Постанова

Іменем України

26 червня 2019 року

м. Київ

справа № 234/2369/18-ц

провадження № 61-705св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Калараша А. А., Лесько А. О., Петрова Є. В., Штелик С. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Міністерство аграрної політики та продовольства України, державне підприємство «Артемсіль»,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного суду від 12 грудня 2018 року у складі суддів: Новікової Г. В., Гапонова А. В., Папоян В. В.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Міністерства аграрної політики та продовольства України, державного підприємство «Артемсіль» (далі - ДП «Артемсіль») про визнання протиправними і скасування наказів, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що він із 07 квітня 2014 року перебував у трудових відносинах із ДП «Артемсіль», в якому обіймав посаду фінансового директора з окладом у розмірі 10 195 грн.ДП «Артемсіль» віднесено до переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави» від 23 грудня 2004 року № 1734, та підпорядковане Міністерству аграрної політики та продовольства України.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 56-п від 11 квітня 2014 року за його згодою на нього покладено виконання обов`язків генерального директора ДП «Артемсіль». Із 01 травня 2014 року на час виконання обов`язків генерального директора оплата праці йому здійснювалася виходячи з посадового окладу в розмірі 15 557 грн, надбавки за інтенсивність праці і особливий характер роботи у розмірі 50 відсотків посадового окладу за фактично відпрацьований час, встановленого розміру премії за кожний процент приросту обсягу виробництва, робіт, послуг в порівняльних цінах, порівняно з відповідним періодом - в розмірі 2 відсотків місячного посадового окладу, за одержання прибутку в розмірі 2 відсотків від суми одержаного прибутку.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 73-п від 30 травня 2014 року його увільнено від виконання обов`язків генерального директора цього підприємства, виконання обов`язків генерального директора ДП «Артемсіль» покладено на ОСОБА_2 02 червня 2014 року наказом №191-к його переведено з посади в. о. генерального директора на постійне місце роботи фінансового директора з оплатою праці за виконану роботу.

Разом з тим, наказ №191-к від 02 червня 2014 року в частині переведення на постійне місце роботи фінансового директора, тобто увільнення від виконання обов`язків генерального директора, свідчить про порушення частин 1 і 3 статті 32 КЗпП України щодо повідомлення про зміну істотних умов праці в частині системи та розміру оплати праці не пізніше ніж за два місяці при переведенні на іншу роботу.

Наказом № 413 від 02 листопада 2015 року його звільнено з підприємства за згодою сторін. При звільненні підприємством не проведено розрахунку виходячи із заробітної плати на посаді в. о. генерального директора.

Просив поновити йому строк для звернення до суду із позовом про скасування наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України № 73-п від 30 травня 2014 року та наказу «Про вступ на посаду генерального директора ДП «Артемсіль» № 190-к від 02 червня 2014 року в частині його переводу на іншу посаду; визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України № 73-п від 30 травня 2014 року та наказ «Про вступ на посаду генерального директора ДП «Артемсіль» № 190-к від 02 червня 2014 року в частині його переводу на іншу посаду; зобов`язати відповідачів поновити його на роботі на посаді генерального директора ДП «Артемсіль» м. Соледар; внести зміни у відомості про керівника (голови виконавчого органу) підприємства, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; стягнути з ДП «Артемсіль» на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку, починаючи з 02 листопада 2015 року по дату ухвалення рішення.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 03 серпня 2018 року (у складі судді Данелюк О. М.) позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України №73-п від 30травня 2014 року та наказ №190-к від 02 червня 2014 року «Про вступ на посаду генерального директора ДП «Артемсіль»в частині незаконного переводу ОСОБА_1 на посаду фінансового директора. Зобов`язано Міністерство аграрної політики та продовольства України та ДП «Артемсіль» поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді керівника (голови виконавчого органу) ДП «Артемсіль»; внести зміни у відомості про керівника (голови виконавчого ор-гану) підприємства, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Із ДП «Артемсіль» стягнуто на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку в сумі 833 431 грн, враховуючи обов`язкові податки і збори.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідно до положень трудового законодавства України, зміна системи чи розміру оплати праці є зміною істотних умов праці. Відповідно до статті 103 КЗпП України, про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш, як за два місяці до їх запровадження або зміни. Наказ № 73-п від 30травня 2014 року та наказ № 190-к в частині переведення ОСОБА_1 на постійне місце роботи фінансовим директором, тобто увільнення від виконання обов`язків в. о. генерального директора із істотною зміною (в бік погіршення) розміру оплати праці, свідчать про невиконання відповідачами вимог частини 3 статті 32 КЗпП України щодо не повідомлення ОСОБА_1 про зміну істотних умов праці в частині зміни системи та розміру оплати праці не пізніше, ніж за два місяці до такої події. Найбільш ефективним способом поновлення порушеного права ОСОБА_1 буде визнати протиправним та скасувати наказ від 30травня 2014 року та наказ № 190-к в частині незаконного переводу ОСОБА_1 на іншу посаду та зобов`язання аідповідачів поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді керівника (голови виконавчого органу) ДП «Артемсіль». Як вбачається із довідки, акта перевірки ГУ Держпраці у Донецькій області №05-02-3355/001 за 2017 рік, рішення Краматорського міського суду по справі №234/4185/15-ц від 15 вересня 2015 року та додаткового рішення у справі №234/4185/15-ц від 11 грудня 2015 року, ДП «Артемсіль» не враховано дійсний розмір оплати ОСОБА_1 станом на 02 листопада 2015 року (премія за фінансовий рік 2014-2015; зміни у окладах, проведені індексації, тощо) на посаді генерального директора, з якої ОСОБА_1 незаконно усунуто. Тобто, за увесь час, коли за ОСОБА_1 зберігався середній заробіток (травень 2014 року - 11 листопада 2015 року). Протилежного ДП «Артемсіль» не доведено. Період затримки розрахунку складає 991 день. Таким чином, сума середнього заробітку за весь час затримки становить833 431 грн, враховуючи обов`язкові податки і збори.

Короткий зміст судового рішення апеляційної інстанції

Постановою Донецького апеляційного суду від 12 грудня 2018 року рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що статтею 32 КЗпП України регулюється зміна істотних умов праці при переведенні на іншу роботу. Між тим, 07 квітня 2014 року наказом № 87 позивача прийнято на роботу в ДП «Артемсіль» на посаду фінансового директора. Наказом № 56-п від 11 квітня 2014 року Міністерством аграрної політики та продовольства України виконання обов`язків генерального директора ДП «Артемсіль» покладено на фінансового директора цього підприємства ОСОБА_1. за його заявою. На час виконання обов`язків генерального директора ОСОБА_1. не звільняли з посади фінансового директора, яка була обумовлена трудовим договором та його посада ніким не була зайнята. Наказом № 73-к від 30 травня 2014 року Міністерством аграрної політики та продовольства України ОСОБА_1 увільнено від виконання обов`язків генерального директора ДП «Артемсіль» та наказом № 191-к від 02 червня 2014 року переведено на постійне місце роботи за трудовим договором - посаду фінансового директораз 02 червня 2014 року з оплатою за виконану роботу.Таким чином, в даному випадку переведення позивача на іншу роботу зі зміною істотних умов праці не мало місця і положення статті 32 КЗпП України на цей випадок не розповсюджуються. У зв`язку із чим не потребувалося попередження працівника за 2 місяці. Доказів того, що за посадою ОСОБА_1. , обумовленою трудовим договором, були істотні зміни умов праці, не надано. За встановлених обставин, передбачених законом підстав для поновлення позивача на посаді виконуючого обов`язки генерального директора ДП «Артемсіль» немає. Оскільки позивач, будучи призначеним на вакантну посаду директора ДП «Артемсіль» виконуючим обов`язки генерального директора ДП «Артемсіль», в подальшому у встановленому законом порядку та строки не був призначений директором указаного підприємства, сам по собі факт його увільнення з посади виконуючого обов`язки директора не може бути підставою для поновлення його на цій посаді, оскільки питання виконання обов`язків відсутнього керівника підприємства, що є у державній власності, віднесено до повноважень вищого органу управління таким підприємством і здійснюється у передбаченому законом порядку на період до призначення керівника на постійній основі. Висновок суду першої інстанції про те, що відбулося зменшення розміру заробітної плати, і це є зміною істотних умов праці і потребувало попереднього попередження за 2 місяці, що є підставою для поновлення позивача на роботі, суперечить нормам трудового законодавства. Суд в рішенні послався на те, що в акті перевірки ДП «Артемсіль» ГУ Держпраці у Донецькій області встановлено, що при переведенні 02червня 2014 року на посаду директора фінансового з посади виконуючого обов`язків генерального директора суттєво зменшився посадовий оклад та умови матеріального забезпечення, які відносяться до істотних умов праці. Між тим, такий акт не є достатнім та належним доказом зміни істотних умов праці, які б потребували попереднього попередження за 2 місяці в розумінні статті 32 КЗпП України. Оплата праці ОСОБА_1. під час виконання обов`язків генерального директора проводилася за фактично виконувану ним роботу. При припиненні виконання обов`язків генерального директора оплата проводилася відповідно до його займаної посади за трудовим договором, переведення на іншу роботу в даному випадку не мало місця. Зменшення розміру чи складових посадового окладу займаної за трудовим договором посади в даному випадку не регулюється статтею 32 КЗпП України.Так як позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за весь термін затримки розрахунку починаючи з 02 листопада 2015 року є похідними від основних вимог про поновлення на посаді, а в задоволенні цих вимог відмовлено, то і відсутні підстави для задоволення зазначених позовних вимог.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1)Доводи касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у січні 2018 року, ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що державна служба з питань праці є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю. Таким чином, акт перевірки Держпраці в Донецькій області є належним доказом наявності порушень законодавства про працю щодо зміни його істотних умов праці. Крім того, апеляційний суд безпідставно відмовив у задоволенні його клопотання щодо витребування у відповідача інформації щодо розміру його заробітної плати на момент звільнення із роботи.

(2) Позиція ДП «Артемсіль»

У відзиві на касаційну скаргу ДП «Артемсіль» зазначає, що апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що норми статті 32 КЗпП України на спірні правовідносини не поширюються. ОСОБА_1 двічі заявляв клопотання щодо перенесення розгляду справи, при цьому він не надав документів на підтвердження поважності причин відсутності у судовому засіданні.

(3) Позиція Міністерства аграрної політики та продовольства України

У відзиві на касаційну скаргу Міністерство аграрної політики та продовольства України зазначає, що Мінагрополітики призначає на посади та звільняє з посад керівників підприємств, що належать до сфери управління Міністерства. Виконання посадових обов?язків тимчасово відсутнього керівника підприємства є тимчасовим замісництвом і передбачає повернення такої особи на свою постійну роботу після прийняття органом управління рішення про увільнення від виконання покладених на неї обов?язків. Тобто, особа не може бути поновлена на посаді керівника державного підприємства, яку вона фактично не обіймала, а лише тимчасово виконувала посадові обов?язки на час відсутності керівника, призначеного органом управління.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Суди установили, що 07 квітня 2014 року ОСОБА_1 призначено на посаду фінансового директора ДП «Артемсіль» на постійній основі.

11 квітня 2014 року наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 56-п від 11 квітня 2014 року на ОСОБА_1 покладено виконання обов`язків генерального директора ДП «Артемсіль».

30 травня 2014 року на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України № 73-п ОСОБА_1 увільнено від виконання обов`язків генерального директора ДП «Артемсіль», виконання обов`язків генерального директора покладено на ОСОБА_2

02 червня 2014 року наказом ДП «Артемсіль» № 190-к ОСОБА_1. переведено на посаду фінансового директора та звільнено з цієї посади наказом ДП «Артемсіль»№ 282-к від 18 серпня 2014 року, який визнано протиправним та скасовано рішенням Краматорського міського суду від 15 вересня 2015 року.

Наказом ДП «Артемсіль» № 413 ОСОБА_1 звільнено з роботи за згодою сторін.

