КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8039/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.,

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 січня 2019 року у складі судді Бортницької В.В.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до відкритого акціонерного товариства «Лізингова компанія «Украгромашінвест», Голови наглядової ради Дишлюка П.М., третя особа: Фонду державного майна України про визнання незаконним та скасування рішення наглядової ради відкритого акціонерного товариства «Лізингова компанія «Украгромашінвест», оформлене протоколом 1/2018 про усунення ОСОБА_2 від виконання обов`язків голови правління відкритого акціонерного товариства «Лізингова компанія «Украгромашінвест», визнання дій голови наглядової ради Дишлюка П.М. по скликанню наглядової ради та проведення засідання від 12 квітня 2018 року незаконними, поновлення ОСОБА_2 на посаді виконуючого обов`язки голови правління відкритого акціонерного товариства «Лізингова компанія «Украгромашінвест»,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до відкритого акціонерного товариства «Лізингова компанія «Украгромашінвест» (надалі - ВАТ «ЛК «Украгромашінвест»), Голови наглядової ради Дишлюка П.М., з урахуванням уточнень, про визнання незаконним та скасування рішення наглядової ради ВАТ «ЛК «Украгромашінвест», оформлене протоколом 1/2018 про усунення ОСОБА_2 від виконання обов`язків голови правління ВАТ «ЛК «Украгромашінвест», визнання дій голови наглядової ради Дишлюка П.М. по скликанню наглядової ради та проведення засідання від 12 квітня 2018 року незаконними, поновлення ОСОБА_2 на посаді виконуючого обов`язки голови правління ВАТ «ЛК «Украгромашінвест».

Зазначав, що здійснює повноваження виконуючого обов`язки голови правління на підставі укладеного з ним трудового договору терміном дії з 04 листопада 2015 року до прийняття загальними зборами товариства відповідного рішення. Згідно змісту пункту 1.2 договору він є трудовим договором. На засіданні наглядової ради ВАТ «ЛК «Украгромашінвест» №1/2018 від 12 квітня 2018 року прийнято рішення усунути ОСОБА_2 від виконання обов`язків голови правління ВАТ «ЛК «Украгромашінвест» та обрати ОСОБА_3 як переможця конкурсу відбору на заміщення вакантної посади голови правління ВАТ «ЛК «Украгромашінвест», кандидатура якого погоджена Київською міською державною адміністрацією, виконуючим обов`язки голови правління ВАТ «ЛК «Украгромашінвест» до обрання його головою правління ВАТ «ЛК «Украгромашінвест» загальними зборами акціонерів товариства, та затвердити умови контракту з ним.

ОСОБА_2 також зазначав, що рішення наглядової ради ВАТ «ЛК «Украгромашінвест» є незаконним та таким, що порушує його трудові права, оскільки він належним чином виконував обов`язки голови правління товариства прав акціонерів не порушував, будь-яких претензій до нього з приводу невиконання або неналежного виконання обов`язків відповідач не пред`являв, а під час прийняття відповідних рішень не було кворуму.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30 січня 2019 року у задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що наказу про звільнення позивач не отримав, єдиним документом, що свідчить про звільнення з посади є протокол наглядової ради № 1/2018 від 12 квітня 2018 року, а відомості про юридичну особу в ЄДРПОУ були змінені без вручення наказу. При цьому, виходячи з положень трудового договору, рішення про розірвання трудового контракту між позивачем та відповідачем має прийматися на підставі рішення загальних зборів, а при прийнятті даного рішення кворуму не було.

Скаржник вказує, що за час роботи на посаді керівника очолюваного позивачем підприємства з його боку не було вчинено будь-яких порушень, він не притягався до дисциплінарної відповідальності, а також жодна з обставин, які передбачені статтями 40, 41 КЗпП України як можлива підстава для звільнення за ініціативи роботодавця не наступила та ніяких попереджень про майбутнє звільнення до позивача не надходило.

