Постанова

Іменем України

19 червня 2019 року

м. Київ

справа № 477/678/17

провадження № 61-27224св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В., Фаловської І. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Управління соціального захисту населення Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області, відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 30 листопада 2017 року у складі судді Козаченка Р. В. та постанову Апеляційного суду Миколаївської області

від 22 березня 2018 року у складі колегії суддів: Коломієць В. В.,

Данилової О. О., Шаманської Н. О.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2017 року Управління соціального захисту населення Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 30 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Управління соціального захисту населення Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області за призначенням державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, яка була їй призначена з 01 листопада 2015 року.

На підставі довідки про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні осіб встановлено, що відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У декларації про доходи та майновий стан відповідач вказала про наявність у її власності автомобіля марки «ГАЗ», 2008 року випуску. Інших транспортних засобів не зазначено. Однак, на підставі інформації, отриманої від Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області (далі - РСЦ МВС України в Миколаївській області) було виявлено наявність моторолеру марки JBW 150 TA, який належить чоловіку позивача - ОСОБА_2 .

На підставі того, що відповідач надала недостовірну інформацію про кількість транспортних засобів у власності сім`ї, виплату їй соціальної допомоги було припинено відповідно до пункту 10 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого

2003 року № 250 (далі - Порядок № 250). У зв`язку з цим було проведено перерахунок допомоги з 01 листопада 2015 року по 31 січня 2017 року та виявлено переплату в сумі 46 019,72 грн.

Посилаючись на вищевикладене, Управління соціального захисту населення Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області просило стягнути з ОСОБА_1 надміру виплачені кошти у вигляді державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у сумі 46 019,72 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області

від 30 листопада 2017 року позов Управління соціального захисту населення Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Управління соціального захисту населення Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області відшкодування майнової шкоди у вигляді надмірно сплаченої державної допомоги в загальній сумі 46 019,72 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідно до пункту 10 Порядку № 250 допомога малозабезпеченій сім`ї не може бути призначена за наявності у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму). Тому посилання відповідача на те, що отримання державної допомоги малозабезпеченим сім`ям можливе при наявності у сім`ї і автомобіля, і іншого транспортного засобу, так як це не тотожні поняття, є необґрунтованими.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Миколаївської області від 22 березня

2018 року рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області

від 30 листопада 2017 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що відповідач при зверненні до органу, який призначає державну соціальну допомогу, подала неправдиві відомості про кількість наявних у власності її сім`ї транспортних засобів, що є підставою для повернення неправомірно отриманих нею коштів за вказаний періодна підставі статті Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» та пункту 10 Порядку № 250.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що у ОСОБА_1 не було умислу на подання недостовірних відомостей з метою незаконного отримання соціальної допомоги. Позивач вказувала, що вона не була обізнана про необхідність зазначення у декларації про майно і доходи відомостей про моторолер, оскільки цей документ містить графу тільки про автомобілі, а про необхідність вказувати й інші транспортні засоби їй ніхто не повідомляв. Також, на її думку, законодавством передбачено необхідність зазначати в декларації більше одного автомобіля, або ж більше одного транспортного засобу, а тому вона правильно зазначила відомості, які від неї вимагались.

Доводи інших учасників справи

У січні 2019 року Управління соціального захисту населення Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області подало відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і обґрунтованими, всі висновки судів відповідають встановленим обставинам справи, а тому підстави для їх скасування відсутні.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 04 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі і витребувано цивільну справу.

Ухвалою Верховного Суду від 10 червня 2019 року справу призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 30 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Управління соціального захисту населення Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї, до якої надала декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням допомоги. Членами сім`ї у поданій декларації зазначила чоловіка - ОСОБА_2 , сина - ОСОБА_3 та двох дочок - ОСОБА_4 і ОСОБА_5 .

У розділі ІV декларації «Відомості про транспортні засоби, які зареєстровані в установленому порядку та перебувають у власності або володінні сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо (дружина, чоловіка, неповнолітніх дітей)» позивач вказала, що у її власності та власності членів сім`ї перебуває автомобіль марки «ГАЗ», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

На підставі поданих заяв та документів відповідачу з 01 листопада

2015 року була призначена соціальна допомога. При поданні через наступні шість місяців заяв та декларацій (31 травня та 30 листопада 2016 року), позивач вказувала аналогічні дані.

Установлено, що під час здійснення поточних виплат соціальної допомоги відповідачу, Управлінням соціального захисту населення Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області було проведено перевірку фактичних даних, зазначених ОСОБА_1 у декларації про доходи та майновий стан.

Відповідно до інформації РСЦ МВС України в Миколаївській області

від 19 січня 2017 року, окрім зазначеного автомобіля марки «ГАЗ»,

2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , чоловік

ОСОБА_1 - ОСОБА_2 володіє на праві власності моторолером марки JBW 150 TA.

Рішенням Управління соціального захисту населення Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області від 27 січня 2017 року ОСОБА_1 припинено виплату державної соціальної допомоги. Відповідно до розрахунку управління відповідачу за період з 01 листопада 2015 року по 31 січня 2017 року переплачено 46 019,72 грн.

Позивачем на адресу ОСОБА_1 були направлені листи-повідомлення про безпідставну виплату коштів державної допомоги та обов`язок їх повернути. Проте дані вимоги відповідачем виконані не були.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Умови, порядок призначення і виплати малозабезпеченим сім`ям державної соціальної допомоги визначено Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» та Порядком № 250.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державна соціальна допомога не призначається, якщо у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує

21 квадратний метр на одного члена сім`ї та додатково 10,5 квадратного метра на сім`ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму).

Згідно з частиною четвертою статті 7 вказаного Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) якщо сім`єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення.

Пункту 28 Порядку № 250 передбачено, якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім`ї; повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі врахування надміру виплачених коштів при виплаті соціальної допомоги у наступні періоди провадять щомісячні відрахування на підставі своїх рішень у розмірі не більш як 20 відсотків суми, що підлягає виплаті; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

При цьому особа, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі (частина перша статті 1213 ЦК України).

Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що переплата державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям відповідачу виникла внаслідок недобросовісних дій та зловживань з боку ОСОБА_1 .

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що відповідно до пункту 10 Порядку № 250 допомога малозабезпеченій сім`ї не може бути призначена за наявності у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму).

Як вбачається з цієї норми законодавець зазначивши, що для отримання такої державної допомоги є обмеження, пов`язане з наявністю у володінні/власності сім`ї більше одного рухомого майна, визначив, що це може бути автомобіль чи транспортний засіб. Тобто наявність менше одного автомобілю чи транспортного засобу дозволяє отримувати допомогу, однак спільною наявністю автомобілю та іншого транспортного засобу це право нівелюється.

Проте з такими висновками погодитися не можна.

Задовольняючи позов, суди не звернули уваги, що, подаючи декларацію про доходи та майно сім`ї, не вказавши у ній відомості про транспортні засоби, у ОСОБА_1 не було мети щодо навмисного приховання нею цих даних.

Заперечуючи проти позовних вимог, ОСОБА_1 зазначала, що мотоцикл (моторолер) марки JBW 150 TA не є автомобілем, а прирівнюється до транспортного засобу (механізму), оскільки законодавством передбачено необхідність зазначати в декларації або більше одного автомобіля, або більше одного транспортного засобу, а тому необхідності зазначати і автомобіль, і інші транспортні засоби, не передбачено.

Колегія суддів зазначає, що при розгляді цієї справи може бути враховано рішення Європейського Суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року в справі «Рисовський проти України» щодо принципів застосування статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, щодо необхідності додержання принципу «належного урядування» при втручанні держави у право особи на мирне володіння своїм майном.

Європейський суд з прав людини вказує, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі «Рисовський проти України», заява № 29979/04, від 20 жовтня 2011 року).

Разом з тим, Європейський суд з прав людини зазначає, що вислів «згідно із законом» не просто вимагає, щоб оскаржуваний захід мав підставу в національному законодавстві, але також звертається до якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своїх термінах (рішення у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України», заява № 30856/03, від 02 грудня 2011 року).

Позивач вказувала, що вона не була обізнана про необхідність зазначення у декларації про майно і доходи відомостей про моторолер, оскільки цей документ містить графу тільки про автомобілі, а про необхідність вказувати й інші транспортні засоби їй ніхто не повідомляв.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Враховуючи встановлені у справі обставини, соціальний статус сім`ї відповідача, відсутність умислу щодо навмисного приховання нею відомостей про транспортні засоби, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача, колегія суддів дійшла висновку, що примусове повернення наданої державою соціальної допомоги у сумі 46 019,72 грн, може призвести до покладення на ОСОБА_1 надмірного тягаря.

За викладених обставин у судів попередніх інстанцій не було підстав для стягнення з відповідача переплати коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

Відповідно до частин першої, третьої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухваленням нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Ураховуючи те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів дійшла висновку про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій з прийняттям нового рішення про відмову у задоволення позову.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області

від 30 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 22 березня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову Управління соціального захисту населення Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська