Ухвала

Іменем України

03 липня 2019 року

м. Київ

справа № 754/12862/17

провадження № 61-11801ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Кузнєцова В. О.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Міхінічем Русланом Вікторовичем, на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 лютого 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 травня 2019 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Поліс» до ОСОБА_1 , треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг», ОСОБА_2 , про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2017 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Мега-Поліс» (далі ПрАТ «СК «Мега-Поліс») звернулось до суду з указаним позовом до ОСОБА_1 , треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» (далі ТОВ «ОТП Лізинг»), ОСОБА_2 , у якому просило стягнути із відповідача залишок суми страхового відшкодування у розмірі 206 985 грн 74 коп., вартість автотоварознавчого дослідження транспортного засобу у сумі 620 грн, вартість послуг евакуатора у сумі 1 200 грн.

В обгрунтування позову зазначало, що 25 серпня 2015 року між ним та ОСОБА_3 укладено договір добровільного страхування наземного страхування, згідно якого застрахований автомобіль марки Alfa Romeo Brera д.н.з. НОМЕР_1 , який належить страхувальнику на праві власності, страхова сума по договору становить 427 тис. грн.

12 лютого 2016 року від ОСОБА_3 надійшло повідомлення про настання страхового випадку, який виник внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), що сталася 12 лютого 2016 року у м. Києві внаслідок порушення ОСОБА_1 п.п. 2.1, 16.11 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) під час керування автомобілем марки Renault Logan MCV д.н.з. НОМЕР_2 .

Постановою Деснянського районним судом м. Києва від 18 квітня 2016 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду м. Києва від 31 липня 2017 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вказувало, що ним відповідно до статті 25 Закону України «Про страхування», умов договору добровільного страхування та враховуючи заяву страхувальника, розраховано розмір страхового відшкодування, що складає 257 805 грн 74 коп. Цивільно-правову відповідальність власника автомобіля марки Renault Logan MCV д.н.з. НОМЕР_2 було застраховано в ПрАТ «Київський страховий дім», яке виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 49 тис. грн та виконало свої зобов`язання згідно полісу в повному обсязі.

Оскільки, несплачений розмір збитку складає 206 985 грн 74 коп., який відповідач в досудовому порядку відмовляється сплачувати, звернулось до суду.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18 лютого 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 22 травня 2019 року, позов ПрАТ «Страхова компанія «Мега-Поліс» задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «Мега-Поліс» залишок суми страхового відшкодування у розмірі 206 985 грн 74 коп., відшкодування витрат на проведення автотоварознавчого дослідження у сумі 620 грн, вартість послуг евакуатора у сумі 1200 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суди, задовольняючи позов ПрАТ «СК «Мега-Поліс», виходили з того, що до позивача, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У червні 2019 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , подана представником - адвокатом Міхінічем Р. В., на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 лютого 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 травня 2019 року.

У касаційній скарзі, поданій представником - адвокатом Міхінічем Р. В., ОСОБА_1., просить змінити рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позов ПрАТ «Страхова компанія «Мега-Поліс» задовольнити частково, стягнути з нього на користь відповідача частину залишку суми страхового відшкодування у розмірі 79 902 грн 50 коп., відшкодування витрат на проведення автотоварознавчого дослідження у сумі 310 грн, вартість послуг евакуатора у сумі 600 грн, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В обґрунтування касаційної скарги заявник зазначає, що суди, у порушення вимог пункту 3 частини першої статті 1188 ЦК України, не надали вірної оцінки всім доказам в сукупності у даній справі, зокрема довідці про ДТП від 10 березня 2016 року та рапорту інспектора поліції, з яких вбачається, що ДТП відбулася за участю трьох автомобілів, а саме: автомобіля марки Alfa Romeo Brera д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , автомобіля марки Renault Logan MCV д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки Iveco Daily д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржувані судові рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Міхінічем Р. В., на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 лютого 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 травня 2019 року необхідно відмовити з огляду на наступне.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті провадження, якщо, зокрема, правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із статтею 993 ЦК України, статтею 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

При розгляді справи судами попередніх інстанцій встановлено, що з вини відповідача ОСОБА_1 сталася ДТП, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль марки Alfa Romeo Brera д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована у позивача - ПрАТ «СК «Мега-Поліс». Позивач як страховик виплатив страхове відшкодування у сумі 257 805 грн 74 коп. на користь страхувальника ОСОБА_3 , автомобіль якого зазнав механічних ушкоджень. Виплачена ПрАТ «СК «Мега-Поліс» сума лише частково відшкодована страховиком відповідача - ПрАТ «Страховий дім» у сумі 49 тис. грн, за таких обставин суди дійшли правильного висновку про те, що решта страхового відшкодування та супутні збитки ПрАТ «СК «Мега-Поліс» у вигляді оплати послуг евакуатора та автотоварознавчого дослідження мають бути стягнуті на користь позивача із ОСОБА_1

Із оскаржуваних судових рішень, доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Доводи касаційної скарги про те, що у результаті ДТП, яке сталося 12 лютого 2016 року, автомобіль марки Alfa Romeo Brera д.н.з. НОМЕР_1 зазнав ушкоджень внаслідок порушення ПДР ОСОБА_1 , який керував автомобілем марки Renault Logan MCV д.н.з. НОМЕР_4 , та ОСОБА_2 , який керував автомобілем марки Iveco Daily д.н.з. НОМЕР_3 , і тому шкода, у відповідності до пункту 3 частини першої статті 1188 ЦПК України, має відшкодовуватись на загальних підставах, а саме за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 12 лютого 2016 року ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Мега-Поліс» із повідомленням про настання страхового випадку.

10 березня 2016 року ротою 1 батальйону УПС МВС у м. Києві складено довідку № 85986482 про ДТП, згідно якої учасниками ДТП є ОСОБА_1 , який керував автомобілем марки Renault Logan MCV д.н.з. НОМЕР_4 , ОСОБА_3 , який керував автомобілем марки Alfa Romeo Brera д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , який керував автомобілем марки Iveco Daily д.н.з. НОМЕР_3 .

Розділ ІV зазначеної довідки містить відомості про те, що ДТП сталася внаслідок порушення ПДР саме ОСОБА_1 , а не ОСОБА_2

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 18 квітня 2016 року у справі № 754/2879/16-ц ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Даною постановою встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Renault Logan MCV д.н.з. НОМЕР_2 на перехресті вул. Бальзака та вул. Лаврухіна у м. Києві та рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу транспортному засобу марки Alfa Romeo Brera д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_3 та який наближався до перехрестя проїзних частин по головній дорозі, що призвело до зіткнення та пошкодження транспортних засобів.

Даними діями ОСОБА_1 порушив п. п. 10.1, 2.1 д.1 ПДР України, що призвело до пошкодження транспортних засобів, відповідальність передбачена статею 124 КУпАП.

Згідно листа управління патрульної поліції у м. Києві від 18 травня 2018 року, відносно ОСОБА_2 прийнято постанову ПС2 № 829727 від 12 лютого 2016 року за частиною першою статті 122 КУпАП (п. п. 15.9ґ).

Дана стаття (в редакції станом на 12 лютого 2016 року) передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Таким чином, диспозиція частини першої статті 122 КУпАП не посилається на порушення учасниками дорожнього руху ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів, і притягнення до адміністративної відповідальності за даною статтею не є саме по собі доказом вини водія в скоєнні ДТП.

З огляду на вказане, не можна погодитись з доводами касаційної скарги про те, що суди не надали оцінки іншим доказам в даній справі та не навели мотивів їх відхилення, а саме довідці про ДТП № 85986482 від 10 березня 2016 року та рапорту інспектора УПП у м. Києві.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Міхінічем Русланом Вікторовичем, на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 лютого 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 травня 2019 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Поліс» до ОСОБА_1 , треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг», ОСОБА_2 , про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко
В. О. Кузнєцов