих у власність чи користування, орієнтовною площею 800 кв. м. , по АДРЕСА_2 .

Рішенням Ковельської міської ради № 77/33 від 24.09.2015 року внесено зміни в п.1 рішення Ковельської міської ради № 74/37 від 23.07.2015 року в частині місця розташування земельної ділянки: слова «по АДРЕСА_4 а» визначено читати в редакції «по АДРЕСА_4 ».

Рішенням Ковельської міської ради № 14/34 від 29.09.2016 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення та надання земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та ОСОБА_2 надано безоплатно у приватну власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд земельну ділянку площею 648 кв.м. по АДРЕСА_4 а (кадастровий номер НОМЕР_1 ) за рахунок земель Ковельської міської ради, не наданих у власність чи користування, враховуючи рішення міської ради від 23.07.2015 року № 74/37 та від 24.09.2015 року № 77/33.

Як вбачається з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка площею 0,0648 га., яка розташована по АДРЕСА_4 (кадастровий номер НОМЕР_1 ), з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на праві приватної власності, належить ОСОБА_2

Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_2 позивач вказувала, що спірною земельною ділянкою, яка відповідно до рішення Ковельської міської ради передана у приватну власність відповідачу, вона користувалась більше 50 років.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (стаття 4 ЦПК України).

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи (частина перша статті 13 ЦПК України).

Аналізуючи зміст наведених норм Закону слід дійти висновку, що законність того чи іншого правовстановлюючого документу може бути надана судом в розрізі встановленого порушеного права особи, яка звернулась до суду.

ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом, в порушення наведених норм права не довела належними та допустимими доказами, яке її законне право або ж інтерес порушені оскаржуваними рішеннями міської ради та державною реєстрацією права на земельну ділянку за ОСОБА_2

В суді апеляційної інстанції позивач ствердила, що не зверталась у передбаченому законом порядку про надання їй земельної ділянки, якою вона користувалась, у власність або ж користування та відповідне рішення міською радою не приймалось.

Таким чином твердження позивача про порушення її прав як користувача спірної земельної ділянки є необґрунтованими та безпідставними.

Частинами першою-другою статті 78 ЗК України передбачено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Враховуючи наведене, суд встановивши, що позивач не довела належними та допустимими доказами, що вона мала право користування спірною земельною ділянкою, а тому її право чи інтерес не могли бути порушені, прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач ОСОБА_2 не мав права на отримання спірної земельної ділянки у власність в порядку безоплатної приватизації, оскільки ця земельна ділянка ніколи не перебувала у його користуванні не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Статтею 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Як вбачається із змісту оспорюваного рішення Ковельської міської ради від 23.07.2015 року № 74/37 ОСОБА_2 спірна земельна ділянка надана безоплатно у приватну власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд за рахунок земель Ковельської міської ради, не наданих у власність чи користування, тобто відповідно до положень п.в ч. 3 ст.116 ЗК України.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач ОСОБА_2 правомірно набув у власність земельну ділянку площею 648 кв.м. по АДРЕСА_5 (кадастровий номер НОМЕР_1 ) за рахунок земель Ковельської міської ради, не наданих у власність чи користування, у зв`язку з чим підстави для задоволення позову ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішень Ковельської міської ради, а також скасування державної реєстрації, у даному випадку відсутні.

Отже, доводи апеляційної скарги не містять підстав для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Докази та обставини, на які посилається позивач в апеляційній скарзі були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 квітня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді