Справа №: 398/2710/18
провадження №: 2/398/201/19
РІШЕННЯ

Іменем України

"01" липня 2019 р.

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

судді - Нероди Л.М.,

за участі секретаря - Борозни Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №398/2710/18ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу,

учасники: представник позивача - адвокат Дьорко А.М., представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Гулян Я.В., представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Горбунов Р.В.,

ВСТАНОВИВ:

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА

ОСОБА_1 звернувся до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 280 854 грн 22 коп.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

02.09.2017 року ОСОБА_1 уклав договір позики з ОСОБА_2 та останній отримав позику у розмірі 234 000 грн 00 коп., що становить еквівалент 9 000 доларів США, які мав повернути 07.12.2017 року та надана розписка від 02.09.2017 року. Позивач вказує, що борг не повернуто та стверджує, що відповідач повинен повернути кошти в іноземній валюті: доларах США, а також вказує про необхідність нарахування процентів за період з 02.09.2017 року до 07.12.2017 року і за період з 08.12.2017 року до 01.05.2018 року у розмірі 23 151 грн 94 коп. Крім того, позивач вказує про необхідність нарахування інфляційних у розмірі 10 739 грн 26 коп. Позивач впевнений, що розрахунок процентів та інфляційних вираховується за умови основного боргу у розмірі 9 000 доларів США, що за офіційним курсом НБ України становить 244 074 грн 26 коп., тому загальна сума заборгованості на думку позивача становить 280 854 грн 22 коп. Позивач вважає, що судовий збір у розмірі 2 808 грн 54 коп. сплачений ним має бути йому повернуто, а також повернуто витрати пов язані з правовою допомогою у розмірі 2 000 грн 00 коп.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧІВ

Представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги визнав повністю та просив їх задоволити.

Однак представник відповідача ОСОБА_2 вказала, а також зазначила і у відзиві, що нарахування інфляційних можливо лише, якщо позика надана у національній валюті України - гривні, так як інфляція є показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Представник відповідача ОСОБА_2 вказала, що проценти нараховуються лише до спливу визначеного договором строку позики, бо про це неодноразово наголошував Верховний Суд.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.07.2018 року відмовлено у забезпеченні позову.

Відкрито провадження у справі на підставі ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.09.2018 року.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

02 вересня 2017 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 кошти у борг у розмірі 234 000 грн 00 коп. в еквіваленті 9 000 доларів США та про це написав розписку. ОСОБА_2 взяв на себе зобов`язання повернути позичені кошти 07 грудня 2017 року.

Належних та допустимих доказів, які вказують на повернення позики у розмірі 234 000 грн 00 коп. до суду не надано.

Як вбачається з тексту розписки ОСОБА_2 взяв у борг грошову суму у розмірі 234 000 гривень (двісті тридцять чотири тисячі гривень) в еквіваленті 9 000 доларів США (дев`ять тисяч доларів США).

Цього ж дня ОСОБА_1 уклав договір поруки з ОСОБА_3 та умови цього договору передбачають виконання обов`язку перед ОСОБА_1 за порушення зазначеного зобов`язання ОСОБА_2

ОЦІНКА СУДУ

На підтвердження фактів викладених позивачем, останній надав оригінал розписки власноруч написаної ОСОБА_2 , який підтверджує факт отримання 02.09.2017 року у борг грошей в розмірі 234 000 гривен (двісті тридцять чотири тисячі гривен) в еквіваленті 9 000 доларів США (дев`ять тисяч доларів США). Строк повернення позики зазначено 07.12.2017 року.

Дана розписка є доказом отримання ОСОБА_2 коштів у борг у ОСОБА_1 , так як є документом, який видається боржником кредитору на підтвердження позики.

Разом з тим, зміст вищезазначеної розписки не містить посилання на курс долара США при визначенні еквівалента, а саме чи то за визначенням НБ України, чи то за визначенням комерційних банків тощо, що у свою чергу унеможливлює встановити порядок розрахунку в іноземній валюті з яким погодилися сторони.

Оскільки сторони не домовлялися взагалі щодо курсу долара США при визначенні еквівалента в іноземній валюті, тобто не узгодили ціни грошової одиниці, яка застосовуєтся у державному або приватних банках (право обрання курсу іноземної валюти державного або приватного банку належить сторонам) при обчисленні еквіваленту, тому суд дійшов висновку, що дана розписка доводить факт отримання коштів та їх повернення тільки у національній валюті України - гривні.

ОСОБА_2 не повернув кошти, що вказує на порушення останнім зобов`язань по поверненню позики, які передбачені розпискою та узвязку з цим оригінал розписки знаходився у позивача.

Суд звертає увагу, що позивач просить стягнути з відповідача інфляційні, хоча індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Між тим, позивач рахує інфляційні виходячи з суми визначеної в іноземній валюті, яку переводить у гривню за курсом НБ України, хоча це не передбачено розпискою та зазначає, що інфляційні становлять: 10 739 грн 26 коп. (9 000 доларів США, що за офіційним курсом НБ України становить 244 074 грн 26 коп. х 104, 4 індекс інфляції : 100%).

Аналізуючи даний розрахунок, зрозуміло, що позивач бере суму боргу в іноземній валюті та вираховує з неї індекс інфляції, але інфляційні становлять 10 296 грн враховуючи основну суму боргу у розмірі 234 000 грн 00 коп., а відтак наявні підстави для стягнення з відповідачів інфляційних у розмірі 5 148 грн 00 коп.

Позивач вказує, що він поніс витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 грн 00 коп., але документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо) суду не надано, що спростовує факти зазначені позивачем.

НОРМИ ПРАВА

У п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за ст. 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Стаття 5 ЦПК України вказує, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідне для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Зі змісту ст. 81 ЦПК України вбачається, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Норми Цивільного кодексу України, а саме ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

З огляду на положення ч. 1 ст. 1046 ЦК України, а також ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ від 03.07.1991 року, індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.

Норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Згідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, та враховуючи той факт, що у розписці не визначено курс валюти, тому дана позовна вимога підлягає частковому задоволенню та підлягає солідарному стягненню з відповідачів. Також підлягає частковому задоволенню вимога щодо стягнення інфляційних з відповідачів. Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо витрат пов`язаних з правовою допомогою.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 141, 258, 264, 265, 273 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 щодо стягнення коштів за позикою задоволити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 кошти за розпискою у розмірі 234 000 (двісті тридцять чотири) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 інфляційні у розмірі 10 296 (десять тисяч двісті дев`яносто шість) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 інфляційні у розмірі 10 296 (десять тисяч двісті дев`яносто шість) грн 00 коп.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку та подано апеляційну скаргу до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 10.07.2019 року.

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА