Постанова

Іменем України

01 липня 2019 року

м. Київ

справа № 520/4025/15-ц

провадження № 61-34243св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 10 травня 2017 року у складі суддів: Черевка П. М., Драгомерецького М. М., Громіка Р. Д.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2015 року публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України», банк) звернулося з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення суми заборгованості за кредитом.

Позовна заява мотивована тим, що між банком та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про іпотечний кредит № 844-н від 04 серпня 2006 року, відповідно до умов якого позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 37 000 доларів США та сплатити проценти за його користування в порядку і на умовах, визначених цим договором.

04 серпня 2006 року для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 1, згідно з яким, поручитель зобов`язався перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх його зобов`язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору № 844-н від 04 серпня 2006 року, укладеного між кредитором та боржником, в повному обсязі як існуючих на час укладення, так і тих, що можуть виникнути у майбутньому.

Внаслідок невиконання відповідачами зобов`язань банк просив позов задовольнити по укладеним договорам зумовило звернення АТ «Ощадбанк» до суду із відповідним позовом.

ПАТ «Державний ощадний банк України», з урахуванням уточнення позовних вимог, просило стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за договором про іпотечний кредит № 844-н від 04 серпня 2006 року станом на 12 серпня 2015 року в загальному розмірі 59 192,96 доларів США, 7 067,40 грн, та судові витрати

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Одеси в складі судді: Прохорова П. А. від 14 березня 2016 року позов ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволено. Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитом в розмірі 59 192,96 доларів США та 7 067,40 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що розмір заборгованості підтверджено наданими розрахунками заборгованості та виписками. Вимоги позивача про стягнення з відповідачів у солідарному порядку заборгованості є обґрунтованими.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, а рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 березня 2016 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що позичальник ОСОБА_1 та поручитель ОСОБА_2 є відповідальними перед банком як солідарні боржники. Вимоги позивача про стягнення з відповідачів у солідарному порядку 59 192,96 доларів США та 7067,40 грн заявлені на підставі розрахунку, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню

Аргументи учасників справи

У травні 2017 року ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, і з урахуванням уточнень, просив оскаржену ухвалу апеляційного суду скасувати та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. При цьому посилався на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до частини першої статті 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними.

Вказує, що суд апеляційної інстанції порушив порядок сповіщення сторін та розглянув справу всупереч частини першої статті 305 ЦПК України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємними частинами «права на суд» слід розглядати, зокрема, наступні вимоги: вимога «змагальності» процесу відповідно до статті 6 Конвенції передбачає наявність можливості бути поінформованим і коментувати зауваження або докази, представлені протилежною стороною, в ході розгляду; право на «публічне слухання», що передбачає право на усне слухання і особисту присутність сторони в цивільному судовому процесі перед судом. Стаття 6 Конвенції головним чином служить для визначення того, чи були надані заявнику достатні можливості викласти свою позицію і оскаржити докази, які він вважав недостовірними, а не для того, щоб оцінювати правильність або неправильність рішення, прийнятого національними судами.

Звертає увагу, що в матеріалах справи міститься повідомлення про нібито вручення повістки на 10 травня 2017 року представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , хоча вона була відправлена за іншою адресою, а тому не можна вважати, що відбулося належне повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

У серпні 2017 року ПАТ «Державний ощадний банк України» через представника ОСОБА_4 надіслав заперечення, в якому просило касаційну скаргу відхилити, а оскаржену ухвалу апеляційного суду залишити без змін.

Заперечення мотивовані безпідставністю та необґрунтованістю доводів касаційної скарги. Вказує, що відповідно до частини другої статті 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Представник ОСОБА_2 не є стороною у справі. Повістки про судові засідання направлялись на адресу ОСОБА_2 , який приймав участь в судовому засіданні в суді першої інстанції.

Короткий зміст ухвал суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 22 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19 липня 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зупинення виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 березня 2016 року.

Рух справи

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів приймає аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Відповідно до статті 305 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи апеляційним судом) апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Згідно абзацом 1 частини п`ятої статті 74 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи апеляційним судом) судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 47, 48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17-ц (провадження № 14-507цс18) вказано, що «приписи ЦПК України як на момент ухвалення заочного рішення, так і на момент розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду не дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи. Окрім того, за змістом висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду (пункт 31 постанови від 20 червня 2018 року у справі № 127/2871/16-ц)».

Аналіз матеріалів справи свідчить, що в справі відсутні докази повідомлення ОСОБА_2 про судове засідання 10 травня 2017 року, оскільки рекомендоване повідомлення було повернено із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання» (а. с. 54 - 55, т. 2). ОСОБА_3 , як представнику ОСОБА_2, повідомлення про судове засідання 10 травня 2017 року було направлено за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 48, т. 2), хоча правильна адреса його проживання: АДРЕСА_1 (а. с. 18, т. 2).

Тобто, ОСОБА_2 не було належним чином повідомлено про розгляд справи апеляційним судом 10 травня 2017 року.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржене рішення суду апеляційної інстанції ухвалене без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити. Оскаржену ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 10 травня 2017 року скасувати.

Справу № 520/4025/15-ц направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції ухвала апеляційного суду Одеської області від 10 травня 2017 року втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков