Справа № 240/657/17 р.
Номер провадження №4-с/240/1/19 р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2019 року Олександрівський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Щербак Ю.В.,

за участі:

секретаря судового засідання Осадчої Л.В.,

заявника(стягувачки) Анюхіної Т.А.,

представника заявника - Хоссейн Емілі,

представника відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Донецькій області - Балдинюка М.Ю.,

боржника ОСОБА_1 ,

представника боржника - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду смт. Олександрівка скаргу ОСОБА_3 на незаконні рішення та дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області ,

ВСТАНОВИВ:

Стягувачка ОСОБА_3 звернулася до Олександрівського районного суду Донецької області зі скаргою на незаконні рішення та дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Донецькій області у виконавчому провадженні №55439171 за виконавчим листом №240/657/17 від 05 грудня 2017 року, виданим Олександрівським райсудом Донецької області за рішенням про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошової компенсації 50% спільного майна подружжя у розмірі 1306821грн. На теперішній час рішення суду не виконано.

З метою реалізації майнових прав, які станом на теперішній час належать боржникові, скаржником у грудні 2018 року до головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Донецькій області Балдинюка М.Ю. було надіслано клопотання про арешт та реалізацію права оренди земельних ділянок, яке належить боржнику ОСОБА_1 . Зазначені клопотання державним виконавцем було задоволено лише в частині арешту майнових прав. Проте в частині залучення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання задля оцінки прав оренди земельних ділянок, а також у подальшій їхній реалізації було відмовлено з посиланням на ч. 5 ст. 93 ЗК України,де ,зокрема,зазначено,що право оренди земельної ділянки може відчужуватися, в тому числі продаватися, лише власником земельної ділянки(відповідь надано 20.03.2019р.). Скаржник не погодилася з відмовою у продажу на земельних торгах прав оренди земельних ділянок, які належать боржникові, та вважає її необґрунтованою та незаконною, посилаючись на хибне розуміння державним виконавцем ч.5 ст.93 ЗК України ,як і аналіз інших статей законодавства,що регулюють відносини та порядок виконавчого провадження у даній сфері. На думку заявника,право оренди земельної ділянки,в розумінні ч.1 ст.93 ЗК України, є володіння і користування земельною ділянкою, необхідною

орендареві, а отже, саме право оренди належить орендареві, а не орендодавцеві,що підтверджується також ч.1 ст.6 Закону України «Про оренду землі». При цьому зазначила,що після накладення арешту на права оренди земельних ділянок фізичних осіб, які в свою чергу орендує боржник ОСОБА_1 , на адресу власників цих земельних ділянок були надіслані повідомлення про арешт та подальший продаж прав оренди їхніх земельних ділянок на земельних торгах,проте жоден з цих власників не оскаржив ані накладений арешт, ані спробу подальшого продажу прав на їхні ділянки, а відповідний термін оскарження цих дій державного виконавця вже сплив, отже у державного виконавця не існує правових підстав зупиняти процес підготовки продажу права оренди на вищевказані земельні ділянки. Скаржник також посилається на те, що згідно чинного законодавства, право оренди входить до переліку майна, на яке може бути звернено стягнення.

Враховуючи викладене заявник просить визнати протиправною відмову у примусовій реалізації на земельних торгах прав оренди земельних ділянок, які орендує боржник ОСОБА_1 та зобов`язати відділ примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Донецькій області в особі головного державного виконавця Балдинюка М.Ю. та ОСОБА_4 О.В. звернути стягнення на майнові права ОСОБА_1 - права оренди земельних ділянок та реалізувати їх шляхом електронних торгів. Крім того, заявник просить визнати протиправною відмову у залученні суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання задля оцінки прав оренди земельних ділянок та зобов`язати відділ примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Донецькій області в особі головного державного виконавця Балдинюка М.Ю. винести постанову, якою призначити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ «АРГУМЕНТ-ЕКСПЕРТ» та доручити йому надати письмовий висновок, звіт про оцінку майна (акт оцінки майна) з питань визначення вартості описаного майна (права оренди земельних ділянок) з метою подальшої реалізації на електронних торгах та внести винагороду виконавця згідно наданому останнім рахунку до виконавчих витрат та компенсувати їх за рахунок стягнутих з боржника грошових сум, у тому числі одержаних від реалізації майна.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_5 підтримали скаргу та викладені в ній підстави для її задоволення.

Представник відділу примусового виконання рішень Балдинюк М.Ю. у судовому засіданні не погодився з доводами скаржника ,просив відмовити ОСОБА_3 в задоволенні скарги ,посилаючись, що під час виконання виконавчого листа у виконавчому провадженні №55439171 скаржником 26 січня 2019 року було заявлено клопотання про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання з метою визначення вартості прав оренди земельних ділянок боржника ОСОБА_1 ,в задоволенні якого 20.03.2019 року було відмовлено з тих підстав ,що ,відповідно до ст.ст. 93,124,141 Земельного кодексу України та ст.ст.2,8,16 ЗУ «Про оренду землі», виключно власник земельної ділянки має право відчужувати право оренди за умови,що така земельна ділянка не перебуває у користуванні іншої особи. Крім того,згідно ч.2 ст.135 ЗК України, продаж земельних ділянок, що перебувають у приватній власності, або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) може здійснюватися на земельних торгах виключно з ініціативи власників земельної ділянки,отже ,належне орендарю , на підставі договору оренди , право користування земельною ділянкою, що перебуває у приватній власності,не може бути відчужено,а відтак дане право не може бути відчужене в процесі виконавчого провадження, де боржником є орендар. Представник розцінює посилання ОСОБА_3 про проведення реалізації прав оренди іншими державними виконавцями сумнівними, бо з наданого у скарзі переліку лотів з сайту ДП «СЕТАМ» не можливо зробити висновок хто саме є власником земельних ділянок, тобто,констатує лише факт можливості реалізації права оренди земельної ділянки,позбавляючи можливості зробити конкретні висновки з наданих доказів.

Боржник ОСОБА_1 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги,вказуючи на те,що дії державного виконавця правомірні. На даний час боржником, на виконання рішення суду, сплачено вже більше 1 млн.грн.,а решту, біля 300 тис грн., він сплатить стягувачці з отриманого влітку врожаю.

Представник боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 під час розгляду справи зазначив,що вимоги ОСОБА_3 безпідставні та задоволенню не підлягають з огляду на те ,що виключно власник земельної ділянки має право відчужувати право оренди за умови, що така земельна ділянка не перебуває у користуванні іншої особи.

Суд, вивчивши матеріали подання приходить до такого висновку.

Так, судом встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області перебуває виконавчий лист № 240/657/17, виданий Олександрівським районним судом Донецької області 05.12.2017 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошової компенсації в розмірі 50% спільного майна подружжя, в розмірі 1 306 821,00 грн.

Законом України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії ( ч. 1 ст. 18).

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень, зокрема, є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області вжито ряд заходів щодо стягнення коштів.

13 грудня 2018 року стягувачем на виконання вищевказаного рішення суду заявлено клопотання про накладення арешту та реалізацію права оренди земельних ділянок ,які перебувають в оренді у боржника ОСОБА_1

Постановою державного виконавця від 23 січня 2019 року було накладено арешт на право оренди земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва,які перебувають в оренді у боржника ОСОБА_1

26 січня 2019 року представником стягувача заявлено клопотання про залучення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ «Аргумент-Експерт»,в задоволенні якого було відмовлено,згідно відповіді за № 5876 від 20.03.2019 року,з посиланням на те,що право оренди земельної ділянки може відчужуватися ,в тому числі продаватися,лише власником земельної ділянки та належне орендарю право користування земельною ділянкою,на підставі договору оренди,не може бути ним відчужене.

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення (ст. 56 Закону «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст.190 ЦК України ,майном як особливим об`єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами.

Пунктом 2 ч.1 ст. 4 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державній реєстрації прав підлягають речові права, похідні від права власності, зокрема: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій);право господарського відання; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Статтею 135 Земельного кодексу України передбачено, що звернення стягнення на земельні ділянки або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється державним виконавцем

під час виконання рішень, що підлягають примусовому виконанню в порядку, встановленому ЗУ «Про виконавче провадження».

Право оренди земельної ділянки може відчужуватися, у тому числі продаватися на земельних торгах, а також передаватися у заставу, спадщину, вноситися до статутного капіталу власником земельної ділянки - на строк до 50 років, крім випадків, визначених законом (ч.5 ст. 93 Земельного кодексу України).

Частина 4 ст. 124 Земельного кодексу України встановлює, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.

Продаж земельних ділянок, що перебувають у приватній власності, або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) може здійснюватися на земельних торгах виключно з ініціативи власників земельної ділянки (ч.2 ст.135 Земельного кодексу України).

Таким чином, належне орендарю на підставі договору оренди право користування земельною ділянкою, що перебуває у приватній власності, не може бути ним відчужено.

Таким чином, оскільки право оренди земельної ділянки, що перебуває у приватній власності, не може відчужуватися орендарем, так як таке право належить лише власнику земельної ділянки, то, відповідно, дане право не може бути відчужене в процесі виконавчого провадження, де боржником є орендар.

Крім того, відповідно до ч.3 ст. 16 Закону України «Про оренду землі», укладення договору оренди земельної ділянки може бути здійснено на підставі цивільно-правового договору або в порядку спадкування.

Статтею 141 Земельного кодексу України закріплено виключний перелік підстав припинення права користування земельною ділянкою, а саме: добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку або орендної плати; набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

Серед вказаного переліку відсутня така підстава припинення користування земельною ділянкою як відчуження права оренди земельної ділянки.

Слід також зазначити ,що посилання заявника на зазначений у скарзі перелік лотів з сайту ДП «СЕТАМ» , лише констатує факт реалізації права оренди земельної ділянки та позбавляє можливості зробити конкретні висновки щодо реалізації прав оренди земельних ділянок при виконанні рішень суду ,тобто ґрунтуються на припущеннях , що не відповідає вимогам ст.81 ЦПК України.

Отже ,відмова державного виконавця у примусовій реалізації в процесі виконавчого провадження № 55439171 на земельних торгах прав оренди земельних ділянок,які орендує боржник ОСОБА_1 , та у залученні суб`єкта оціночної діяльності є законною та обґрунтованою, що дає підстави для відмови у задоволенні скарги ОСОБА_3

Керуючись ст.ст.4,5,12,13,81,89,259-261,451 ЦПК України,ст.ст.190,395,407,411 ЦК України,ст.ст.93,124,135,141,1021 Земельного кодексу України,ст.ст.10,18,56 ЗУ «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на незаконні рішення та дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Олександрівський районний суду Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення .

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 01 липня 2019 року.

Суддя Ю.В.Щербак