ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/131/18 Номер провадження 22-ц/814/1741/19Головуючий у 1-й інстанції Косик С. М. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М,

за участю секретаря Ачкасової О.Н.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 01 квітня 2019 року (час ухвалення судового рішення з 14:49:10 год. до 15.05.29 год.; дата виготовлення повного тексту судового рішення 11 квітня 2019 року) у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з вказаним позовом, просило стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь банку заборгованість у розмірі 114 522 грн. 05 коп. за кредитним договором № б/н від 19.04.2006 року.

Заявлені вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за укладеним кредитним договором.

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 01 квітня 2019 року відмовлено в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» у зв`язку з пропуском строку давності.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про задоволення позовних вимог банку в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції при вирішенні спору по суті безпідставно відкинув докази, надані Банком в обґрунтування заявлених вимог, а тому зробив помилковий висновок про недоведеність позову. Зокрема, суд першої інстанції не звернув уваги на той факт, що видана відповідачу кредитна картка була перевипущена у 2013 році і строк її дії продовжений до вересня 2016 року.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надійшов.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.371, ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 16.03.2006 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з анкетою-заявою та прохав надати йому кредит за платіжною карткою (а.с.8).

В цей же день між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір без номера, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 8 100грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам складає між нею і Банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві (а.с.8).

Згідно п.3.2, п.3.3 Умов і Правил надання банківських послуг, клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (а.с.10).

Позичальник зобов`язується погашати заборгованість (п. 6.9 Умов) на протязі 30 днів з моменту її виникнення та за несвоєчасне виконання боргових зобов`язань (п.5.5.1) сплачує відсотки по підвищеній відсотковій ставці або додаткову комісію, розмір яких визначаються Тарифами (а.с. 12, 14).

Пунктом 8.6 Умов передбачено, що при порушенні строків платежу по будь-якому грошовому зобов`язанню більш ніж на 120 днів клієнт зобов`язаний сплатити штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову (а.с.12).

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Строк дії банківської картки за №391371, виданої ОСОБА_1 на підставі договору № б/н від 19.04.2006 року, визначений до 31 березня 2013 року (а.с.56).

Згідно розрахунку, наданого АТ КБ «ПриватБанк», загальна сума заборгованості станом на 31.12.2017 року становить 114 511,05 грн., з яких:

5 225,34 грн. тіло кредиту;

99 226,40 грн. нараховані відсотки;

комісія та пеня 4 130,21 грн.;

5 929,10 грн. - заборгованість по судовим штрафам (а.с.4-7).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до суду поза межами трирічного строку позовної давності.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625 ЦК України).

За змістом положень ст.12, ст.13, ст.89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності і диспозитивності. Кожна із сторін зобов`язана довести належними і допустимими доказами ті, обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Суд розглядає цивільні справи у межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд не може збирати докази, що стосуються спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судоми у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійснені учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 258 ЦК України для стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність строком в один рік.

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Основним доводом апеляційної скарги є посилання на факт перевипуску кредитної картки та, відповідно, продовження строку її дії. У підтвердження цього факту Банком до апеляційної скарги долучена довідка самого Банку (а.с.211) про видачу кредитних карток ОСОБА_1 згідно договору б/н від 19 квітня 2006 року.

Зазначений письмовий доказ не може бути прийнятий апеляційним судом відповідно до вимог ч.3 ст.367 ЦПК України, оскільки Банком не подано доказів неможливості пред`явлення цього доказу суду першої інстанції.

Зважаючи на заперечення відповідача, довідка Банку не є достатнім доказом (ст.80 ЦПК України) у підтвердження факту видачі відповідачу нової кредитної картки у межах укладеного кредитного договору і, відповідно, продовження строку її дії.

Окрім того, суд першої інстанції, дотримуючись принципу всебічності, повноти, об`єктивності і безпосередності дослідження доказів, встановив, що останній платіж відповідач здійснив 26 вересня 2013 року, і в апеляційній скарзі відсутні обґрунтовані доводи, які б спростовували цей факт.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції виконав вимоги ст.89, ст.264, ст.265 ЦПК України, зробив правильний по суті висновок і у рішенні навів мотивовані оцінки аргументів кожної із сторін, а також мотиви прийняття і відхилення наданих у справу доказів.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Зважаючи на встановлене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.371, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 01 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 26 червня 2019 року.

Головуючий суддя О. А.Лобов

Судді А.І.Дорош

В.М. Триголов