1Справа № 335/4768/19 2/335/1720/2019
1 липня 2019 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Соляник А.В., за участю секретаря судового засідання Барсукової В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження із викликом учасників процесу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника позивача адвоката Опанасенко Лілії Валеріївни до публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,
3 травня 2019 р. ОСОБА_1 в особі представника позивача адвоката Опанасенко Л.В. звернувся до суду з позовом до ПАТ «Запоріжжяобленерго» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач з 11 грудня 1999 р. по 15 червня 2018 р. перебував у трудових відносинах з ПАТ «Запоріжжяобленерго». На момент звільнення відповідач не здійснив розрахунку із заробітної плати, розмір заборгованості склав 77 185,49 грн. Відповідач добровільно заборгованість не виплачував, у зв`язку із чим позивач звертався до суду з відповідним позовом. В процесі розгляду Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя цивільної справи № 335/1865/19 відповідач 14 березня 2019 р. здійснив повну виплату вказаної заборгованості. Оскільки заборгованість сплачена відповідачем із затримкою, позивач має право на стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, а саме з 15 червня 2018 р. по 14 березня 2019 р. Посилаючись на ст.ст. 115117 КЗпП України та інші норми чинного законодавства, просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки у розмірі 71 712,27 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн., судовий збір у розмірі 768,40 грн. (а.с. 27).
Ухвалою судді від 7 травня 2019 р. позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) учасників справи в судове засідання, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь).
Згідно із відзивом представника відповідача Бабак Р.А. від 18 червня 2019 р. № 1088-юр на позовну заяву, відповідач вказує, що дійсно мала місце затримка розрахунку при звільненні. Фактично розрахунок із позивачем було проведено 14.03.2019. Також відповідач погоджується із розміром середньоденного заробітку, що зазначив позивач, який склав 379,43 грн. Вважає, що позивачем невірно обчислено розмір середнього заробітку, оскільки помилково враховано в розрахунку 2 робочі дні у грудні 2018 р. Крім того, відповідач заперечує обґрунтованість розрахунку витрат на правничу допомогу адвоката, оскільки оформлення процесуальних документів у справі не потребувало затрат часу, а підготовка справи не вимагала великого обсягу юридичної і технічної допомоги. Просив в задоволенні позову відмовити.
Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 не з`явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. У заяві зазначила, що позов підтримує та просить його задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_3 в судове засідання також не прибув, у відзиві на позовну заяву просив проводити розгляд справи за його відсутності.
З урахуванням вказаних обставин, суд вважав за можливе розглянути дану справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Відповідно до ст. 43 Конституції України, держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.
Згідно із ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII від 19 жовтня 1973 року, держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці.
Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
За вимогами ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
З матеріалів справи випливає, що ОСОБА_1 працював в ЗАТ «Запоріжжяобленерго» на різних посадах з 11 грудня 1999 р.
15 червня 2018 р. ОСОБА_1 було звільнено за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного договору чи трудового договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України.
Разом із тим, всупереч вимогам ст. 116 КЗпП України ПАТ «Запоріжжяобленерго» не здійснило повного розрахунку із ОСОБА_1 у день звільнення. Як випливає із довідки відповідача про невиплачену заробітну плату, за період з вересня 2017 р. по червень 2018 р. перед ОСОБА_1 існувала заборгованість по заробітній платі на загальну суму 77 185,49 грн., яка була виплачена останньому лише 14 березня 2019 р.
Таким чином, період затримки розрахунку при звільненні позивача склав з 16 червня 2018 р. по 14 березня 2019 р.
Відповідно до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок).
Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Згідно з абзацом першим пункту 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.
Середньоденна (середньогодинна) заробітна визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період.
З огляду на викладене при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку.
Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 1 березня 2017 р. № 6-2807цс16.
Так, розмір середньоденної заробітної плати позивачем обчислено як 379,43 грн. З таким розміром погодився і відповідач, про що вказав у відзиві на позовну заяву. Отже, дана обставина в силу вимог ч. 1 ст. 42 ЦПК України доказуванню не потребує.
Кількість робочих днів за період з 16 червня 2018 р. по 14 березня 2019 р. склала 187 днів, у тому числі в червні 2018 р. 9 робочих днів, в липні 2018 р. 22 робочих дні, в серпні 2018 р. 22 робочих днів, у вересні 2018 р. 20 робочих днів, у жовтні 2018 р. 22 робочих дні, у листопаді 2018 р. 22 робочих дні, у грудні 2018 р. 20 робочих днів, у січні 2019 р. 21 робочий день, в лютому 2019 р. 20 робочих днів, у березні 2019 р. 9 робочих днів.
Таким чином, розмір середнього заробітку за вказаний період затримки розрахунку становить 349,43 грн. х 187 днів = 70 953,41 грн.
Отже, з відповідача на користь позивача належить стягнути 70 953,41 грн., частково задовольнивши позовні вимоги.
Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн., суд виходить з такого.
У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи.
Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України.
Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі Опанасенко Л.В., і факт надання правової допомоги підтверджено угодою на надання правової допомоги, розрахунком витрат на професійну правничу допомогу у справі, наведеним у позовній заяві, квитанцією № 737393 від 28 червня 2019 р., актом передачі-прийняття наданої професійної правничої допомоги від 28 червня 2019 р.
При цьому, із розрахунку витрат на професійну правничу допомогу випливає, що адвокат витратила на надання консультації 2 години, підготовка адвокатського запиту та направлення відповідачу 3 години, аналіз відповіді на запит 0,5 години, розрахунок середнього заробітку 2 год., підготовка позовної заяви, копіювання та завіряння додатків до позову та направлення до суду 4 години, ознайомлення з ухвалою суду, аналіз відзиву 1 година, підготовку та направлення до суду та відповідачу відповіді на відзив 1 години, підготовку заяв та клопотань 2 години, складення розрахунку професійної правничої допомоги, акту та квитанції 1 година, тобто загалом 16,5 годин.
За змістом ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідачем у відзиві було заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, при цьому відповідач детально зазначив у відзиві на позов, в чому полягає така не співмірність витрат на оплату послуг адвоката.
Суд частково погоджується із доводами відповідача, виходячи з наступного.
Так, в даному випадку адвокатом в розрахунку не зазначено вартості однієї години роботи, а вказано, що така складає не більше, ніж 40% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто не перевищує 768,40 грн. Загальну суму витрат на правову допомогу в розрахунку адвокат визначила як 3 000 грн. Виходячи із витрачених 16,5 годин на надання правових послуг, вартість години роботи адвоката складає 181,82 грн.
Аналізуючи перелік юридичних послуг та витрати часу на їх надання, суд знаходить не обґрунтованим зазначення у них витрат часу на підготовку адвокатського запиту та направлення відповідачу, аналіз відповіді протягом 3,5 години, оскільки відповідні докази суду не надані. Також в матеріалах справи відсутня відповідь на відзив відповідача із доказами її відправки, що обґрунтовує безпідставність включення до розрахунку послуги з аналізу відзиву, підготовки та направлення відповіді на відзив протягом 2 годин.
Тому заявлена позивачем до стягнення сума судових витрат на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 3 000 грн. підлягає зменшенню на вартість вищенаведених послуг, а тому з відповідача на користь позивача належить стягнути 2 000,02 грн. (що включає оплату 11 годин роботи адвоката, виходячи із вартості години роботи адвоката 181,82 грн.).
Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовних вимогам, тобто у розмірі 760,72 грн. (99% від 768,40 грн.)
Керуючись ст.ст. 2, 3, 10-12, 13, 81, 82, 133, 137, 141, 263-265, 274279 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.В. Соляник