У Х В А Л А

26 червня 2019 року

м. Київ

справа № 127/27042/17

провадження № 61-47068св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчук М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Вінницька обласна державна адміністрація, Вінницьке спеціалізоване колективне підприємство № 26, Департамент соціальної молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації, Фонд соціального страхування України, Фонду соціального страхування України у Вінницькій області, Фонд соціального страхування України м. Вінниці,

треті особи: Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області, Прокуратура Вінницької області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 червня 2018 року у складі судді Гуменюка К. П. та постанову апеляційного суду Вінницької області від 11 жовтня 2018 року у складі колегії суддів: Зайцева А. Ю., Рибчинського В. П., Шемети Т. М.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Вінницької обласної державної адміністрації, Вінницького спеціалізованого колективного підприємства № 26, Департаменту соціальної молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації, ФСС України, ФСС України у Вінницькій області, ФСС України у м. Вінниця, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області, Прокуратури Вінницької області, про забезпечення санаторним лікуванням і відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивовано наступним.

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю (І група довічно).

У період 2014-2016 роки йому відмовлено у наданні путівки до санаторію «Борисфен» з терміном лікування на 45 діб. Дії відповідачів позивачем оскаржувались у судовому порядку.

У 2017 році відповідачі відмовились забезпечити його санаторними путівками до санаторію «Борисфен» на 45 діб із супроводжуючою особою, оскільки такі путівки були закуплені та зникли.

Окрім того, 22 червня 2001 року комісія виконавчої дирекції управління ФСС України незаконно визнала позивача недієздатним і прийняла облікову документацію інваліда ОСОБА_1 з Вінницького СКП-26 до Фонду ССНВ України.

17 жовтня 2003 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Вінниці з позовом про повернення документації інваліда до Вінницького СКП-26, справа перебувала у провадженні 2 роки без номера і зникла, провадження відсутнє.

Відповідачі не виконують рішення Ленінського районного суду м. Вінниці у справі № 2-220/2003 про вручення позивачеві нового серійного автомобіля.

У 2017 році він подав близько 20 заяв про забезпечення його санаторним лікуванням. Відмова у забезпеченні лікування спричинила моральну шкоду, яку позивач оцінює у 38 400 грн. Шкода полягає у порушенні нормального способу життя, пригніченому стані, оскільки був позбавлений можливості покращити здоров`я у 2017 році.

Виходячи з наведеного, ОСОБА_1 просив суд :

1) вирішити питання щодо забезпечення його новим серійним автомобілем за рішенням суду від 2003 року у справі № 2-220/03;

2) вирішити питання щодо забезпечення його санаторною путівкою до санаторію «Борисфен» за 2014-2017 роки;

3) стягнути з відповідачів грошові кошти на оплату двох санаторних путівок до санаторію «Борисфен» за 2017 рік,

4) стягнути з відповідачів моральну шкоду у розмірі 38 400 грн,

5) зобов`язати відповідачів припинити протиправні дії;

6)відновити втрачене судове провадження.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 червня 2018 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Вінницької області від 11 жовтня 2018 року, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із недоведеності позивачем позовної вимоги до Вінницького відділення Управління ВД ФСС України про забезпечення його санаторно-курортною путівкою за 2017 рік. А також із того, що місцем зберігання справи про страхові виплати потерпілого ОСОБА_1 є Вінницьке відділення Управління ВД ФСС України у Вінницькій області, правовідносини щодо забезпечення санаторно-курортними путівками позивача існують саме між позивачем та Вінницьким відділенням Управління ВД ФСС України у Вінницькій області, а тому інші відповідачі у справі не наділені повноваженнями щодо забезпечення потерпілого санаторно-курортним лікуванням, а відтак пред`явлення позовних вимог до останніх не ґрунтується на нормах діючого законодавства.

Також апеляційний суд погодився із висновком суду першої інстанції в тій частині, що питання щодо забезпечення позивача новим серійним автомобілем було вирішене рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці у справі № 2-220/2003, при цьому, у разі невиконання зазначеного рішення, позивач не позбавлений права звернутись до суду в порядку судового контролю за виконанням судового рішення, що передбачено розділом VII ЦПК України.

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, також виходив із того, що відсутні правові підстави для задоволення вимоги про стягнення на користь позивача грошових коштів на оплату двох санаторних путівок до санаторію «Борисфен» за 2017 рік, із недоведеності позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, а також із того, що вирішення питання щодо втраченого судового провадження, а саме за позовною заявою ОСОБА_1 від 17 жовтня 2003 року також не підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами обох інстанцій норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п`яти суддів.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницької обласної державної адміністрації, Вінницького спеціалізованого колективного підприємства № 26, Департаменту соціальної молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації, Фонду соціального страхування України, Фонду соціального страхування України у Вінницькій області, Фонду соціального страхування України м. Вінниці, треті особи: Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області, Прокуратура Вінницької області, про забезпечення санаторним лікуванням, відшкодування моральної шкоди призначити до судового розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук