ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року

м. Київ

справа № 285/708/17

провадження № 61-34480 св 18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - державний нотаріус Новоград-Волинської державної нотаріальної контори Житомирської області Ружицький Олександр Дмитрович,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 06 червня 2017 року в складі судді Помогаєва А. В. і на ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 06 вересня 2017 року в складі колегії суддів Трояновської Г. С., Миніч Т. І., Павицької Т. М.,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2017 року ОСОБА_1 пред`явила в суд позов до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та просила визнати недійсним договір дарування нежитлового приміщення, магазину від 18 листопада 2016 року, посвідчений державним нотаріусом Новоград-Волинської державної нотаріальної контори Житомирської області Ружицьким О. Д.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15 вересня 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 000 доларів США, що еквівалентно 107 764,5 грн та 1 077,64 грн сплаченого судового збору.

ОСОБА_2 у добровільному порядку вказане рішення суду не виконує, в зв`язку з чим рішення суду пред`явлене до примусового виконання.

У подальшому ОСОБА_1 стало відомо, що ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_3 приміщення магазину за адресою: АДРЕСА_1 (далі - приміщення магазину).

З огляду на викладене, позивач уважає даний правочин фіктивним, оскільки він був укладений з метою уникнення звернення стягнення на майно ОСОБА_2 під час виконання рішення Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15 вересня 2015 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 06 червня 2017 року у задоволенні позову відмовлено за недоведеністю.

Суд першої інстанції, виходячи з того, що позивач не довела наявності умислу в діях відповідачів, направленого на укладення спірного договору дарування без настання реальних правових наслідків з метою невиконання рішення суду про стягнення боргу, дійшов висновку про відсутність в діях відповідачів ознак фіктивності, як підстав недійсності правочину.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 06 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 06 червня 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим із правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права, з урахуванням усіх обставин справи, повним та всебічним дослідженням доказів. Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на вказані судові рішення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 жовтня 2017 року відкрите касаційне провадження в даній справі.

На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 розділу XIII ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» дана справа передана до Верховного Суду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції в цивільних справах є Верховний Суд.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі позивач зазначає, що судами не встановлено фактичних обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення.

Просила оскаржувані судові рішення скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відзив на касаційну скаргу

Заперечення на касаційну скаргу в установлений судом строк учасниками справи не подані.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15 вересня 2015 року, яке набрало законної сили 26 жовтня 2016 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 000 доларів США, що еквівалентно 107 764,5 грн. Указане рішення суду не виконане.

25 лютого 2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали Попередній договір з передачею авансових платежів, посвідчений державним нотаріусом Новоград-Волинської державної нотаріальної контори Житомирської області Ружицьким О. Д.

За умовами вказаного договору ОСОБА_4 зобов`язалась продати ОСОБА_3 приміщення магазину шляхом укладення договору купівлі-продажу (основного договору) в строк не пізніше 25 лютого 2023 року або раніше за взаємною згодою сторін.

Сума договору купівлі-продажу має становити 710 000 грн, що є еквівалентом 88 750 доларів США. В момент укладання договору покупцем сплачений аванс в сумі 75 000 грн.

Крім того, ОСОБА_3 зобов`язалася сплачувати комунальні платежі за магазин і щомісячно сплачувати кредит ОСОБА_2 у ПАТ «Укрсоцбанк», за договорами №287/1-564 від 07 лютого 2008 року та №287/1-272 від 04 квітня 2006 року, залишок яких станом на 25 лютого 2013 року становив 635 000 грн. Суми сплачених платежів будуть уважатися додатковими авансовими платежами, які підлягають зарахуванню при остаточному розрахунку за придбане приміщення. При укладенні договору купівлі-продажу сума, що підлягатиме передачі покупцем продавцеві буде зменшена на суми переданих за цим правочином авансів та суми сплачених платежів за кредитом і має становити на день підписання договору 710 000 грн.

Починаючи з 21 лютого 2013 року ОСОБА_3 здійснювала оплату заборгованості за кредитними договорами №287/1-564 від 07 лютого 2008 року та №287/1-272 від 04 квітня 2006 року до моменту повного погашення заборгованості

18 листопада 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладений нотаріально посвідчений договір дарування нежитлового приміщення, магазину, предметом якого є приміщення магазину.

Станом на 18 листопада 2016 року право власності на приміщення магазину зареєстроване за ОСОБА_3 у встановленому законом порядку.

Згідно з Договором безоплатного користування нежитловим приміщенням від 18 листопада 2016 року ОСОБА_3 передала приміщення магазину у користування її матері, ОСОБА_5 .

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення відповідають зазначеним вимогам закону.

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

За змістом частини п`ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частинами першою, другою статті 234 ЦК України передбачено, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторони не вчиняють жодних дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування жодних наслідків.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань за договором; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України.

Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 23 серпня 2017 року в справі № 6-2697цс16.

Відповідно до частини першої статті 12, частини першої статті 60 ЦПК України у редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Ураховуючи викладене, обґрунтованими є висновки судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги щодо порушення норм процесуального права відхиляються судом, оскільки не підтверджуються матеріалами справи.

Інші аргументи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 401 ЦПК України підстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваного судового рішення - без змін.

Керуючись статтями 389, 400, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 06 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 06 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

М. М. Русинчук