Провадження № 2/686/853/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2019р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі: головуючого судді Продана Б.Г., при секретарі Боднар А.П.,

за участю представника позивача Злотенко С.О.,

представника третьої особи Стефанишина О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу №686/11735/16-ц за позовною заявою ОСОБА_1 до Розсошанської сільської ради, Хмельницького району, Хмельницької області, ОСОБА_2 , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_3

про скасування рішень Розсошанської сільської ради та визнання недійсним державного акту на землю,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Розсошанської сільської ради, Хмельницького району, Хмельницької області, ОСОБА_2 , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_3 про скасування рішення сесії Розсошанської сільської ради від 08.11.2003 року №05 про передачу безкоштовно у приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки розміром 0,23 га та рішення 13-ї сесії VI скликання Розсошанської сільської ради про надання ОСОБА_1 дозволу на виготовлення технічної документації для подальшої приватизації земельної ділянки НОМЕР_1 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , визнання недійсним державного акту на землю та скасування запису про реєстрацію державного акту. Позов мотивує тим, що Розсошанська сільська рада своїм рішенням від 08.11.2003 року надавши одному із співвласників житлового будинку ОСОБА_4 право на приватизацію всієї спірної земельної ділянки не врахувала інтереси позивача, чим позбавила її права на участь у приватизації цієї ділянки. Тому вважає, що таке рішення має бути скасовано, а державний акт, виданий на його підставі - визнаний недійсним.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі, просить задоволити з наведених підстав.

Представник відповідача Розсошанської сільської ради, в судове засідання не з`явився, подав справу про слухання справи у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи, ГУ Держгеокадастру в Хмельницькій області, в судовому засіданні при вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Третя особа, ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову.

Сторонами неодноразово заявлялись клопотання про доручення доказів до матеріалів справи, які судом задовольнялись.

За клопотаннями сторін витребовувались докази.

За клопотанням представника позивача, ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 15.11.2017 року, призначено земельно-технічну експертизу, провадження по справі зупинено.

У зв`язку із надходженням висновку експерта №604/018 від 27.12.2018 року, провадження по справі поновлено.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач та її донька ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 25 січня 1997 року ААЕ №725657,отримали у спадщину майно,

яке належало померлому ОСОБА_6 у розмірі 14/25 частки житлового будинку з відповідними надвірними будівлями в с АДРЕСА_2 Нижні АДРЕСА_3 району АДРЕСА_3 області, який був встановлений судовим рішенням від 29 жовтня 1991 року у справі про розподіл цього майна.

У 2011 році ОСОБА_5 за договором дарування відчужила на користь позивача свою частку у праві власності на спадкове майно, копія договору дарування додається.

Відповідно до рішення Хмельницького районного суду від 29 жовтня 1991 року у справі №32-366/91 вказане майно розподілено між спадкоємцями ОСОБА_6 та ОСОБА_4 . Цим судовим рішенням в особисту власність у вартісному виразі виділено відповідно ОСОБА_6 - АДРЕСА_4 /25, а АДРЕСА_5 ОСОБА_7 - АДРЕСА_6 /25 частки вказаного житлового будинку з надвірними будівлями. Цим же рішенням встановлено порядок користування земельною ділянкою під спірним домоволодінням з виділенням кожному спадкоємцю у користування 1/2 частки цієї ділянки,копія рішення додається.

Таким чином, на даний час ОСОБА_1 є власником 14/25 частки житлового будинку з відповідними надвірними будівлями за адресою - АДРЕСА_1 , та користувачем Ѕ частки земельної ділянки за цією адресою.

В 2012 році з метою приватизації земельної ділянки, яка знаходиться у фактичному

користуванні, ОСОБА_1 звернулася до Розсошанської сільської ради щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою. Рішенням 13-ї сесії VI скликання Розсошанської сільської ради їй надано дозвіл на виготовлення такої документації для подальшої приватизації земельної ділянки НОМЕР_1 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , у тому числі 0,12 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,12 га для ведення особистого селянського господарства. Копія рішення додається.

Однак, із змісту копії державного акту серії НОМЕР_2 на право власності на земельну ділянку отриманої від управління Держземагенства у Хмельницькому районі Хмельницької області в травні 2013 року стало відомо, що на підставі рішення сесії Розсошанської сільської ради від 08 листопада 2003 року № 05 за гр. ОСОБА_4 рахується приватизована земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,23 га. Державний акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №24 від 23 жовтня 2006 року.

Дозвіл на погодження в 2005 році технічної документації для приватизації земельної ділянки, позивач, як співвласник спільного будинку та користувач спільної земельної ділянки не надавала, і її приватизація співвласником будинку була проведена без відома ОСОБА_1 .

Після смерті власника приватизованої ділянки ОСОБА_4 , право власності перейшло до ОСОБА_2 .

Згідно ст.152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно п. З ст. 1225 ЦК України, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відповідно до п. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно п. 2 ст. 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Частиною 2 та 3 ст. 116 ЗК України визначено, що набуття права на землю громадянами і юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. При цьому безоплатна передача земельних ділянок у власність провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації.

Згідно ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності із визначенням частки кожного із учасників спільної власності (спільна часткова власність) або визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Відповідно до ст. 89 Земельного кодексу України, у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку.

Згідно зі ст.125 ЗК України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Відповідно до ст.126 цього кодексу, право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом. (редакція чинна на момент виникнення правовідносин).

В силу ч. 3 ст.1 ЗК України, використання власності на землю не може завдавати шкоди правам та свободам громадян.

Таким чином, рішення Розсошанської сільської ради про передачу в 2005 році ОСОБА_4 як співвласнику у власність земельної ділянки розміром 0,23 га, яка є об`єктом права усіх співвласників, порушує суб`єктивні права ОСОБА_1 в сфері земельно-правових відносин.

Зі змісту ч. 2 ст. 144 Конституції Українита ч.ч. 1, 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом, тобто в судовому порядку. Це не позбавляє орган місцевого самоврядування права за власною ініціативою або ініціативою інших заінтересованих осіб змінити чи скасувати прийнятий ним правовий акт (у тому числі і з мотивів невідповідності Конституцїї чи законам України).

Проте згідно ст. 74 вищевказаного Закону органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами, а тому не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення (рішення Конституційного суду України № 7-рп/2009 від 16.04.2009 року).

Статтею 158 ЗК України передбачено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян.

Згідно з ч. 1ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

За встановлених обставин не може бути визнаний таким, що відповідає вимогам закону та відповідно до ч. 1ст. 155 ЗК України підлягає визнанню недійсним й виданий на підставі оскаржуваного рішення державний акт на право приватної власності на землю.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься відповідний запис.

Земельне законодавство не містить норм про надання права на приватизацію земельної ділянки під частиною домоволодіння. Тому, з цих підстав незаконним також є рішенням 13-ї сесії VI скликання Розсошанської сільської ради про надання ОСОБА_1 дозволу на виготовлення технічної документації для подальшої приватизації земельної ділянки НОМЕР_1 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , у тому числі 0,12 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,12 га - для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до висновку експерта №604/018 від 27.12.2018 року, площа та розташування фактичного користування ОСОБА_4 (його спадкоємцями), спірною земельною ділянкою не відповідає площі та розташуванню згідно державного акту. Площа фактичного користування ОСОБА_4 (його спадкоємцями) та ОСОБА_1 земельною ділянкою по АДРЕСА_1 не відповідає порядку встановленому рішення Хмельницького районного суду від 29.10.1991 року, а розмір земельної ділянки ОСОБА_4 згідно державного акту не відповідає розміру його частки у користуванні згідно зазначеного рішення суду та розміру фактичного використання. Розмір земельної ділянки виділеної рішенням суду в користування ОСОБА_4 не відповідає розміру виділеної йому земельної ділянки у 2006 році відповідно до державного акту.

В судовому засіданні експерт ОСОБА_8 надавав пояснення стосовно висновку.

За таких обставин по справі, суд вважає, що позовна заява є підставною та обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Керуюючись ст. ст. 81, 258, 263, 264, 265, ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задоволити.

Скасувати рішення сесії Розсошанської сільської ради, Хмельницького району №05 від 08.11.2003р. про передачу безкоштовно у приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки, розміром 0.23 га. та рішення сесії 13-ї сесії VI скликання Розсошанської сільської ради про надання дозволу ОСОБА_9 на виготовлення технічної документації для подальшої приватизації земельної ділянки розміром 0.24 га. по АДРЕСА_1 .

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_3 серії НОМЕР_2 від 23.10.2006р. виданого ОСОБА_4 .

Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Позивач: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_7 .

Відповідач: Розсошанська сільська рада, , адреса: 31362, Хмельницька обл.., Хмельницький р-н., с. Розсоша, вул.. Центральна 4.

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_8 .

Третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, адреса: 29016, м. Хмельницький, вул.. Інститутська 4/1.

Третя особа: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_9 , Хмельницький р АДРЕСА_10 .

Повний текст рішення суду виготовлено 04.07.2019 року.

Суддя: