Ухвала

27 червня 2019 року

м. Київ

справа № 210/34/15-ц

провадження № 61-3456ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум») в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 03 травня 2007 року у розмірі 6 271,34 доларів США та 3 193,73 грн.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 жовтня 2019 року (у скалі судді

Скотара Р. Є.) позов ПАТ «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором від 03 травня 2007 року в сумі 6 271,34 доларів США, з яких: прострочена заборгованість з повернення кредитних коштів - 1 114,64 долара США, поточна заборгованість з повернення кредитних коштів - 4 940 доларів США, прострочена заборгованість за нарахованими відсотками - 178,02 долари США, поточна заборгованість за нарахованими відсотками - 38,68 доларів США.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором від 03 травня 2007 року суму пені за простроченим кредитом та процентами у розмірі 3 193,73 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року

(у складі колегії суддів: Бондар Я. М., Барильської А. П., Зубакової В. М.) заочне рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 жовтня 2019 року залишено без змін.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року (у складі колегії суддів: Бондар Я. М., Барильської А. П., Зубакової В. М.) виправлено за ініціативою суду помилку, допущену в ухвалі Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2018 року про відкриття провадження, в ухвалі Апеляційного суду Дніпропетровської області

від 20 березня 2018 року про закінчення проведення підготовчих дій та призначення справи до розгляду, в ухвалі Дніпровського апеляційного суду від 24 жовтня 2018 року про призначення справи до апеляційного розгляду, в ухвалі Дніпровського апеляційного суду від 27 листопада 2018 року про відкладення розгляду справи, в ухвалі Дніпровського апеляційного суду

від 05 лютого 2019 року про залишення заяви про відвід складу колегії суддів Дніпровського апеляційного суду без задоволення та в постанові Дніпровського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року у написанні імені відповідача, замість « ОСОБА_2 » вірним вважати - « ОСОБА_3 ».

15 лютого 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на заочне рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 жовтня 2017 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року, в якій заявник просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Ухвалою Верховного Суду від 21 лютого 2019 року (у складі судді Луспеника Д. Д.) у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 жовтня 2017 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року у вищевказаній справі відмовлено на підставі пункту 1 частини шостої, частини дев`ятої статті 19, статей 389, 394 ЦПК України.

У травні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року, в якій заявник просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції і закрити провадження у справі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином

(«Зубац проти Хорватії» від 05 квітня 2018 року).

Однак, зазначені доводи, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики, та ця справа має виняткове значення для ОСОБА_1 відповідно до підпунктів «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, є необґрунтованими та такими, що не підтверджують підстави для необхідності відкриття касаційного провадження, оскільки Верховним Судом досліджено та взято до уваги предмет позову, обставини конкретної справи, складність справи, значення справи для сторін і суспільства, практику розгляду справ з даної категорії, а також враховано, що вказана справа вже визнана малозначною.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» від 23 жовтня 1996 року; «Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії» від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду

від 23 квітня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договоромвідмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Фаловська