Актом перевірки додержанняДП «Артемсіль» законодавства про працю, складеним Головним управліннямдержпраці у Донецькій області (акт перевірки №05-02-3355/001 за 2017 рік), встановлено, що у ОСОБА_1 при переведенні 02 червня 2014 року на посаду директора фінансового з посади в. о. генерального директора суттєво зменшився посадовий оклад та умови матеріального забезпечення, які відносяться до істотних умов праці.

Статтею 32 КЗпП України врегульовано порядок переведення працівника на іншу роботу та зміну істотних умов праці.

Так, частиною першою статті 32 КЗпП України передбачено, що переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві допускається тільки за згодою працівника. При цьому частиною другою цієї статті визначено, що не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Заборона на переміщення застосовується лише в разі, якщо робота, на яку переміщується працівник, йому протипоказана за станом здоров`я.

Частиною третьою статті 32 КЗпП України визначено, що у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. До змін істотних умов праці належить зміна систем і розмірів оплати праці, пільг, компенсацій, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, розрядів, найменування посад тощо. Про зміну істотних умов праці працівник має бути попереджений письмово не пізніше ніж за два місяці.

Зміна істотних умов праці, передбачена частиною третьою статті 32 КЗпП України, передбачає продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, але за новими умовами праці.

Разом з тим, основним місцем роботи ОСОБА_1 була посада фінансового директора ДП «Артемсіль», а обов?язки генерального директора він виконував тимчасово (стаття 33 КЗпП України - тимчасове переведення працівника на іншу роботу).

Правове регулювання відносин, пов`язаних із призначенням працівника виконуючим обов`язки, здійснюється на підставі Кодексу законів про працю України, роз`яснень Держкомітету Ради Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати і Секретаріату ВЦРПС «Про порядок оплати тимчасового замісництва» від 29 грудня 1965 року № 30/39 (у редакції від 11 грудня 1986 року), що діє в частині, яка не суперечить КЗпП України та іншим нормативно-правовим актам України.

За змістом норм, що містяться у зазначених актах, в їх системному зв`язку, виконання службових обов`язків за більш відповідальною посадою тимчасово відсутнього працівника, коли це пов`язане з розпорядчими функціями, працівником, який працює на тому ж підприємстві, в установі, організації, є тимчасовим замісництвом. Тимчасове виконання обов`язків за посадою відсутнього працівника покладається на іншого працівника наказом (розпорядженням) на підприємстві. Працівник, який заміщує тимчасово відсутнього працівника, на період замісництва звільняється від виконання обов`язків, обумовлених трудовим договором за основним місцем роботи. Працівнику, що заміщує, виплачується різниця між фактичним окладом і посадовим окладом працівника, якого він заміщує.

Таким чином, тимчасовий замісник не продовжує працю за основним місцем роботиза новими умовами праці (стаття 32 КЗпП України), а виконує посадові обов?язки відсутнього працівника (стаття 33 КЗпП України).

Тобто, оплата праці за посадовим окладом відсутнього працівника має тимчасовий характер та обмежується періодом замісництва, після закінчення якого працівник повертається до праці за основним місцем роботи з посадовим окладом згідно штатного розпису. За таких обставин відсутня зміна істотних умов праці, на що обґрунтовано вказав суд апеляційної інстанції.

Акт перевірки додержання ДП «Артемсіль» законодавства про працю, складений Головним управлінням держпраці у Донецькій області (акт перевірки №05-02-3355/001 за 2017 рік), не є безумовною підставою для висновку суду щодо наявності істотних змін умов праці при усуненні ОСОБА_1 від виконання обов?язків генерального директора ДП «Артемсіль», оскільки суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (стаття 89 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги зводяться до помилкового тлумачення змісту статті 32 КЗпП України та не впливають на законність оскаржуваного судового рішення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Таким чином, постанова апеляційного суду залишається без змін на підставі статті 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного суду від 12 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. М. Сімоненко

Судді: А. А. Калараш

А. О. Лесько

Є. В. Петров

С. П. Штелик