Колегія суддів, заслухавши думку представника ОСОБА_2 , який підтримав апеляційну скаргу, представників ВАТ «ЛК «Украгромашінвест», голову наглядової ради Дишлюка П.М. та представника Фонду державного майна України, які просили апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, прийшла до висновку про скасування рішення суду й закриття провадження у справі, з огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи, ВАТ «Лізінгова компанія «Украгромашінвест» створено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 1997 року № 1144 «Про лізингову компанію «Украгромашінвест».

Товариство здійснює свою діяльність відповідно до статуту ВАТ «Лізінгова компанія «Украгромашінвест», остання редакція якого затверджена протоколом від 14 жовтня 2008 року (а.с.15-37 т.1).

Пунктом 8.4.1, 8.4.6 статуту визначено, що правлінням є виконавчий орган товариства, який здійснює керівництво його поточною діяльністю, Голова правління товариства обирається Загальними зборами акціонерів товариства строком на 3 роки.

За приписами п.8.4.7 до реалізації в процесі приватизації більш ніж 50 % акцій статутного капіталу товариства, Голова Правління товариства може бути усунутий від виконання обов`язків рішенням наглядової ради за вимогою Фонду державного майна України. У цьому випадку та у випадку коли Голова правління товариства звільняється за власним бажанням, Наглядова рада за погодженням з Фондом державного майна має право своїм рішенням призначити виконуючого обов`язки Голови Правління товариства до проведення Наступних Загальних зборів акціонерів та укласти з ним трудову угоду на строк до проведення Загальних зборів акціонерів.

Як вбачається із пункту 8.3.8 статуту ВАТ «Лізінгова компанія «Украгромашінвест», до компетенції наглядової ради належить вирішення питань, передбачених статутом товариства та чинним законодавством, а також повноваження передані їй для вирішення загальними зборами акціонерів товариства.

Відповідно до протоколу засідання наглядової ради ВАТ «ЛК «Украгромашінвест» № 1/2015 від 19 жовтня 2015 року прийнято рішення про обрання ОСОБА_2 виконуючим обов`язки голови правління ВАТ «ЛК «Украгромашінвест» до проведення загальних зборів акціонерів та укласти із позивачем трудову угоду щодо тимчасового здійснення повноважень голови правління ВАТ «ЛК «Украгромашінвест» (а.с.39-41).

З матеріалів справи убачається, що на підставі п. 8.3.13 статуту ВАТ «Лізінгова компанія «Украгромашінвест» та рішення наглядової ради ВАТ «ЛК «Украгромашінвест» від 19 жовтня 2015 року № 1/2015 ВАТ «ЛК «Украгромашінвест», в особі голови наглядової ради Дишлюка П.М. , укладено із ОСОБА_2 трудовий договір № 351 від 04 листопада 2015 року про обрання позивача виконуючим обов`язки голови правління ВАТ «ЛК «Украгромашінвест».

Рішенням наглядової ради ВАТ «Лізінгова компанія «Украгромашінвест», яке оформлено протоколом від 12 квітня 2018 року № 1/2008 вирішено усунути ОСОБА_2 від виконання від виконання обов`язків голови правління ВАТ «Лізінгова компанія «Украгромашінвест». Проте трудові відносини з позивачем не припинені, відповідно до справи, він продовжує обіймати посаду заступника голови правління (а.с.42-43).

Розглядаючи спір по суті вимог, районний суд вважав його підсудним суду цивільного судочинства.

Проте з такими висновками погодитися неможливо.

Управління товариством здійснюють його органи - загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (частини перша, друга статті 97 ЦК України). У товариствах, в яких законом передбачено утворення виконавчого органу, здійснення управлінської діяльності покладено на нього.

Нормами Цивільного кодексу України (статті 99, 145, 147, 159, 161), Господарського кодексу України (стаття 89), Закону України «Про господарські товариства» (статті 47, 62, 63), Закону України «Про акціонерні товариства» (статті 52, 58, 59, 60, 61) визначено, що виконавчий орган товариства вирішує всі питання, пов`язані з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що є компетенцією загальних зборів учасників товариства або іншого його органу. Здійснюючи управлінську діяльність, виконавчий орган реалізує колективну волю учасників товариства, які є носіями корпоративних прав. Керівник та інші члени виконавчого органу, здійснюючи управління товариством у межах правил, встановлених статутними документами, зобов`язані діяти виключно в інтересах товариства та його учасників.

За приписом частини четвертої статті 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання. Корпоративні права учасників товариства є об`єктом такого захисту, зокрема у спосіб, передбачений частиною третьою 3 статті 99 ЦК України, згідно з якою повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Підставою набуття виконавчим органом товариства повноважень є факт його обрання (призначення) загальними зборами учасників (акціонерів) як вищого органу управління товариством або, як зазначено у частині п`ятій статті 58 Закону України «Про акціонерні товариства», укладення з членом виконавчого органу товариства трудового договору, який від імені товариства може підписувати голова наглядової ради чи особа, уповноважена на те наглядовою радою.

Усунення членів виконавчого органу товариства від виконання обов`язків або відсторонення голови виконавчого органу товариства від виконання повноважень за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від відсторонення працівника від роботи на підставі статті 46 Кодексу законів про працю України. Саме тому можливість уповноваженого органу товариства відсторонити члена виконавчого органу від виконання ним обов`язків міститься не в приписах Кодексу законів про працю України, а у статті 99 ЦК України, тобто не є предметом регулювання нормами трудового права.

Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Хоча такі рішення уповноваженого на це органу можуть мати наслідки і в межах трудових правовідносин, але визначальними за таких обставин є корпоративні правовідносини.

У зв`язку з цим відсторонення відповідно до частини третьої статті 99 ЦК України є дією уповноваженого органу товариства, спрямованою на унеможливлення здійснювати членом його виконавчого органу повноважень у сфері управлінської діяльності. Необхідність такої норми зумовлено специфічним статусом члена виконавчого органу, який отримав від уповноваженого органу товариства право на управління. За природою корпоративних відносин учасникам товариства має бути надано можливість у будь-який час оперативно відреагувати на дії особи, яка здійснює представницькі функції зі шкодою для інтересів товариства, шляхом позбавлення її відповідних повноважень.

Зважаючи на це, зміст положень частини третьої статті 99 ЦК України надає право компетентному (уповноваженому) органу товариства усунути члена виконавчого органу від виконання обов`язків, які він йому визначив, у будь-який час, на свій розсуд, з будь-яких підстав.

Така форма захисту є специфічною дією носіїв корпоративних прав у відносинах з особою, якій вони довірили здійснювати управління товариством, і не може розглядатися в площині трудового права, зокрема в аспекті ст. 46 КЗпП України.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №145/188515-ц (провадження №14-613цс18), який у відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України є обов`язковим до застосування судами під час розгляду подібних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Матеріали справи свідчать, що рішенням наглядової ради ВАТ «ЛК «Украгромашінвест» від 12 квітня 2018 року, оформлене протоколом 1/2018, ОСОБА_2 було усунуто від виконання обов`язків голови правління товариства, яке позивач просить визнати незаконним та поновити на посаді.

З огляду на викладене, спірні правовідносини підлягають до вирішення не на підставі вимог ст. 46 КЗпП України, а у відповідності до положень ст. 99 ЦК України, що виключає вирішення заявленого ОСОБА_2 позову в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частин 1,2 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Згідно п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки суд першої інстанції розглянув по суті переважно корпоративний спір, який підлягав розгляду в порядку господарського судочинства, ухвалене районним судом рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 255, 377 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 січня 2019 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до відкритого акціонерного товариства «Лізингова компанія «Украгромашінвест», Голови наглядової ради Дишлюка П.М., третя особа: Фонду державного майна України про визнання незаконним та скасування рішення наглядової ради відкритого акціонерного товариства «Лізингова компанія «Украгромашінвест», оформлене протоколом 1/2018 про усунення ОСОБА_2 від виконання обов`язків голови правління відкритого акціонерного товариства «Лізингова компанія «Украгромашінвест», визнання дій голови наглядової ради Дишлюка П.М. по скликанню наглядової ради та проведення засідання від 12 квітня 2018 року незаконними, поновлення ОСОБА_2 на посаді виконуючого обов`язки голови правління відкритого акціонерного товариства «Лізингова компанія «Украгромашінвест» - закрити.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 липня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: