Справа № 308/666/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Придачук О.А.

за участю секретаря судового засідання - Бомбушкар В.П.

приватного виконавця - Крегул І.І.

стягувача ОСОБА_1

представника боржника - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Ужгородського міськрайонного суду подання приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Крегул І.І. про визначення частки в майні боржника ОСОБА_3 , (стягувач ОСОБА_1 ),-

В С Т А Н О В И В:

Приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Крегул І.І. звернувся до суду з поданням про визначення частки в майні боржника, яке мотивує тим, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області знаходиться виконавчий лист № 308/666/17 від 02.05.2018 року виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 31.01.2017 року, у розмірі основного боргу 11 550 доларів США та процентів на рівні облікової ставки НБУ у розмірі 1026,20 доларів США, судовий збір 4077, 39 грн. та витрати на правову допомогу 2900,00 гривень. 08.05.2018 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, постанову про арешт майна боржника та постанову про арешт коштів боржника.

Заявник вказує на те, що станом на 04.02.2019 року боржником рішення суду не виконано. Згідно повідомлення стягувача, боржником частково сплачено 2900,00 доларів США. У боржника відсутні транспортні засоби, земельні ділянки та грошові кошти у банківських установах, на які можу бути звернено стягнення. За наслідками перевірки майнового стану боржника встановлено, що у власності ОСОБА_3 частка майна, а саме: у квартирі АДРЕСА_1 на три кімнати загальною площею 66,50 кв. м. житловою площею 41,20 кв.м.

Посилаючись на те, що незважаючи на вжиття всіх заходів передбачених Законом України «Про виконавче провадження» для примусового виконання рішення суду, таке залишається не виконаним, для забезпечення повного і своєчасного виконання виконавчого провадження, з примусового виконання виконавчого листа № 308/666/17 від 02.05.2018 року, враховуючи відсутність іншого майна в боржника, заявник просить суд розглянути подання та виділити частку боржника ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у об`єкті нерухомого майна квартирі АДРЕСА_1 на три кімнати загальною площею 66,50 кв. м. житловою площею 41,20 кв.м., реєстраційний номер майна 5903866 у розмірі 1/5 частини.

Приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Крегул І.І. у судовому засіданні уточнив подане ним подання, а саме просив визначити частку боржника ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у об`єкті нерухомого майна квартирі АДРЕСА_1 на три кімнати загальною площею 66,50 кв. м. житловою площею 41,20 кв.м., реєстраційний номер майна 5903866 у розмірі 1/5 частини.

Стягувач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав подання приватного виконавця, просив задовольнити.

Представник боржника адвокат Мурін О.С. у судовому засіданні заперечив проти задоволення подання.

Дослідивши матеріали подання в їх сукупності, дійшов до наступних висновків.

Як встановлено судом, на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області знаходиться виконавчий лист № 308/666/17 від 02.05.2018 року виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 31.01.2017 року, у розмірі основного боргу 11 550 доларів США та процентів на рівні облікової ставки НБУ у розмірі 1026,20 доларів США, судовий збір 4077, 39 грн. та витрати на правову допомогу 2900,00 гривень.

08.05.2018 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, постанову про арешт майна боржника та постанову про арешт коштів боржника.

Згідно даних, що містяться у матеріалах справи, з часу відкриття виконавчого провадження ОСОБА_3 на виконання рішення суду передав стягувачу 1900 дол. США.

Приватним виконавцем було вжито заходів щодо з`ясування наявності у боржника доходів, грошових коштів та майна та встановлено, що кошти на рахунках у боржника відсутні, транспортні засоби та земельні ділянки за боржником не значаться.

Водночас, встановлено, що у власності ОСОБА_3 є частка майна, а саме: у квартирі АДРЕСА_1 на три кімнати загальною площею 66,50 кв. м. житловою площею 41,20 кв.м.

Посилаючись на те, що ним вжито всіх заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» для примусового виконання рішення, однак ці заходи не дали результату повного фактичного виконання рішення, приватний виконавець зазначає, що єдиний спосіб виконати рішення звернення стягнення на частку боржника у об`єкті нерухомості

З огляду на вказане виконавцем ставиться питання про визначення частки боржника ОСОБА_3 у майні що належить йому на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У п.9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено і у ст.18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбаченост.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, порядок захисту прав стягувача, боржника та інших осіб у виконавчому провадженні унормовано положеннями Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Відповідно до ч.5 та ч.6 вищезазначеного Закону, у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно до роз`яснень викладених у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», частка боржника у спільній власності з іншими особами визначається за поданням державного виконавця відповідно до положень законодавства, що регулює право власності. Такі подання мають розглядатися з додержанням вимог процесуального закону щодо допустимості засобів доказування.

Згідно ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними.

Відповідно до 443 ЦПК України, питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

На підставі вищенаведеного, враховуючи, що ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 , рішення суду від 13.11.2017 року боржником не виконане та інше майно чи грошові кошти у банківських установах у ОСОБА_3 відсутні, суд вважає за необхідне для забезпечення повного та своєчасного виконання рішення суду задовольнити дане подання.

При цьому, оскільки ОСОБА_3 володіє квартирою на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , їх частки не визначені будь-яким способом, суд вважає, що частка ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на вищезазначену квартиру становить 1/5.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.443, 353-355 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Подання приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Крегул І.І. про визначення частки в майні боржника ОСОБА_3 (стягувач ОСОБА_1 ) - задовольнити.

Визначити, що ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) належить 1/5 частки у об`єкті нерухомого майна квартирі АДРЕСА_1 на три кімнати загальною площею 66,50 кв. м. житловою площею 41,20 кв.м., реєстраційний номер майна 5903866, якою боржник володіє спільно з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.А. Придачук