Постанова

Іменем України

03 липня 2019 року

м. Київ

справа № 331/5542/16-ц

провадження № 61-27818св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради,

третя особа - міське комунальне підприємство «Основаніє»,

третя особа - комунальне підприємство «Наше місто»,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Запорізької міської ради на рішення апеляційного суду Запорізької області у складі колегії суддів: Кухаря С. В., Крилової О. В., Трофимової Д. А.,

від 04 липня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, треті особи: міське комунальне підприємство «Основаніє» (далі - МКП «Основаніє»), комунальне підприємство «Наше місто» (далі - КП «Наше місто»), ОСОБА_2 , в якому просив встановити факт проживання однією сім`єю із ОСОБА_3 з липня 2006 року до 31 липня 2012 року за адресою: АДРЕСА_1 , визнати його членом сім`ї наймача, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визнати за ним право користування квартирою АДРЕСА_2 .

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що він проживав однією сім`єю з ОСОБА_3 з липня 2006 року до 31 липня 2012 року за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказана квартира не приватизована та є комунальною власністю. Оскільки він був близько знайомий з ОСОБА_3 , підтримував з нею гарні стосунки, у них був спільний бюджет, він періодично ремонтував всю квартиру, а після її смерті здійснив її поховання та продовжує проживати в спірній квартирі, вважає, що він був членом її сім`ї та набув право користування спірним жилим приміщенням, а тому просив позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 травня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач мав інше житло у користуванні, до 2012 року був зареєстрований в іншому жилому приміщенні, а 28 квітня 2012 року придбав у власність квартиру, в якій зареєстрований і до теперішнього часу, а відтак - ОСОБА_1 не набув право користування спірним жилим приміщенням як член сім`ї ОСОБА_3 .

Крім того суд зазначав, що переконливих доказів про вселення ОСОБА_1 до ОСОБА_3 в якості члена її сім`ї, а не на іншій підставі, суду не надано.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 04 липня 2017 року рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 травня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 із ОСОБА_3

з липня 2006 року до 31 липня 2012 року за адресою: АДРЕСА_1 . Визнано ОСОБА_1 членом сім`ї наймача ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визнано за ОСОБА_1 право користування квартирою АДРЕСА_2 .

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_1 , апеляційний суд вважав позовні вимоги доведеними, а придбання останнім майна у приватну власність не розцінював як підставу для позбавлення ОСОБА_1 прав, передбачених статтями 64, 65 ЖК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2017 року Запорізька міська рада подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення апеляційного суду Запорізької області від 04 липня 2017 року скасувати і залишити в силі рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 травня 2017 року.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга Запорізької міської ради мотивована тим, що рішення апеляційного суду ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, зокрема апеляційним судом не було повно та всебічно досліджено обставини, якими ОСОБА_1 обґрунтував свої вимоги, що призвело до ухвалення незаконного

рішення. Вселення ОСОБА_1 у спірну квартиру відбулося з порушенням вимог статей 64, 65 ЖК України, ОСОБА_1 не був членом сім`ї ОСОБА_3 , докази ведення спільного господарства ОСОБА_1 з ОСОБА_3 відсутні. ОСОБА_3 не зверталась до відповідних органів із заявою про реєстрацію ОСОБА_1 у спірній квартирі в якості

члена її сім`ї.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою Запорізької міської ради на рішення апеляційного суду Запорізької області від 04 липня 2017 року й витребувано матеріали справи № 331/5542/16-ц із Жовтневого районного суду м. Запоріжжя.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII«Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

19 травня 2018 року справу № 331/5542/16-ц передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 червня 2019 року справу № 331/5542/16-ц призначено

судді-доповідачеві Бурлакову С. Ю.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 червня 2019 року вказану справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п`яти суддів.

Фактичні обставини справи

Судами встановлено, що на підставі ордера від 15 березня 1962 року

№ 1708 у квартиру АДРЕСА_2 вселились квартиронаймач ОСОБА_4 та члени сім`ї квартиронаймача: дочка ОСОБА_3 , зять ОСОБА_5 , дочка ОСОБА_6 , зять ОСОБА_7 , внук ОСОБА_8 , онука ОСОБА_9 .

Відповідно до листа районної адміністрації Запорізької міської ради по Жовтневому району від 26 листопада 2014 року № 2236/05-05/02

ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала в квартирі

АДРЕСА_2 по день смерті - по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з інформацією, що міститься в архівних справах, та програмою «Приватизація житла» квартира

АДРЕСА_2 не приватизована, будь-якого свідоцтва про право власності на житло не видавалося.

Квартира є власністю територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради.

Вказані обставини встановлені рішенням Жовтневого районного суду

м. Запоріжжя від 29 жовтня 2015 року у справі 331/8685/13-ц за позовом Запорізької міської ради до ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_1 , реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області, треті особи: приватний нотаріус Марганецького міського нотаріального округу Дряблова Н.Ф., МКП «Основаніє», про визнання правочинів недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації, визнання права власності й зобов`язання вчинити певні дії, та в силу вимог частини третьої статті

61 ЦПК України є такими, що не підлягають доказуванню.

Зазначеним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя

від 29 жовтня 2015 року визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 29 травня 2013 року, укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , посвідчений приватний нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дрябловою Н. Ф., за реєстровим № 503; витребувано квартиру АДРЕСА_2 з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 ; визнано за територіальною громадою м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради право власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Матеріалами спадкової справи № 16/2013 підтверджено, що єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 .

Як встановлено судом із показань свідків, ОСОБА_1 з 1997 року підтримував дружні стосунки з ОСОБА_3 , а в 2006 році переїхав до неї проживати. У ОСОБА_1 була своя кімната у квартирі АДРЕСА_2 . Позивач піклувався про ОСОБА_3 , винаймав робітників, які допомогали по господарству, купував продукти харчування, після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_1 за власний кошт здійснив поховання останньої.

Відповідно до актавід 03 квітня 2015 рок, складеного зі слів сусідів,

у квартирі АДРЕСА_2 проживала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Доглядав її до смерті

ОСОБА_1 , який проживає у вказаній квартирі на час складання акта.

Разом з тим, як вбачається з поясненьпозивача ОСОБА_1 та копіїйого паспорта, позивач з 20 червня 1986 року був зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_3 , яка належала йогобатькам. 22червня 2012 року ОСОБА_1 знявся з реєстрації в указаній квартирі, і з

25 вересня 2012 року зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_4 , яку придбав за договором купівлі-продажу від

28 квітня 2012 року.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень частини другої статі 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга Запорізької міської ради підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням

осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи

дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була

письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи зареєстровані вони

в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним

місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне

господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався

угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають

з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

За положеннями статті 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени

його сім`ї.

Відповідно до статті 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

За змістом статей 64, 65 ЖК України, наймач і члени сім`ї, які проживають разом з ним, набувають права користування одним житловим приміщенням у будинку державного або громадського житлового фонду, однак особа, яка вселилася до наймача як член сім`ї, не набуває права користування займаним наймачем житловим приміщенням, якщо вона зберігає за собою право користування іншим житловим приміщенням у будинку державного або громадського житлового фонду або якщо є інші докази того, що вона при цьому не змінювала свого постійного місця проживання.

З урахуванням встановлених у справі обставин, ОСОБА_1 не є членом сім`ї наймача.

ОСОБА_1 не доведено факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 , як і факт ведення спільного господарства з останньою. Увесь період з

2006 року, з часу, коли позивач вселився в спірну квартиру, й до дня смерті ОСОБА_3 останній мав інше житло в користуванні, був зареєстрований за іншою адресою, міг тривалий час не з`являтись за адресою спірної квартири. ОСОБА_3 особисто отримувала пенсію, розпоряджалася коштами, по господарству на оплатній основі їй допомагали інші особи.

Взявши до уваги наведені вище факти, визначивши правовідносини, які склались між сторонами, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскільки ОСОБА_1 не був членом сім`ї наймача та не довів факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 він не набув права користування квартирою АДРЕСА_2 як член сім`ї

ОСОБА_3 , отже заявлений позов є необґрунтованим та задоволенню

не підлягає.

Апеляційним судом рішення суду першої інстанції скасовано, позов

ОСОБА_1 задоволено із посиланням на те, що позовні вимоги доведені позивачем, а реєстрація протягом всього часу проживання з ОСОБА_3 за іншою адресою та придбання останнім майна у приватну власність не слід розцінювати як підставу для позбавлення ОСОБА_1 прав, передбачених статтями 64, 65 ЖК України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що апеляційним судом безпідставно скасовано законне й обґрунтоване судове рішення. Колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали справи не містять заяв чи інших підтверджень проявів волевиявлення ОСОБА_3 на проживання ОСОБА_1 як члена сім`ї та на реєстрацію останнього в якості члена сім`ї наймача у спірній квартирі.

Відповідно до положень статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про задоволення касаційної скарги, скасування рішення апеляційного суду й залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Запорізької міської ради задовольнити.

Рішення апеляційного суду апеляційного суду Запорізької області

від 04 липня 2017 року скасувати.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 травня 2017 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:С. Ю. Бурлаков
Є. В. Коротенко
В. М. Коротун
В. П. Курило