КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 752/5566/19

провадження № 22-ц/824/8817/2019

05 липня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів :

судді-доповідача Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І.М., Семенюк Т.А.

розглянув в порядку письмового провадженняцивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 квітня 2019 року у складі судді Чередніченко Н. П.,

встановив:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти в розмірі ј частки доходів відповідача щомісячно до закінчення навчання, але не пізніше досягнення нею двадцяти трьох років, в залежності від того, яка з цих обставин настане раніше.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що ОСОБА_2 є її батьком.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 11 травня 2006 року з ОСОБА_2 на користь її матері ОСОБА_3 стягнуто аліменти на її утримання в розмірі 1/3 частини доходу щомісячно, до досягнення нею повноліття.

Зазначила, що на даний час вона досягла повноліття та навчається на 1 курсі за денною формою навчання в ННЦ Інституту біології Київського національного університету імені Т.Г. Шевченка за спеціальністю «Біотехнологія», тому не має змоги влаштуватися на роботу та самостійно себе утримувати. Відповідач будь-якої матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість, оскільки отримує пенсію звільненого в запас військовослужбовця та працює доцентом кафедри інформаційних технологій Київського національного університету імені Т.Г. Шевченка. Вона проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20 квітня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 18.03.2019 року і до закінчення донькою навчання, а саме до 30.06.2022 року, але не пізніше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Стягнення аліментів припинити у разі припинення ОСОБА_1 навчання. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Свої доводи мотивує тим, що судом першої інстанції проігноровано вимоги ст. 182 СК України щодо врахування обставин при визначення розміру аліментів.

Судом не враховано, що позивач не має вагомих проблем зі здоров`ям, при цьому у нього наявні хронічні захворювання на панкреатит та холецистит Основним джерелом його доходів є пенсія, а робота, яку він має, є тимчасовою, термін дії контракту закінчується 30.06.2019 р., про що було надано відповідні довідки. Він має на утриманні непрацездатну матір, яка має невиліковні хронічні захворювання - хронічний панкреатит та гіпертонічну хворобу ІІ ступеню.

Зазначив, що позивач навчається на бюджетній формі навчання та отримує стипендію, може заробляти кошти на особисті потреби у вільний час. Остання не довела належними доказами необхідність її утримувати на період навчання. За своїм станом здоров`я та матеріальним становищем він не має можливості надавати позивачу матеріальну допомогу. Судом не вжито заходів щодо встановлення факту можливості матері позивача ОСОБА_3 у наданні будь-якої фінансової допомоги на навчання та утримання своєї доньки.

Крім того, суд першої інстанції прийняв рішення про стягнення з нього судового збору у розмірі 768,40 грн, проте відповідно до Закону України "Про судовий збір" в справах про аліменти не передбачена ставка судового збору. Крім того, позивач не вимагав стягувати з нього судовий збір, а суд вийшов за межі вимог позовної заяви.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Зазначила, що навчається за спеціальністю біотехнології та біоінженерія Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Предмети потребують багато зусиль та часу, необхідність здобуття практичних навичок у інших інститутах та лабораторіях, яка передбачає працевлаштування за фахом мінімум з 3 курсу.

Також зазначила, що має захворювання на хронічний тонзиліт та псоріаз, хвороби потребують постійного лікування та особливого харчування, додаткових фінансових витрат.

Зазначила, що у відповідача є молодший брат, який працює та має змогу допомагати своїх матері, 1952 року народження, яка отримує пенсію та має додаткові кошти від здачі майна в оренду.

Відповідач має всі можливості виплачувати аліменти, оскільки крім основного місця роботи та стабільної військової пенсії, працює додатково репетитором, заробіток складає 250 грн на годину,викладаючи математику, програмування, шахи, робототехніку та інформатику.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справ матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, батьками позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.4).

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 11 травня 2006 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно в 1/3 частини доходу, починаючи з 06.01.2006 року, до досягнення дитиною повноліття (а.с.7-9).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є студенткою 1 курсу денної форми навчання (бюджет) спеціальності «Біотехнологія» ННЦ Інституту біології Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Початок навчання 01.09.2018 р., закінчення - 30.06.2022 р. (а.с.10).

Відповідно до довідки про доходи пенсіонера від 15.02.2019, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, ОСОБА_2 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в м. Києві і отримує пенсію за вислугу років. Станом на січень 2019 року розмір пенсії становить 5 115,27 грн (а.с. 25).

Судом встановлено, що відповідно до Контракту №55 з науково-педагогічним працівником Київського національного університету імені Тараса Шевченка від 08.06.2018 р., ОСОБА_2 призначається на посаду доцента кафедри інформаційних систем та технологій на термін з 01.07.2018 року по 30.06.2019 року (а.с. 26).

Матеріали справи не містять доказів щодо розміру заробітної плати відповідача за вказаною посадою.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги, за своїм матеріальним становищем відповідач може надавати їй матеріальну допомогу у розмірі 1/4 частини від свого заробітку (доходу) до закінчення донькою навчання.

Судом також взято до уваги ту обставину, що позивач проживає разом з матір`ю, яка особисто несе витрати з утримання своєї доньки, при цьому обов`язок по сплаті аліментів покладається на обох батьків, враховано потреби особи даного віку, її стан здоров`я, а також матеріальне становище і стан здоров`я відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до положень ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Оскільки позивач проживає разом із матір`ю, продовжує навчання на денній формі навчання, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість її надавати, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про наявність правових підстав для стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Доводи апеляційної скарги, що за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем відповідач не має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання своєї доньки, яка продовжує навчання, є необґрунтованими.

На підтвердження стану свого здоров`я відповідач надав: ультразвукове дослідження органів черевної порожнини №789 від 12.05.2015 р., з УЗ-ознаками, в тому числі, хр. холецистита та хр. панкретатита (а.с.28); виписний епікриз №3263 Київської міської клінічної лікарні №7 про перебування з 13.05.2018 по 18.05.2018 у відділенні травматології з приводу розриву правого ахілового сухожилка (а.с. 29).

Вказані докази в своїй сукупності не є достатніми для висновку про те, що за своїм станом здоров`я відповідач не має можливості утримувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчання.

Матеріали справи містять докази наявності у позивача таких захворювань, як хронічний тонзиліт та псоріаз (а.с. 42).

Доводи апеляційної скарги про відсутність у позивача вагомих проблем зі здоров`ям не спростовують потребу останньої в матеріальній допомозі з боку відповідача, який за своїм матеріальним становищем має можливість її надавати.

Та обставина, що контракт з відповідачем було укладено на строк до 30 червня 2019 року, також не може бути підставою для скасування судового рішення та відмови у задоволенні позову.

У разі зміни матеріального становища відповідача після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів останній не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів.

Доводи відповідача про наявність на його утриманні непрацездатної матері на правильність висновків суду першої інстанції також не впливають.

Обов`язок сина утримувати матір не залежить від його матеріального стану.

Сам по собі факт непрацездатності матері позивача не свідчить про наявність у останньої потреби в отриманні матеріальної допомоги. При цьому потреба в матеріальній допомозі батьків має визначатися залежно від наявності або відсутності прожиткового мінімуму.

Відповідачем не надано суду доказів про те, що розмір пенсії його матері не забезпечує їй прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а також її потреб на харчування, лікування тощо.

Сплата відповідачем аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття в розмірі 1/3 частини не є обставиною, що підлягає врахуванню при визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги.

Є необґрунтованими та підлягають відхиленню доводи апеляційної скарги про безпідставне стягнення з нього судових витрат по сплаті судового збору в дохід держави.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що позивач в силу закону була звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, вказані судові витрати підлягали стягненню з відповідача в дохід держави.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Викладене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 375 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 05 липня 2019 року.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк