Постанова

Іменем України

24 червня 2019 року

м. Київ

справа № 645/3039/16-ц

провадження № 61-33994св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Турбоатом»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 23 лютого 2017 року у складі судді Іващенко С. О. та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 31 травня 2017 року у складі колегії суддів: Пилипчук Н. П., Колтунової А. І., Кругової С. С.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Турбоатом» (далі - ПАТ «Турбоатом»), у якому просив стягнути з відповідача на його користь 12 705,35 грн заробітної плати за час вимушеного прогулу за період із 29 січня 2016 року до 26 березня 2016 року, 5 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди та 2 050,00 грн витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги.

Свої вимоги обгрунтовував тим, що 18 жовтня 2013 року був прийнятий на посаду свердлувальника до цеху № 60 ПАТ «Турбоатом».

29 січня 2016 року наказом № 66 його звільнено з роботи на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Вважає наказ незаконним, оскільки на нього здійснювався психологічний тиск з боку відповідача з метою добровільного звільнення ним займаної посади та в наказі зазначена інша дата звільнення, ніж відбулося фактичне звільнення.

Крім того, у зв`язку з незаконним звільненням він зазнав моральних страждань, оскільки не отримував заробітної плати та був вимушений позичати гроші, що призвело до сварок з близькими родичами та лікування.

Позивач просив позов задовольнити.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 31 травня 2017 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що звільнення позивача проведено у відповідності з вимогами трудового законодавства.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погодившись із таким вирішенням спору, ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки та дійшли помилкових висновків при вирішенні спору.

Суди не звернули увагу та не врахували, що наказом відповідача прийняте рішення про скорочення штату працівників без дотримання визначеної КЗпП України процедури і порядку скорочення працівників, Відповідач припинив з ним трудові відносини, чим позбавив можливості допрацювати на посаді два місяці з дня попередження та отримувати заробітну плату.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу

ПАТ «Турбоатом» подало заперечення, в яких просило залишити без задоволення касаційну скаргу ОСОБА_1 та без змін оскаржувані судові рішення, які ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 червня 2017 року відкрито касаційне провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Турбоатом» про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди та витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги.

Витребувано з Фрунзенського районного суду міста Харкова зазначену справу.

У червні 2018 року вказану справу передано до Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що на підставі наказу ПАТ «Турбоатом» від 18 жовтня 2013 року № 607 ОСОБА_1 прийнятий на роботу на посаду свердлувальника (учень) цех 60 ділянка 04.

Наказом від 02 грудня 2013 року №1266 переведений на посаду свердлувальника 3-го розряду.

18 січня 2016 року ПАТ «Турбоатом» прийняло рішення про скорочення штату у цеху 60 (наказ від 18 січня 2016 року №3).

Згідно з наказом ПАТ «Турбоатом» від 19 січня 2016 року№ 3-к встановлений перелік штатних одиниць, які підлягають вивільненню у звязку із скороченням штату працівників, до якого було внесено посаду свердлувальника 3-го розряду на ділянці 04 у кількості 6 одиниць.

21 січня 2016 року позивач ознайомлений з наказом від 19 січня 2016 року № 3-к та попереджений про майбутнє вивільнення у зв`язку зі скороченням штату.

27 січня 2016 року ОСОБА_1 написав заяву керівнику підприємства ПАТ «Турбоатом», в якій просив його звільнити з 29 січня 2016 року у зв'язку зі скороченням штату до закінчення двох місячного строку.

Наказом від 29 січня 2016 року ОСОБА_1 звільнено з посади свердлувальника 3-го розряду на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

В день звільнення позивач отримав повний розрахунок по заробітній платі та трудову книжку.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Предметом позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції є стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, пов`язаного з незаконним звільненням.

Вимушений прогул це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений змоги працювати. Вимушений прогул працівника має місце при незаконному відстороненні від роботи, незаконному звільненні або незаконному переведенні на іншу роботу, затримці видачі трудової книжки, неправильному формулюванні в трудовій книжці причини звільнення, якщо воно перешкоджало його працевлаштуванню. За вимушений прогул через незаконне звільнення або переведення на іншу роботу власник чи уповноважений ним орган виплачує працівникові середній заробіток, але не більше як за рік.

Відповідно до статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, правильно виходив із того, що заявлені позивачем вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем у випадку змін в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Про наступне звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємства, установи, організації, скороченням чисельності або штату працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці (стаття 492 КЗпП).

До закінчення двомісячного строку з дня попередження звільнення працівника з власної ініціативи роботодавця без його згоди не допускається.

Водночас, якщо сам працівник виявить бажання звільнитися раніше, ніж закінчиться зазначений строк попередження про звільнення, роботодавець може здійснити звільнення у строк, про який просить працівник. У цьому разі працівник повинен подати заяву роботодавцю з проханням скоротити строк попередження про звільнення та зазначити дату, з якої він бажає бути звільненим. Тоді у трудовій книжці робиться запис про звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП.

Підставою для видання відповідачем наказу про звільнення ОСОБА_1 стала його заява від 27 січня 2016 року, в якій він просивзвільнитийого з 29 січня 2016 року у зв'язку зі скороченням штату до закінчення двомісячного строку.

Трудову книжку та повний розрахунок із заробітної плати позивач отримав 29 січня 2016 року, при цьому не був позбавлений можливості працевлаштуватися.

Під час розгляду справи судами було встановлено проведення відповідачем змін в організації виробництва і праці шляхом скорочення штату працівників.

Доводи касаційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судових рішень, а зводяться до оцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки, а також містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх спростували.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є компеткнцією судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів згідно з положеннями статті 400 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язуєсуди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 23 лютого 2017 року та ухвали апеляційного суду Харківської області від 31 травня 2017 року, оскільки судові рішення є законними та обґрунтованими.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 23 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 31 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук