Справа № 342/1483/18
Провадження № 2/342/277/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.,

з участю: секретаря судового засідання Петруняк Н.А., позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до Незвиської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Незвиської сільської ради, в якому просить визнати за ним право власності на будинковолодіння: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Позовні вимоги позивач мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 , внаслідок чого відкрилася спадщина. Згідно заповіту від 12.12.2013 житловий будинок в АДРЕСА_1 , а також земельні ділянки спадкодавець ОСОБА_2 заповів позивачу. Позивач звернувся до державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори, де отримав свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом на земельні ділянки для ведення сільськогосподарського товарного виробництва. Однак, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька на житловий будинок АДРЕСА_1 в зв`язку з тим, що станом на 15.04.1991 в спадковому будинку крім ОСОБА_2 проживала його дружина - мати позивача ОСОБА_3 . Будинковолодіння відносилось до колгоспного двору, отже вони двоє були співвласниками. Мати позивача ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_2 постійно проживав разом із дружиною на час відкриття спадщини, тому, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки не заявив про відмову від спадщини. За життя батько не встиг оформити відповідні документи на успадковану частину житлового будинку, однак в заповіті вказав, що йому належить ціле будинковолодіння. Спадкове будинковолодіння знаходиться в АДРЕСА_1 та складається з житлового будинку, загальною площею 54,0 м.кв., погребу площею 22,2 м.кв., сараю площею 25,0 м.кв., сараю площею 34,6 м.кв., сараю площею 14,1 м.кв., сараю площею 9,6 м.кв., сараю площею 20,5 м.кв., сараю площею 11,4 м.кв., вбиральні, площею 1.5 м.кв. Через відсутність документа про власність позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

В підготовчому засіданні позивач підтримав позов з наведених в ньому підстав, просить позов задовольнити.

Представник Незвиської сільської ради в підготовче засідання не з`явився. Незвистька сільська рада подала до суду заяву про розгляд справи без представника сільської ради, позов визнає.

Передбачених ч.2 ст.198 ЦПК України підстав для відкладення підготовчого засідання судом не встановлено, судом прийнято рішення про проведення підготовчого засідання за відсутності представника відповідача.

Частина 3 ст.200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідач Незвиська сільська рада позов визнає, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у підготовчому засіданні.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

З копії свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 31 серпня 1988 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 148 від 10 серпня 1988 р., слідує, що в цілому будинковолодіння, яке складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд, що розташоване в АДРЕСА_2 дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_2 .

Про те, що житловий будинок, в якому проживав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташований в АДРЕСА_2 , свідчить довідка № 290, видана 17.03.2016 виконкомом Незвиської сільської ради

Станом на 15.04.1991 в житловому будинку в АДРЕСА_1 були зареєстровані: голова господарства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; двір колгоспника, що стверджується довідкою № 639, виданою 15.11.2018 виконкомом Незвиської сільської ради.

За заповітом, посвідченим 12.12.2013 секретарем Незвиської сільської ради, зареєстрованим в книзі нотаріальних дій за № 69, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_1 , на випадок своєї смерті житловий будинок із господарськими будівлями в АДРЕСА_1 , майно, яке знаходитиметься в даному будинку і господарських спорудах, а також земельну ділянку для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель (присадибну ділянку), земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, земельні паї (частки) і інше майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, все те, що йому за законом належатиме заповів своєму сину ОСОБА_1 .

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 84 роки, актовий запис № 1839 від 02 грудня 2014 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 02 грудня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1273 ЦК спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) проживав і був зареєстрований в житловому будинку в АДРЕСА_1 ; на день його смерті в господарстві ніхто не проживав та не був зареєстрований, що підтверджується копією довідки № 491, виданої 26.05.2015 виконкомом Незвиської сільської ради.

Дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_3 померла раніше нього, ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис за № 12 від 15 жовтня 2009 р. в Книзі реєстрації смертей, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 15 жовтня 2009 року Незвиською сільською радою. ОСОБА_2 , як спадкоємець першої черги за законом, прийняв спадщину після смерті дружини ОСОБА_3 , оскільки проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою № 458, виданою 27.05.2019 виконкомом Незвиської сільської ради. Із копії спадкової справи № 719/2011, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою, вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , подав нотаріусу заяву про відмову від успадкування земельних ділянок (паїв), що належали його дружині ОСОБА_3 згідно Державних актів на земельні паї серії НОМЕР_9, серії НОМЕР_3 , серії НОМЕР_4 на користь дочки ОСОБА_4 .

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого 26 серпня 1966 року Обертинським рай бюро ЗАГС Станіславської області, запис за № 9 від 08 квітня 1959 в книзі записів актів громадянського стану про народження.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Із копії спадкової справи № 121/2015, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою, встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом. Йому 28 жовтня 2016 р. видано три свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстровані в реєстрі за № № 866, 867 та 868, на належні спадкодавцю земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Незвиської сільської ради та належали померлому на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки відповідно серії НОМЕР_10, серії НОМЕР_6 , серії НОМЕР_7 . Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, мають обов`язкову частку в спадщині ОСОБА_2 , - судом не встановлено.

До складу спадщини ОСОБА_2 входить також житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори Білоконь К.С. № 1038/02-31 від 26.07.2016 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок АДРЕСА_1 з посиланням на те, що вищезгадане господарство, головою якого був ОСОБА_2 , відносилось до колгоспного двору, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 р., належить відповідна частка житлового будинку, проте частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені.

З копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , виготовленого 29.02.2016, встановлено, що житловий будинок збудований в 1952 р., господарські будівлі та споруди - в 1952, 1971, 1990 роках. Їх ринкова вартість станом на 29.01.2019 становить 97200 грн., що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТВО «Придністров`я».

Судом встановлено, що позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 , фактично став власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 судом не встановлено, Незвиська сільська рада не заперечує відносно задоволення позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України, керуючись ст. ст. 196-198, 200, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності на будинковолодіння: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо Івано-Франківському апеляційному суду або через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Місце проживання позивача ОСОБА_1 - АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 .

Місцезнаходження відповідача Незвиської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області - вул. Галицька, 50, с. Незвисько, Городенківський район, Івано-Франківська область.

Повне судове рішення складене 05.07.2019.

Суддя: Ничик Г. І.