РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року м. Рівне

Рiвненський мiський суд Рівненської області

в особi суддi Смолій Л.Д.,

при секретарі судового засідання Хлуд І.П.,

з участю представника позивача Жмарьової О.М.,

pозглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi в мiстi Рiвне справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позову вказує, що надала в борг ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 93000 грн., які останній зобов`язувався повернути до 15 червня 2018 року. Про отримання цих коштів відповідач написав розписку. Кінцевий термін повернення боргу визначений у розписці, проте кошти ОСОБА_2 на даний час не повернув. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики станом на 28.08.2018 року в розмірі 93000 гривень, 4607 гривень 96 копійок процентів за користування позикою, 802 гривні 60 копійок 3% річних та судові витрати по справі.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з підстав викладених в позовній заяві, просила їх задовільнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки від відповідача повідомлення не надійшло, відзиву на позов останній не подав, представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_3 , дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та заперечення, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні(позичальникові) грошові кошти, або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За змістом ч.2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Фактична передача грошей від позикодавця до позичальника в сумі 93000 гривень підтверджується розпискою від 15 травня 2018 року, якою ОСОБА_2 підтвердив отримання ним вказаної суми в борг від ОСОБА_1 , зобов`язався повернути борг до 15 червня 2018 року, однак не виконав умов договору та не повернув суму позики позикодавцеві. (а.с.12). Оригінал вказаної розписки оглянуто судом.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статті 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо іншого не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У Розписці від 15.05.2018 року розмір процентів не становлений, отже відповідно до ст.1048 ЦК України, позивач має право на одержання від позичальника процентів від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України за користування грошовими коштами до моменту виконання, що проведений належним чином.

За вимогами ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором, в тому числі відсотки у розмірі, встановленому договором.

У випадку невиконання позичальником свого зобов`язання із повернення отриманих коштів та сплати процентів за користування грошима, позичальник несе тягар наслідків, передбачених ст.1050 ЦК України, у якій зазначено, що у випадку не своєчасного повернення суми позики, позичальник зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України.

У зв`язку з викладеним з відповідача на користь позивача слід стягнути: за договором позики проценти на рівні облікової ставки НБУ з 16 травня 2018 року по 28 серпня 2018 року в розмірі 4607 гривень 96 копійок та 3 % річних з 16 травня 2018 року по 28 серпня 2018 року в розмірі 802 гривні 60 копійок.

Розрахунки суми заборгованості здійснені позивачем у відповідності до вимог законодавства, а тому приймаються судом до уваги.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є законними та обґрунтованими, доведені належними і допустимим доказами, і підлягають задоволенню в повному обсязі за вищенаведених підстав.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у виді судового збору в сумі 985 грн.

Керуючись ст.ст. 1046-1049 ЦК України, 12, 81, 141, 175, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити повнiстю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 15.05.2018 року у розмірі 93 000 (дев`яносто три тисячі) гривень.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відсотки за договором позики від 15.05.2018 року у розмірі 4607 (чотири тисячі шістсот сім) гривень 96 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування трьох відсотків річних у розмірі 802 ( вісімсот дві гривні) 60 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 985 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд.

Позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя