Провадження №2/760/816/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2019 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді- Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Гак Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл будинковолодіння, суд

В С Т А Н О В И В :.

Позивач звернувся до суду з позовом і, з врахуванням уточнених позовних вимог, просить:

-виділити йому в натурі в окреме будинковолодіння на праві приватної власності частину домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку, позначеного літерою «Б», загальною площею 184, 1 кв. м., жилою площею 102, 9 кв. м.: 1-1 (7, 5 кв. м.), 1-2 (16, 4 кв. м.), 1-3 (7, 0 кв. м.), 1-4(11,8 кв.м.), 1-5(8,1 кв.м.), 1-6 (34,8 кв. м.), 1-7 (13,4 кв. м.), 1-8 (9,0 кв. м.), 1-9 (33, 8 кв. м.), 1-10 (8, 0 кв. м.), 1-11 (16, 9 кв. м.), 1-12 (17,4 кв. м.), що становить 63/100 часток домоволодіння;

-виділити відповідачці в натурі в окреме будинковолодіння на праві приватної власності частину домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що складається з приміщень: житловий будинок, позначений літерою «А», загальною площею 74, 8 кв. м., житловою площею 40, 1 кв. м.: 1-1 (16,2 кв. м.), 1-2 (3, 9 кв. м.), 1-3 (5,4 кв. м.), 1-4 (23,4 кв. м.), 1-5 (13,1 кв. м.), 1-6 (12,8 кв. м.); літ. «В» - погріб літній; літ. «Г» - сарай літній; літ. «Е» - убиральня літня; літ. «Ж» - літній душ, що становить 37/100 часток домоволодіння.

Посилається в позові на те, що він є власником Ѕ частини будинковолодіння, що складається з двох житлових будинків: житловий будинок літ. «А», загальною площею 74, 8 кв. м., житловою площею 40, 1 кв. м., та житловий будинок літ. «Б», загальною площею 184, 1 кв. м., житловою площею 102, 9 кв. м. з прилеглими господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Його право власності на дану частину будинковолодіння підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03 квітня 2015 року, номер запису про право власності: 9281743, зареєстровано в реєстрі нотаріусом Дев`ятої київської державної нотаріальної контори Фроловою А.О..

Відповідачка є його сестрою, яка також є власником Ѕ частини будинковолодіння.

Частини будинковолодіння, що складаються з двох житлових будинків, відокремлені, кожна має окремий вихід та за технічними показниками може бути поділено у відповідності з Висновком щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна.

На території, де розташовані дані житлові будинки, відповідно до технічного паспорту ІН: 21133 , виданого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна станом на 17 жовтня 2014 року, знаходяться наступні будови:

літера «А» - житловий будинок, загальною площею 74, 8 кв. м., житловою площею 40, 1 кв. м.: 1-1 (16,2 кв. м.), 1-2 (3, 9 кв. м.), 1-3 (5,4 кв. м.), 1-4 (23,4 кв. м.), 1-5 (13,1 кв. м.), 1-6 (12,8 кв. м.);

літера «В» - погріб літній;

літера «Г» - сарай літній;

літера «Е» - убиральня літня;

літера «Ж» - літній душ;

літера «Б» - житловий будинок, загальною площею 184, 1 кв. м., жилою площею 102, 9 кв. м.: 1-1 (7, 5 кв. м.), 1-2 (16, 4 кв. м.), 1-3 (7, 0 кв. м.), 1-4(11,8 кв.м.), 1-5(8,1 кв.м.), 1-6 (34,8 кв. м.), 1-7 (13,4 кв. м.), 1-8 (9,0 кв. м.), 1-9 (33, 8 кв. м.), 1-10 (8, 0 кв. м.), 1-11 (16, 9 кв. м.), 1-12 (17,4 кв. м.).

Між ним та відповідачкою тривалий час склався порядок користування приміщеннями, спору щодо якого між ними, як власниками, немає.

Зазначає, що він фактично користується приміщенням, позначеним літерою «Б»: житловим будинком, загальною площею 184, 1 кв. м., жилою площею 102, 9 кв. м.: 1-1 (7, 5 кв. м.), 1-2 (16, 4 кв. м.), 1-3 (7, 0 кв. м.), 1-4(11,8 кв.м.), 1-5(8,1 кв.м.), 1-6 (34,8 кв. м.), 1-7 (13,4 кв. м.), 1-8 (9,0 кв. м.), 1-9 (33, 8 кв. м.), 1-10 (8, 0 кв. м.), 1-11 (16, 9 кв. м.), 1-12 (17,4 кв. м.).

В свою чергу, відповідачка користується наступними приміщеннями: житловий будинок, позначений літерою «А», загальною площею 74, 8 кв. м., житловою площею 40, 1 кв. м.: 1-1 (16,2 кв. м.), 1-2 (3, 9 кв. м.), 1-3 (5,4 кв. м.), 1-4 (23,4 кв. м.), 1-5 (13,1 кв. м.), 1-6 (12,8 кв. м.); літ. «В» - погріб літній; літ. «Г» - сарай літній; літ. «Е» - убиральня літня; літ. «Ж» - літній душ.

Приміщень загального користування немає.

Розмір часток, що склався після поділу в натурі, відхилений від ідеального та складає 37/100 частки домоволодіння, яке фактично займає відповідачка, та 63/100 частки домоволодіння, яке займає він.

Зазначене підтверджується Висновком щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна № 12/14-1-ті від 09 грудня 2015 року, виданого ПП «Актив Інвест», а також технічними паспортами № 12 / 13-ті від 09 грудня 2015 року та 12/14-ті від 09 грудня 2015 року.

Будь-яких претензій та вимог матеріального характеру до відповідачки він не має.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Представник позивача в судовому засіданні 27 травня 2019 року позов підтримав з підстав, зазначених у ньому.

Відповідачка в судовому засіданні позов визнала, розподілом будинку в таких частках свої права порушеними не вважає.

В подальшому, після оголошеної в справі перерви, сторони в судове засідання не з`явилися.

Представник позивача подав уточнену позовну заяву, якою уточнений розмір часток займаних сторонами приміщень відповідно до долученого до позову уточненого в цій же частині Висновку № 12/14-1-ті від 09 грудня 2015 року.

Відповідно до ч. ч. 1,4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Підстав вважати, що визнання позову відповідачкою порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у суду немає, визнання відповідачкою позову також не суперечить закону та відповідає принципам диспозитивності, визначеним ч.3 ст.13 ЦПК України.

За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити рішення з врахуванням заяви відповідачки про визнання позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. ст. 317, 319 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Судом встановлено, що сторони на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого Дев`ятою Київською державною нотаріальною конторою 03 квітня 2015 року, є співвласниками будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до технічного паспорта, ІН: 21133 , виданого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна станом на 17 жовтня 2014 року, будинковолодіння складається з:

літера «А» - житловий будинок, загальною площею 74, 8 кв. м., житловою площею 40, 1 кв. м.: 1-1 (16,2 кв. м.), 1-2 (3, 9 кв. м.), 1-3 (5,4 кв. м.), 1-4 (23,4 кв. м.), 1-5 (13,1 кв. м.), 1-6 (12,8 кв. м.);

літера «В» - погріб літній;

літера «Г» - сарай літній;

літера «Е» - убиральня літня;

літера «Ж» - літній душ;

літера «Б» - житловий будинок, загальною площею 184, 1 кв. м., жилою площею 102, 9 кв. м.: 1-1 (7, 5 кв. м.), 1-2 (16, 4 кв. м.), 1-3 (7, 0 кв. м.), 1-4(11,8 кв.м.), 1-5(8,1 кв.м.), 1-6 (34,8 кв. м.), 1-7 (13,4 кв. м.), 1-8 (9,0 кв. м.), 1-9 (33, 8 кв. м.), 1-10 (8, 0 кв. м.), 1-11 (16, 9 кв. м.), 1-12 (17,4 кв. м.).

Згідно з Висновком щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна № 12/14-1-ті від 09 грудня 2015 року частини будинковолодіння, що складаються з двох житлових будинків, відокремлені, кожна має окремий вихід та за технічними показниками може бути поділено.

/ а.с. 6 - 23 /

При зверненні до суду позивачем зазначалося, що між ним та відповідачкою за тривалий проміжок часу склався певний порядок користування приміщеннями, розташованими на території їх спільного будинковолодіння.

Позивач користується приміщенням, позначеним літерою «Б» житловим будинком, загальною площею 184, 1 кв. м., жилою площею 102, 9 кв. м.: 1-1 (7, 5 кв. м.), 1-2 (16, 4 кв. м.), 1-3 (7, 0 кв. м.), 1-4(11,8 кв.м.), 1-5(8,1 кв.м.), 1-6 (34,8 кв. м.), 1-7 (13,4 кв. м.), 1-8 (9,0 кв. м.), 1-9 (33, 8 кв. м.), 1-10 (8, 0 кв. м.), 1-11 (16, 9 кв. м.), 1-12 (17,4 кв. м.).

Відповідачка користується наступними приміщеннями: житловий будинок, позначений літерою «А», загальною площею 74, 8 кв. м., житловою площею 40, 1 кв. м.: 1-1 (16,2 кв. м.), 1-2 (3, 9 кв. м.), 1-3 (5,4 кв. м.), 1-4 (23,4 кв. м.), 1-5 (13,1 кв. м.), 1-6 (12,8 кв. м.); літ. «В» - погріб літній; літ. «Г» - сарай літній; літ. «Е» - убиральня літня; літ. «Ж» - літній душ.

Відповідачка дані обставини в судовому засіданні підтвердила.

Позивач, заявивши відповідні позовні вимоги, а відповідачка, надіславши до суду заяву про визнання позову фактично висловили свою згоду на такий варіант розподілу будинковолодіння.

Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно зі статтею 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу),

Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Зі змісту ст..ст. 183, 358, 364 ЦК України випливає, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Відповідно до ч.1 ст.183 ЦК України річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною.

Подільну річ можна поділити на частини, кожна з яких може бути використана для тих же цілей, для яких річ призначалась до її поділу.

Наприклад, житловий будинок може бути поділений на дві частини або більше.

При цьому повинна бути збережена можливість використання кожної із частин будинку як житло.

Неподільна річ у разі її поділу втрачає своє цільове призначення.

Статтями 380, 381 та 382 ЦК України визначено, що об`єктом права власності на житло може бути житловий будинок, садиба і квартира.

У відповідності до ст. 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю.

Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом

Як вбачається з матеріалів справи, об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , складається з двох окремих житлових будинків і приналежних речей, якими є господарські будівлі і споруди: рогріб, сарай, вбиральня, літній душ, гараж тощо.

Відповідно до роз`яснень Міністерства з питань житлово-комунального господарства один будинок, відповідно до вимог ст. 183 ЦК України, відноситься до неподільних речей.

В роз`ясненнях Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, зокрема, зазначено, що при розгляді питання надання висновку щодо можливості поділу об`єкта нерухомого майна або виділу частини з об`єкта, слід звернути увагу на те, щоб об`єкт був подільний відповідно до ст. 183 ЦК України.

Виділ у натурі частки майна, що є у спільній частковій власності можливий лише за умови подільності одного об`єкта на два.

Якщо об`єкт нерухомого майна є неподільною річчю, виділ в натурі частки з такого об`єкта або поділ такого об`єкта не проводиться.

Поділу на самостійні об`єкти нерухомого майна можуть підлягати домоволодіння, які складаються з двох або більше садибних житлових будинків.

При цьому мають утворитися самостійні об`єкти нерухомого майна, до складу яких мають входити цілі садибні житлові будинки з допоміжними господарськими будівлями (або без таких).

Результатом поділу домоволодінь є створення самостійних окремих об`єктів - житлових будинків або домоволодінь.

Домоволодіннями вважаються об`єкти нерухомості, які складаються з двох або більше житлових будинків з господарськими будівлями або без таких, що розташовані на одній земельній ділянці за одною поштовою адресою.

Не допускається створення самостійних об`єктів нерухомого майна, якщо на земельній ділянці розташовано менше двох садибних житлових будинків.

З технічного паспорта на будинковолодіння вбачається, що воно складається з двох житлових будинків та прибудинкових споруд.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» / з подальшими змінами і доповненнями/ у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частку будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

З Висновку, наданого представником позивача, вбачається, що частки сторін при розподілі будиноволодіння виходячи з фактичного користування не є рівними.

Відповідачка в судовому засіданні зазначила, що такий поділ не порушує її прав і на компенсацію за таким розподілом будинковолодіння вона не претендує.

Сторони в судовому засіданні зазначили, що такий розподіл є їх спільним рішенням і воно відповідає їх інтересам як співвласників.

Виходячи з викладеного вище, висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна та досягнутої між сторонами згоди щодо розподілу будинку , суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст.15,16, 183, 186, ст.317, ч.1 ст.319, ч.1 ст.321,ч.1 ст.356, 358,364, 367, 377, 380,381, 382 ЦК України, ст. ст. 4, 12-13, 76-79, 81-83, 141, 200, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Розділити будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Виділити ОСОБА_1 на праві приватної власності: житловий будинок, позначений літерою «Б», загальною площею 184, 1 кв. м., жилою площею 102, 9 кв. м.: 1-1 (7, 5 кв. м.), 1-2 (16, 4 кв. м.), 1-3 (7, 0 кв. м.), 1-4(11,8 кв.м.), 1-5(8,1 кв.м.), 1-6 (34,8 кв. м.), 1-7 (13,4 кв. м.), 1-8 (9,0 кв. м.), 1-9 (33, 8 кв. м.), 1-10 (8, 0 кв. м.), 1-11 (16, 9 кв. м.), 1-12 (17,4 кв. м.), що становить 23/100 частки домоволодіння.

Виділити ОСОБА_2 на праві приватної власності: житловий будинок, позначений літерою «А», загальною площею 74, 8 кв. м., житловою площею 40, 1 кв. м.: 1-1 (16,2 кв. м.), 1-2 (3, 9 кв. м.), 1-3 (5,4 кв. м.), 1-4 (23,4 кв. м.), 1-5 (13,1 кв. м.), 1-6 (12,8 кв. м.); літ. «В» - погріб літній; літ. «Г» - сарай літній; літ. «Е

Припинити право спільної часткової власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л .А. Шереметьєва