2/621/576/19

РІШЕННЯ
іменем України
03 липня 2019 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області у складі:
головуючого Бібіка О.В.
з участю секретаря Горобець Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 з вимогами: змінити розмір аліментів, визначений рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 30.08.2010 року у справі № 2-3318/10, стягнувши на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини від заробітку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування позовної заяви зазначив, що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем до 2010 року.
Від шлюбу мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 30.08.2010 з нього стягнуті аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Виконавчий лист, виданий на підставі даного рішення з 22.11.2018 перебуває в Зміївському районному відділі ДВС ГТУЮ у Харківській області.
Позивач вказав, що на даний час змінилося його сімейне становище, він має на утриманні дочку ОСОБА_5 та дружину, він працює, але отримує мінімальну заробітну плату, тому сплачувати аліменти у встановленому рішенням суду розмірі.
Ухвалою від 29.05.2019 відкрито провадження в справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
20.06.2019 від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила, що позивач не надав доказів того, що на його утриманні перебуває цивільна дружина та малолітня ОСОБА_6 . Позовні вимоги не визнає. Однак, якщо позивач надасть дані про те, що на його утриманні дійсно перебуває малолітня дочка ОСОБА_7 , то не заперечуватиме проти зменшення аліментів до 1/5 частки.
Представник позивача ОСОБА_8 подала заяву, в якій просить провести судове засідання за її відсутності та відсутності позивача, наполягає на задоволенні позову у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 подала заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечує проти позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві.
У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного:
Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Сторонами не заперечується, тому не підлягає доказуванню те, що вони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 06.10.2010 розірвано, від шлюбу мають спільну дочку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 30.08.2010 з ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Матір`ю зазначена " ОСОБА_10 " (а. с. 5).
З копії домової книги для реєстрації громадян в квартирі АДРЕСА_1 вбачається, що позивач ОСОБА_2 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 зареєстровані за даною адресою.
До вказаних правовідносин застосовуються норми права визначені Сімейним кодексом України, а саме Главою 15 «Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання».
Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Згідно із ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
За змістом ч. 3 ст. 184 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Постановою Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що була ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
За змістом ст. 18 Конвенції суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Так, позивачем надано докази того, змінилося його матеріальне та сімейне становище, на даний час він проживає однією сім`єю без шлюбу з ОСОБА_10 і ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася спільна дитина ОСОБА_6 .
Однак, позивачем не надано доказів того, що ОСОБА_10 перебуває на його утриманні та не повідомлено інших обставин, які б свідчили про неможливість її працевлаштуватися.
З огляду на викладене, суд вважає за необхідне позов ОСОБА_11 задовольнити частково, зменшивши розмір аліментів, які стягуються на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_4 з 1/4 частки до 1/5 щомісячно
Оскільки позивач не ставив питання про відшкодування понесених ним судових витрат, питання про їх розподіл відповідно до ст. 141 ЦПК України, не вирішувалося.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 258-259, 263-265, 272, 273 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Зменшити розмір аліментів, визначений рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 30.08.2010 року в справі №2-3318/10 та стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , уродженця с. Лиман Зміївського району Харківської області, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/5 частки заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.
Починаючи з дня набрання рішенням законної сили припинити стягування аліментів на підставі рішення Зміївського районного суду Харківської області від 30.08.2010 року в справі №2-3318/2010.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо зменшення розміру аліментів до 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно - відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 03.07.2019.

Головуючий: