Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2810/18
Провадження № 2/376/174/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2019 р. Сквирський районний суд Київської області

у складі: головуючого судді Клочка В.М.,

при секретарі Щур Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

встановив:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 10 грудня 2015 року надав ОСОБА_2 , за її проханням для власних потреб, позику в сумі 10 000 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку на дату подання позову становило 280 000,00 грн.,з терміном повернення коштів до 10 грудня 2017 року.

На підтвердження факту отримання грошей ОСОБА_2 написала розписку, а ОСОБА_1 , поручився про забезпечення виконання зобов`язання, про що зробив підпис у розписці.

У вказаний строк ОСОБА_2 борг не повернула, ухиляється від виконання зобов`язання.

З урахуванням наведеного, просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договорами позики від 10.12.2015 року в розмірі 280 000,00 грн. та судовий збір у сумі 2800,00 грн..

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій зазначив, що на позові наполягає та просить розглянути справу у його відсутність.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву в якій проти позову не заперечує, просить розглянути справу у її відсутність.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, надані позивачем в обґрунтування своїх вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом установлено, що 10 грудня 2015 року ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 , за її проханням для власних потреб, позику в сумі 10 000,00 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку на дату подання позову становило 280 000,00 грн.,з терміном повернення коштів до 10 грудня 2017 року.

На підтвердження факту отримання грошей ОСОБА_2 написала розписку, а ОСОБА_1 , поручився про забезпечення виконання зобов`язання, про що зробив підпис у розписці.

У вказаний строк ОСОБА_2 борг не повернула, ухиляється від виконання зобов`язання.

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей такого ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

На підставі ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Таким чином, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договорами позики від 10.12.2015 року в розмірі 280 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 2800,00 грн.

Керуючись ст.12,95,206,263-265,268 ЦПК України,

ст.202,205,207,625,1046,1047,1049,1050 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , заборгованість за договорами позики від 10.12.2015 року в розмірі 280 000,00 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 2800,00 грн. судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.М. Клочко