КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/9130/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2019 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді - доповідача: Андрієнко А.М.

Суддів: Саліхова В.В.

Поліщук Н.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва, постановленого під головуванням судді Плахотнюк К.Г. 24 квітня 2019 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

У С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 , про стягнення аліментів.

На обґрунтування позовних вимог вказувала, що з відповідачем ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з 04.11.2008, який рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26.01.2011 було розірвано. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначала, що після розірвання шлюбу з відповідачем, син ОСОБА_3 проживає розом із матір?ю та знаходиться на повному її утриманні.

Вказувала, що відповідач не приймає участі у вихованні сина та його матеріальному забезпеченні.

Витрати на підготовку сина до школи у вересні 2018 року склали 10 435,94 грн., шкільні витрати складають 975, 00 грн. щомісячно, заняття сина у секції таеквон - до комплексної дитячо - юнацької спортивної школи «Арго», а також участь у змаганнях приблизно 1120 грн у місяць.

Крім того, звертала увагу на те, що у сина є хвороби, які потребують постійного контролю і лікування, що потребують додаткових коштів на обстеження, приблизною вартістю 1867 грн та необхідного лікування близько 1060 грн, витрат на спеціальне харчування в розмірі 1 500 грн у місяць, літнє оздоровлення тощо.

Враховуючи потреби сина, необхідність його гармонійного розвитку, просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 5 000, 00 гривень щомісячно, а також зобов?язати відповідача сплачувати додаткові витрати на дитину у розмірі 1 500, 00 грн. щомісячно.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24 квітня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 гривень, однак, не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 20 вересня 2018 року і до досягнення сином повноліття або ж зміни матеріального стану сторін.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 500 гривень щомісяця, починаючи з 20 вересня 2018 року до досягнення сином повноліття або ж зміни матеріального стану сторін.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати на правову допомогу в розмірі 4 341 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог в частині стягнення з нього витрат на правову допомогу, мотивуючи тим, що рішення було постановлено з порушенням норм процесуального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

На обґрунтування апеляційної скарги вказує, що позивачем не надано платіжних документів про оплату послуг на правничу допомогу - платіжних доручень, касових чеків або інших банківських документів, які б підтверджували, що позивачем були понесені саме такі витрати в розмірі 4 341 грн. 00 коп. Крім того зазначає, що вказані вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу стягнуті судом без дослідження доказів фактичної сплати за адвокатські послуги та без підтвердження факту оплати послуг належними фінансовими документами .

Звертає увагу суду на те, що вказаний розмір витрат на правничу допомогу є неспівмірним із складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг.

Відповідач просив задовольнити апеляційну скаргу в суді апеляційної інстанції з підстав, що викладені в ній.

Представник позивача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача судових витрат, суд першої інстанції входив із того, що наявними в матеріалах справи розрахунками підтверджуються витрати за правову допомогу у визначеному судом розмірі.

Проте, колегія суддів не повністю погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом установлено, що сторони у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітнього ОСОБА_3 (а.с.10,11,12,13).

Малолітній син сторін проживає разом з матір?ю за адресою АДРЕСА_1 , та знаходиться на її утриманні.

За даними консультативних висновків дитячого кардіолога та лікаря - невролога, малолітній ОСОБА_3 періодично проходить обстеження лікарів кардіолога та невролога, з приводу встановленого діагнозу - пролапс мітрального клапану та пароксизмального порушення сну, отримує рекомендації щодо харчування та медикаментозного лікування, що підлягало застосуванню, як правило, протягом місяця.

Крім того, судом установлено, що ОСОБА_3 займається у секції таеквон - до Комплексної дитячо - юнацької спортивної школи, за період спортивної діяльності проявив себе на найвищому рівні, постійно прагне до самовдосконалення. ОСОБА_3 з 2016 року приймає участь у змаганнях цього виду спорту різного рівня та за результатами отримує одні з перших результатів.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як убачається із апеляційної скарги, апелянт ОСОБА_1 оскаржує рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24.04.2019 лише в частині розміру стягнутих судових витрат на правову допомогу.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів судом апеляційної інстанції не переглядається.

Відповідно ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов?язаних з розглядом справи. До витрат, пов?язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 137 ЦПК України витрати, пов?язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов?язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Матеріалами справи установлено, що адвокат Кравченко О.В. згідно із договором про надання правової допомоги від 09 серпня 2018 року та розрахунком судових витрат (на професійну правничу допомогу) визначив свої витрати у розмірі 4741,00 грн, з яких: первинна консультація складає 400 грн, підготовка та складання позовної заяви складає 900 грн, отримання Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в розмірі 276 грн, отримання Витягів з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань в розмірі 365 грн, підготовка адвокатського запиту в Регіональний сервісний центр в м. Києві МВС України, подання адвокатського запиту та отримання відповіді на нього, аналіз отриманої відповіді на адвокатський запит в розмірі 600 грн, підготовка відповіді на заперечення відповідача в розмірі 900 грн, підготовка розрахунку витрат на дитину в розмірі 400 грн, участь в судовому засіданні 24.04.2019 в розмірі 900 грн. (а.с. 161).

Як убачається із наданих представником Позивача ксерокопій квитанцій ТОВ «ФК ЮАПЕЙ» від 22.03.2019 на загальну суму 276 грн, сплачених за отримання Відомостей з Державного реєстру речових прав, вони не містять чіткої інформації, що вказані квитанції мають відношення саме до цієї справи, з них неможливо встановити видових, родових чи інших ознак документів про запитувані відомості з Державного реєстру речових прав та інше, в яких йдеться в означених ксерокопіях квитанцій і за якими суд міг би ідентифікувати та встановити понесені позивачем витрати на вказану суму.

Також представник Позивача до суду подано ксерокопії квитанцій ТОВ «ФК ЮАПЕЙ» від 25.03.2019 на загальну суму 365 грн, сплачених за отримання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, проте вони також не містять чіткої інформації їх відношення до вказаної справи.

Крім того, колегія суддів враховує ту обставину, що справа про стягнення аліментів не є складною справою і підготовка документів та надання послуг не потребує значних затрат часу, так як обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт не є значним.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що витрати, зазначені позивачем на правничу допомогу є неспівмірними із складністю справи та фактично вчиненими послугами адвоката, а тому колегія суддів зменшує суму витрат на правничу допомогу до 3000 гривень, частково задовольняючи вимоги відповідача.

При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України, від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 квітня 2019 року змінити в частині стягнення витрат на правничу допомогу.

Зменшити суму, стягнуту з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 з 4 341 гривні до 3000 гривень.

В решті рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 08 липня 2019 року.

Суддя - доповідач:

Судді: