Провадження № 2/761/191/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Припутневич В.І., Шлапаковій А.О.,

за участі позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації про визнання права власності та припинення права власності, -

В С Т А Н О В И В:

24 червня 2016 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації про визнання права власності, яка була розподілена судді ОСОБА_2

У зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_2 на підставі розпорядження керівника апарату суду від 28.11.2017 року було проведено повторний авторозподіл справи та справа надійшла в провадження судді Притули Н.Г.

В позовних вимогах позивач просить: визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 ; припинити право власності позивача на 14/100 частин квартири АДРЕСА_2 .

Вимоги обгрунтовані тим, що за договором дарування від 25.12.1997 року ОСОБА_3 набув право власності на 14/100 частин комунальної квартири АДРЕСА_2 . Як зазначає позивач, у вказаній квартирі вона проживала з ОСОБА_3 як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Зазначений факт було встановлено рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 06.02.2009 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер та після його смерті відкрилась спадщина на вказану частину квартири. Заповіту ОСОБА_3 не залишив. Рішенням суду за позивачем було визнано право власності на вказану частину квартири.

Як зазначає позивач, будинок в якому вона проживає було реконструйовано та після реконструкції вона переїхала в квартиру №67 у вказаному будинку. Проте всупереч розпорядженням адміністрації району, ОСОБА_3 не було видано свідоцтво про право власності на квартиру №67 і не було анульовано право власності на 14/100 частин квартири №65/2 .

Так як на даний час позивач є власником квартири якої не існує, в той час як проживає в квартирі №67 за яку сплачує комунальні послуги та відсутні підстави для реєстрації права власності за позивачем на вказану квартиру, позивач звернулась до суду із вказаним позовом.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив до суду не надійшов.

А тому на підставі положень статті 223 ЦПК України суд продовжив слухання справи у відсутність представника відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивача, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, на підставі Договору дарування квартири від 25.12.1997 року до ОСОБА_3 перейшло право власності на 14/100 частини квартири АДРЕСА_2 .

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 06.02.2009 року (справа №2о-35-1/09 встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_3 з 1998 року, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення набрало законної сили.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 13.10.2010 року (справа №2-1236/10) визнано за ОСОБА_1 право власності на 14/100 частин квартири АДРЕСА_2 , яка складається з однієї кімнати жилою площею 10,0 кв.м., загальною площею 18,30 кв.м.

Як вбачається з рішення суду, право власності визнано в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_3

28.11.2014 року на підставі зазначеного рішення за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на частину квартири.

В той же час як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням Київської міської державної адміністрації №1352 від 07.08.2000 року Радянській районній у м.Києві державній адміністрації та ДКП «Київжитлоспецексплуатація» було надано вказівку відселити у встановленому законодавством порядку мешканців будинку АДРЕСА_1 , житлова площа квартир яких зберігається після реконструкції будинку, у маневрений фонд на час проведення реконструкції будинку.

На виконання зазначеного розпорядження Шевченківська районна в м.Києві державна адміністрація прийняла розпорядження №331 від 01.03.2005 року за яким надано у власність ОСОБА_3 , одному, 1956 року народження однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 за умови виконання п.3 цього розпорядження. Також зазначено, що ОСОБА_3 зареєстрований в загальній квартирі АДРЕСА_3 , де займає одну приватизовану кімнату площею 10,0/17,3 кв.м., житлова площа надається для постійного проживання з метою відселення з будинку реконструкції.

В той же час Київському міському бюро інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна враховуючи згоду, громадян, зокрема і ОСОБА_3 на переселення, необхідно було анулювати реєстрацію права власності громадян на раніше займані жилі приміщення, зокрема і ті, що належали ОСОБА_3 , а саме: одну кімнату площею 10,0/17,3 кв.м. в комунальній квартирі АДРЕСА_3 .

Згідно з п.4 Розпорядження Головне управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації мало видати свідоцтва про право власності на жилі приміщення, після передачі відселюваними правовстановлюючих документів на раніше займані жилі приміщення.

Актом державної приймальної комісії від 17.12.2009 року, 6-й підїзд житлового будинку АДРЕСА_1 введено в експлуатацію після реконструкції.

Розпорядженням Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації від 22.03.2010 року за №171 затверджено акт державної приймальної комісії від 17.12.2009 року та зазначено, що внаслідок реконструкції в 6-му підїзді будинку АДРЕСА_1 утворено, зокрема, 1-кімнатну квартиру №67 загальною площею 40,6 кв.м. замість кімнати №4 квартири №78 , а замість квартири № 65 утворено 3-кімнатну квартиру № 53 та 2-кімнатну квартиру №54 .

Як встановлено в судовому засіданні, позивач проживає в квартирі АДРЕСА_1 та сплачує квартирну плату.

Право власності на вказану квартиру за фізичними та юридичними особами не зареєстровано.

Свідоцтво про право власності на вказану квартиру не оформлювалось.

Стаття 328 ЦК України визначає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частина 2 статті 331 ЦК України визначає, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Отже, так як в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 набула право власності на 14/100 частин комунальної квартири АДРЕСА_2 (якої після проведеної реконструкції взагалі не існує) в порядку спадкування після померлого ОСОБА_3 , на даний час проживає в квартирі АДРЕСА_1 та позбавлена можливості у встановленому законом порядку оформити право власності на неї, суд приходить до висновку, що є законом передбачені підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 та припинення права власності ОСОБА_1 на 14/100 частин квартири АДРЕСА_2 .

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.77-83, 89, 95, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації про визнання права власності та припинення права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ) право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Припинити право власності ОСОБА_1 на 14/100 частин квартири АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 31 травня 2019 року

Суддя: Н.Г.Притула