ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3731/19 Справа № 203/2004/18 Суддя у 1-й інстанції - Католікян М. О. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2019 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства Науково-виробниче об`єднання Созидатель про відшкодування збитків

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Науково-виробниче об`єднання Созидатель

на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

11 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «НВО «Созидатель» про відшкодування збитків. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він є співвласником будинку АДРЕСА_1 (власником квартири АДРЕСА_2 . Генпроектувальником і генпідрядником будинку є відповідач. Відповідно до договору інвестування житлового будинку, який перед його будівництвом був укладений між сторонами, забудовник, зокрема, зобов`язаний передати зовнішні будинкові інженерні мережі на баланс відповідним комунальним експлуатаційним організаціям. Між тим, після закінчення будівництва і прийняття будинку в експлуатацію відповідач не виконав зазначені умови договору, у зв`язку з чим співвласники будинку (у тому числі, позивач) не мають можливості укласти договори на постачання електроенергії і вимушені закуповувати її виключно через відповідача за завищеними тарифами. За три останні роки внаслідок переплати за спожиту електроенергію позивачеві завдано збитків у сумі 2 045,70 грн. Викладене стало причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача компенсації вказаних збитків (а.с.1-6).

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2018 року позовні вимоги задоволені.

Стягнуто з приватного акціонерного товариства Науково-виробниче об`єднання Созидатель на користь ОСОБА_1 компенсацію завданих збитків у сумі 2 045,07 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат (а.с.104-106).

В апеляційній скарзі АТ НВО Созидатель посилаючись на те, що судом 1-ї інстанції невірно застосовані норми матеріального та порушені норми процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі (а.с.108-112).

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід скасувати з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що 29.08.2005 року між акціонерним товариством закритого типу «Науково-виробниче об`єднання «Созидатель» (правонаступником якого є відповідач) і позивачем було укладено договір про інвестування житлового будівництва №Б2-6-17 (далі Договір), за яким інвестор (позивач) зобов`язався взяти участь в інвестуванні будівництва багатоповерхового житлового будинку по вул АДРЕСА_1 ), а забудовник (відповідач) організувати будівництво і передати інвестору квартиру у цьому будинку (а.с. 12 20).

Згідно з пунктом 8.5 розділу 8 Договору після введення будинку в експлуатацію забудовник передає зовнішньо-будинкові інженерні мережі тепло-, енерго-, водопостачання і водовідведення (до вузла вводу у житловий будинок) і окремо розташовані, а також вбудовано-прибудовані бойлерні, індивідуальні теплові пункти і насосні з обладнанням, на баланс відповідним комунальним експлуатаційним організаціям м. Дніпропетровська для подальшої експлуатації і обслуговування в порядку, передбаченому чинним законодавством.

13 вересня 2007 року Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради було ухвалено рішення №2985 про затвердження акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію першої черги житлового комплексу по вул АДРЕСА_3 (блоки Б, В). Підпунктом 3.1 пункту 3 вказаного рішення зобов`язання з передачі зовнішніх інженерних мереж на баланс відповідних організацій міста було покладено на Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області замовника будівництва (а.с. 26).

25 жовтня 2007 року позивач набув право власності на квартиру АДРЕСА_4 (а.с. 21).

У березні 2007 року голова правління новоствореного об`єднання співвласників багатоквартирного будинку звернувся до ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» із заявою про укладення договору про постачання електричної енергії. 10.04.2017 року ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» повідомило про неможливість укладення такого договору до виконання забудовником низки умов (зокрема, до укладення ним договору про постачання електричної енергії по постійній схемі постачання електричної енергії за технічними умовами на підключення вже житлового будинку, розроблення та узгодження проектної документації в частині розрахункових засобів обліку та розподілу потужності тощо). При цьому ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» також повідомило про те, що тепер через відсутність такого договору постачання електричної енергії здійснюється за тимчасовою схемою на механізми будівництва (а.с. 23, 24).

Судом 1-ї інстанції також встановлено, що відповідач свої обов`язки, визначені Договором у пункті 8.5 розділу 8 від 13.09.2007 року і дотепер (протягом одинадцяти років) не виконав, у зв`язку з чим позивач не має можливості укласти прямий договір на постачання електроенергії, про що свідчить лист ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» від 10.04.2017 року №26471/1600 (а.с. 23, 24).

Задовольняючи позовні вимоги суд 1-ї інстанції виходив з того, що відповідач не виконав договірних зобов`язань, які виникли за договором від 13.09.2007 у зв`язку з чим позивач вимушений сплачувати за електроенергію за тарифами, які не включають в себе знижену вартість 100 кВт щомісяця, та в результаті таких дій відповідача ОСОБА_1 зазнав збитків у розмірі 2 045,70 грн.

Однак із вказаними висновками суду 1 інстанції колегія суддів погодитись не може виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібно довести наявність елементів складу цивільного правопорушення, а саме: наявність протиправної поведінки, факт понесення збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Однак, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд 1-ї інстанції невірно застосував до спірних правовідносин ст. 22 ЦК України, оскільки в розумінні вказаної статті вимоги позивача про стягнення збитків за оплату електроенергії не є збитками. Зокрема в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що позивач реально зазнав збитків.

Зокрема суд помилково застосував положення ст.ст. 599, 610, 611, 623 ЦК України та зазначив, що відповідачем порушені договірні зобов`язання.

Відповідно до пункту 3,7 Правил користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (із змінами і доповненнями ) (далі - ПКЕЕН) споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між побутовим споживачем і електропостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1) і укладається на три роки.

Однак, матеріали справи відповідних договорів не місять, а тому підстави для застосування положень ст. ст. 599, 610, 611, 623 ЦК України відсутні, а отже вимоги ст.22 ЦК України до спірних правовідносин не застосовуються.

З матеріалів справи вбачається, що у березні 2007 року голова правління новоствореного об`єднання співвласників багатоквартирного будинку звернувся до ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» із заявою про укладення договору про постачання електричної енергії, у чому енергопостачальною компанією було відмовлено, отже відповідачем вживалися та продовжують вживатися заходи щодо укладання відповідного договору.

Крім того, посилання позивача на той факт, що в порушення умов договору (п. 8.5 розділу 8 Договору) після введення будинку в експлуатацію забудовник не передав зовнішньо-будинкові інженерні мережі тепло-, енерго-, водопостачання і водовідведення (до вузла вводу у житловий будинок) і окремо розташовані, а також вбудовано-прибудовані бойлерні, індивідуальні теплові пункти і насосні з обладнанням, на баланс відповідним комунальним експлуатаційним організаціям м. Дніпропетровська для подальшої експлуатації і обслуговування в порядку, передбаченому чинним законодавством, не заслуговують на увагу і не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки мова йдеться про передачу, зокрема, електромереж, до вузла вводу у житловий будинок, тобто зовні.

При цьому, зі справи вбачається, що 13 вересня 2007 року Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради було ухвалено рішення №2985 про затвердження акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію першої черги житлового комплексу по АДРЕСА_3 (блоки Б, В). Підпунктом 3.1 пункту 3 вказаного рішення зобов`язання з передачі зовнішніх інженерних мереж на баланс відповідних організацій міста було покладено на Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області замовника будівництва (а.с. 26).

Отже, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували що саме відповідач порушує договірні зобов`язання, які призводять до оплати електричної енергії, на думку позивача, за завищеними тарифами, і що саме ці витрати, є збитками в розумінні положень ст. 22 ЦК України.

Суд 1 інстанції на зазначене уваги не звернув та дійшов передчасного висновку щодо наявності підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованим, в зв`язку з чим рішення суду 1-ї інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Науково-виробниче об`єднання Созидатель - задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2018 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства Науково-виробниче об`єднання Созидатель про відшкодування збитків відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: