09.07.2019
Справа № 642/4640/19
Провадження 2-о/642/218/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 року суддя Ленінського районного суду м.Харкова Грінчук О.П., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Холодногірський РВ у м.Харкові ГУ ДМС України в Харківській обл. про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

Заявник звернувся до суду із заявою у якій просить встановити факт його постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року.

Враховуючи те, що главою 6 розділу IV ЦПК України прямо не врегульовані дії судді при виявленні недоліків заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, тому суддя в даному випадку застосовує аналогію закону, передбачену ст.10 ЦПК України, та керується положеннями ст.185 ЦПК України, залишаючи заяву без руху, виходячи з наступного.

Стаття 187 ЦПК України регламентує дії судді перед вирішенням питання про відкриття провадження у справі, в тому числі має перевірити належність справи до юрисдикції та підсудності суду.

Відповідно до ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Заявник в заяві зазначив, що він проживає в АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 , проте документів на підтвердження цього (копія паспорта з печаткою про реєстрацію) суду не надав.

Згідно Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м.Харкова вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрованим в м.Харкові не значиться.

Вищевказане позбавляє суд можливості визначитись з підсудністю справи саме Ленінському районному суду м.Харкова.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 просить суд встановити факт його постійного проживання до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, відповідно до ЗУ "Про правонаступництво України". При цьому, зазначає, що встановлення даного факту заявнику необхідно для того, щоб отримати громадянство України.

Верховний Суд у постанові від 18 липня 2018 року у справі № 379/775/17-ц вказав, що порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затверджений Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 в редакції від 27 червня 2006 року № 588/2006, передбачає, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до пункту 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає до відповідного органу заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням, зобов`язання припинити іноземне громадянство - для іноземців, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. При цьому при вирішенні питання про обґрунтованість заявленої вимоги суду, крім перевірки та встановлення факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року, необхідно встановити той факт, що заявник подав до компетентного органу зобов`язання припинити іноземне громадянство письмово оформлену заяву іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданств) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України (абзац 12 статті 1 Закону України «Про громадянство України»).

Проте всупереч вказаному, заявник не надав суду докази на підтвердження того, що він подав до компетентного органу зобов`язання припинити іноземне громадянство та письмово оформлену заяву іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданств) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України.

Також, в заяві заявник посилається на ту обставину, що з метою отримання громадянства, він звернувся до Головного управління Державної міграційної служби в Харківській області, однак йому було відмовлено у прийнятті документів у зв"язку з тим, що з наданих документів неможливо встановити його особу та належність до громадянства України та роз`яснено про необхідність звернення до суду із заявою про встановлення факту проживання на території України до 24 серпня 1991 року.

Частина 2 ст. 318 ЦПК України передбачає, що до заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини.

Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства та виконання прийнятих рішень, затверджений Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (у редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588) визначено процедуру набуття громадянства України за територіальним походженням.

Однак всупереч передбаченим законом вимогам ОСОБА_1 до заяви не долучив докази його звернення до вищевказаного відділу, а також на підтвердження факту того, що йому було відмовлено у прийнятті документів, що безпосередньо стосується заявлених вимог і має істотне значення для правильного вирішення справи по суті.

Так, заявником ОСОБА_1 не конкретизовано вимоги, а саме не зазначено, в чому саме виник спір, не надано доказів порушення його права територіальним підрозділом ДМС України у набутті громадянства, оскільки є відповідна процедура отримання громадянства України і перешкод цьому на час подачі заяви до суду з поданих матеріалів заяви не вбачається.

Від змісту позовної заяви залежать дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження у справі і проведення подальших підготовчих дій для розгляду справи у судовому засіданні та при її розгляді по суті, у тому числі і про її судову юрисдикцію та підсудність, про визначення обставин, що мають значення для її вирішення, про залучення в процес інших осіб, дослідження доказів тощо.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасник цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити заявнику, що невиконання вимог ухвали суду у встановлений строк є підставою вважати позовну заяву неподаною та такою, що підлягає поверненню позивачеві.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185, 316, 318, 260-261 ЦПК України, суддя,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Холодногірський РВ у м.Харкові ГУ ДМС України в Харківській обл. про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без руху, надати позивачу строк протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків.

Роз`яснити позивачу, що невиконання вимог ухвали суду у встановлений строк є підставою вважати позовну заяву неподаною та такою, що підлягає поверненню позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: