ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2321/19 Справа № 194/865/18 Суддя у 1-й інстанції - Корягін В. О. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Лященко С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2018 року по справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

15 червня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 90155,72 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 3594,56 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 77492,71 грн., заборгованості за пенею та комісією - 4299,13 грн., а також штрафу відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн. та штраф (процентна складова) - 4269,32 грн. та стягнути судовий збір в розмірі 1762,00 грн. (а.с.3-5).

Заочним рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2018 року у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено (а.с.62-65).

Не погодившись з рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з апеляційною скаргою. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, недостатньо повно досліджені письмові докази та дійсні обставини справи (а.с.72-74).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 жовтня 2007 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» з заявою про надання банківських послуг в Приватбанку та своїм підписом підтвердила згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. На заяву ОСОБА_1 банк надав їй строковий кредит у сумі 3471,60 грн. на строк 24 місяці з 12 жовтня 2007 року по 12 жовтня 2009 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,0% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 55,55 грн. та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 315,60 грн. Відсоткова ставка за кредитом може змінюватися в залежності від змін облікової ставки НБУ чи в інших випадках, відповідно до п. 3.3 Умов. Крім того, їй надано кредитну картку № НОМЕР_2 від 12 жовтня 2007 року (а.с.3-5).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 12 жовтня 2007 року, ОСОБА_1 , станом на 30 квітня 2018 року має заборгованість по кредиту у розмірі 90155,72 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 3594,56 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 77492,71 грн., заборгованості за комісією - 4299,13 грн., а також штрафів - 4769,32 грн. (а.с.6-8).

З наданої представником позивача суду 05 жовтня 2018 року заяви ОСОБА_1 від 12 грудня 2008 року про надання банківських послуг в Приватбанку вбачається, що 12 грудня 2008 року між нею та ПАТ КБ "ПриватБанком" був укладений інший кредитний договір та надана нова кредитна картка № НОМЕР_1 , а з наданої представником позивача суду 05 жовтня 2018 року довідки АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір № б/н, за яким було надано наступні кредитні картки: № НОМЕР_1 від 12.12.2007 року, НОМЕР_3 від 16.08.2010 року, НОМЕР_4 від 28.09.2010 року, НОМЕР_5 від 01.02.2012 року, НОМЕР_6 від 19.03.2012 року, НОМЕР_7 від 05.04.2012 року, НОМЕР_8 від 05.07.2012 року, НОМЕР_9 від 21.08.2012 року. Однак, судом першої інстанції не взято до уваги надану представником позивача 05 жовтня 2018 року заяву ОСОБА_1 від 12 грудня 2008 року про надання банківських послуг в КБ «Приватбанк», оскільки ні в позовній заяві ні в додатках до неї жодним чином не зазначено про договір між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 № б/н від 12 грудня 2008 року та даний доказ по справі поданий до суду з порушенням вимог ст. 83 ЦПК України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість за кредитом та нарахування процентів, комісії та штрафів, яка зазначена за період з 03 жовтня 2010 року до 30 квітня 2018 року стосується іншого договору укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 № б/н від 12 грудня 2008 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 та ч.1 ст. 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно до ч.1 ст. 627 та ч.1 ст. 628 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Вимогами ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частинами 1, 2 ст. 1056 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною; тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

За приписами ч. 1 та 3 ст. 1049 ЦК України встановлений обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно заяви позичальника № DNQ1RC200630101 від 12 жовтня 2007 року ОСОБА_1 ознайомившись із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, виявила бажання оформити на своє ім`я картку, і зазначено види банківських послуг: кредитка «Товари у розстрочку», кредитка «Універсальна» - яка є заповненою та встановлено кредитний ліміт - 500 грн., визначено базову процентну ставку за кредитом - 3% на місяць на залишок заборгованості, щомісячна комісія - 0%. Надано кредитку картку № НОМЕР_2 (а.с.9).

В анкеті-заяві також зазначено, що відповідач згоден з тим, що заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між нею та банком кредитний - заставний договір. Вона ознайомилася з договором про надання банківських послуг до його укладення і погодився з його умовами. (а.с.8).

Згідно розрахунку, заборгованість за кредитом становить, станом на 30 квітня 2018 року має заборгованість по кредиту у розмірі 90155,72 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 3594,56 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 77492,71 грн., заборгованості за комісією - 4299,13 грн., а також штрафів - 4769,32 грн. (а.с.6-8).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ст. 79, ч. 1 ст. 80 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 12 жовтня 2007 року, тоді як з розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 12 жовтня 2007 року станом на 24 грудня 2008 року відсутня будь-яка заборгованість за зазначеним кредитним договором, тоді як починаючи з 03 жовтня 2010 року знову зазначена заборгованість за кредитом та нарахування процентів, комісії та штрафів.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заборгованість за кредитом та нарахування процентів, комісії та штрафів, яка зазначена за період з 03 жовтня 2010 року до 30 квітня 2018 року стосується іншого договору укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 № б/н від 12 грудня 2008 року.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1050 ЦК України з урахуванням ст. 526, 527, 530 ЦК України, банк повинен довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та відповідно, на умовах встановлених договором.

Однак банком це зроблено не було, внаслідок чого суд першої інстанції дійшов вірного висновку, про відсутність належних та допустимих доказів для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають. Формальні посилання на неправильне дослідження і оцінку наданих суду доказів, колегія суддів відхиляє, оскільки суд апеляційної інстанції не наділений правом переоцінки доказів, що були досліджені судом першої інстанції та яким надана оцінка у відповідності до вимог ЦПК.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволенню.

Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: