Провадження № 22-ц/801/1411/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вохмінова О. С.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 рокуСправа № 127/11961/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Якименко М.М.,

суддів: Ковальчука О.В., Шемети Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26 квітня 2019 року про забезпечення позову, постановлену суддею Вінницького міського суду Вінницької області Вохміновою О.С.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до АТ «Укрсоцбанк», державного реєстратора КП «Агентство реєстраційних послуг» Козловського М.С. про скасування рішення державного реєстратора, скасування реєстрації речового права та визнання права власності на майно.

Одночасно до позовної заяви позивачі подали заяву про забезпечення позову, в якій просили накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Мотивуючи заяву тим, що банком протиправно подано заяву, а реєстратором незаконно перереєстровано право власності на спірну квартиру, яка належала позивачам на праві приватної власності та використовується як єдине житло для їх сім`ї, де серед інших, проживають малолітня онука позивачів - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та онук ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, дана квартира була відчужена без наявності належних документів та повноважень, з порушенням Закону України «Про іпотеку».

Позивачі вказують, що банком проводиться звернення стягнення на предмет іпотеки іншим шляхом - в судовому порядку, як передбачено в договорі про іпотеку і спір про це ще не вирішено.

Станом на 26.04.2019 року право власності на спірну квартиру зареєстровано за АТ «Укрсоцбанк», яке може в будь-який час відчужити дане майно на користь третіх осіб, що зробить неможливим повернення його у власність позивачів. На думку ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , банк може здійснювати дії, спрямовані на відчуження вказаної квартири.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 квітня 2019 року заяву позивачів було задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 .

Не погодившись з такою ухвалою відповідач АТ «Укрсоцбанк» оскаржило її в апеляційному порядку. Вважає, що вона постановлена судом з порушення норм процесуального права, при цьому не повно з`ясовані обставини справи, ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, передчасною, тому просить її скасувати.

В якості основного доводу скаржник посилався на ту обставину, що судом першої інстанції проігноровано рівність сторін у процесі, вказана ухвала задовольняє інтереси тільки позивачів та надає їм можливість продовжувати недотримуватись договірних зобов`язань, так як банк вимушений зазнавати збитків.

На апеляційну скаргу позивачі подали відзив, в якому посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду, просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін з огляду на таке.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам ухвала суду відповідає.

Суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що невжиття заходів забезпечення даного позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Колегія суддів вважає, що суд зробив правильний висновок з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Звернувшись до суду із заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зазначили, що предметом позову є скасування рішення державного реєстратора, скасування реєстрації речового права та визнання за ними права власності на майно. Вказаний спір має майновий характер та спрямований на захист прав власності на житло, оскільки відчуження нерухомого майна, яке перебувало в іпотеці, відбулося без наявності належних документів та повноважень, з порушенням Закону України «Про іпотеку».

При цьому варто врахувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», що в силу положень ст. ст. 149-153 ЦПК України свідчить про обґрунтованість поданої заяви.

Вжиті заходи забезпечення позову є співмірними і безпосередньо зв`язані з предметом спору та за своїм змістом не є вирішенням спору по суті, оскільки не тотожні із заявленими позовними вимогами.

Позивачами наведені як причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, так і обґрунтовано необхідність їх вжиття, судом враховано співмірність заходу забезпечення позову заявленим вимогам, з огляду на що, висновок суду про задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту відповідає вимогам закону.

Доводи скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції, порушено вимоги статті 154 ЦПК України щодо зустрічного забезпечення, так як позивачі можуть не сплачувати за комунальні послуги, через що АТ «Укрсоцбанк» зазнає збитки, колегія суддів вважає безпідставними, адже відповідно до частини шостої статті 154 ЦПК України питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову.

Згідно з частиною третьою статті 154 ЦПК України суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач немає зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місце знаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Враховуючи викладене у суду першої інстанції не було обов`язкових підстав для застосування зустрічного забезпечення, відтак колегія суддів вважає, що не застосування зустрічного забезпечення не є підставою для скасування ухвали суду про застосування заходу забезпечення позову.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що відповідач за наявності підстав, не позбавлений права заявити клопотання про зустрічне забезпечення позову (частина шоста статті 154 ЦПК України).

Колегія суддів, приходить до висновку, що застосований судом першої інстанції вид забезпечення позову відповідає обсягу позовних вимог, він гарантує реальну можливість захисту прав і інтересів обох сторін у справі, враховуючи їхні позиції у спорі, що має місце, аж до його остаточного вирішення.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не свідчать про порушення судом першої інстанції норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що зазначені в апеляційній скарзі доводи суттєвими не являються та не вказують про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 липня 2019 року.

Головуючий М.М. Якименко

Судді: О.В. Ковальчук

Т.М. Шемета