Справа № 369/2540/19
Провадження № 2/369/2208/19
21.05.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді Пінкевич Н.С.,
секретаря Середенко Б.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, -
У лютому 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 05.04.2017 року вона є власником квартири АДРЕСА_1 . На даний час разом з нею по зазначеній адресі зареєстровані: її донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідачка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 фактично не проживає у квартирі АДРЕСА_1 з 2017 року, не несе жодних витрат по утриманню квартири в належному стані, не сплачує поточних рахунків за комунальні послуги, то вона втратила право користування квартирою внаслідок її відсутності без поважних причин понад один рік та підлягає зняттю з реєстрації по вказаній адресі.
Тому позивач просив визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 та зняти її з реєстраційного обліку.
У судове засідання позивач не з`явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлена, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Просила задоволити позов. В разі неявки відповідача до суду просила розглянути справу в заочному порядку.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Причин неявки суду не повідомлено.
За письмовою згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного.
При розгляді справи судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 05.04.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Апишковою З.І., зареєстрованого за №1114, ОСОБА_4 , яка після одруження змінила прізвище на ОСОБА_5 , придбала у ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 , чим набула право власності на дану квартиру.
Згідно копії будинкової книги за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 12 лютого 2019 року № 57 виданої виконавчим комітетом Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 14 липня 1995 року по теперішній час.
З 2017 року ОСОБА_2 за адресою реєстрації не проживає та з`являється.
Цей факт підтверджується актом комісії в складі депутата Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Свириденка Г.Л. та сусідів ОСОБА_6 (кв. АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_7 (кв. 38) від 11 лютого 2019 року, згідно якої ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_2 з квітня 2017 року.
Крім того, відповідач будучи зареєстрована в квартирі не несе жодних витрат по утриманню квартири в належному стані, не сплачує поточних рахунків за комунальні послуги.
Ст.ст. 47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла.
Згідно ч.4 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом.
Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Так, згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач втратила право користування жилим приміщенням, добровільно залишивши жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживала більше року, що відповідно до вимог ст. 405 ЦК України дає суду підстави визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням:квартирою АДРЕСА_1 . Тому в цій частині вимоги позову підлягають задоволенню.
Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.
Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється органом реєстрації на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Отже, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, тому додатково зобов`язувати реєстраційні органи вчинити ці дії не має потреби.
Суд не вправі підміняти функції державних органів (органів реєстрації), на які покладені обов`язки з реєстрації місця проживання громадян.
Тому, у вимогах позову щодо зняття відповідачки з реєстрації місця проживання суд відмовляє.
За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову.
Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 391, 405 ЦК України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт: НОМЕР_1 , виданий 05 червня 2000 року Чаплинським РВУМВС України в Херсонській області, ІПН: НОМЕР_2 , такою що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .
В решті вимог позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави у сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 80 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуто Києво-Святошинським районним судом Київської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення виготовлено 21.05.2019 року.

Суддя Н.С. Пінкевич