Справа №2-522/11
Провадження №6/522/1031/19
УХВАЛА

01 липня 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Шенцевої О.П..,

за участі секретаря судового засідання - Соболевої О.М..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Гергія Володимировича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Файффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Г .В. 24.06.2019 року звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1. Суддя отримав матеріали подання 25.06.2019 року.

Обгрунтовуючи вимоги подання, приватний виконавець зазначає, що на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження №55846701 з виконання виконавчого листа №2-522/11 від 05.06.2015 року, виданого Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором - 78645,47 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 28.07.2010 року складає 620843,07 грн.; заборгованість за відсотками в розмірі - 24 710,12 дол. США, що складає 196 648,07 грн.; пеню за прострочення тілу кредиту - 42 814,78 дол. США, що складає 340 728,58 грн.; пені за прострочення відсотків по кредиту - 51 570,75 дол. США, що складає 410 410,34 грн.

Вищевказане рішення на сьогоднішній день не виконані, коштів чи будь-якого майна, на які може бути звернено стягнення для задоволення вимог стягувача не виявлено, будь-яких дій, спрямованих на виконання вимог рішення суду боржником не здійснено. На виклики державного виконавця боржник не з`являється, при виході за адресою проживання боржника за місцем проживання не виявлено.

Суд розглянув подання у відсутність державного виконавця, оскільки таке подання розглядається негайно відповідно до положень ст.441 ЦПК України. При цьому, згідно п.3 прохальної частини подання приватний виконавець просив розглядати справу за його відсутністю, при цьому суд повідомляв приватного виконавця на електронну пошту.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою приватного виконавця Парфьонова Г .В. від 20.02.2018 року відкрито виконавче провадження №55846701 з виконання виконавчого листа №2-522/11 від 05.06.2015 року, виданого Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором - 78645,47 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 28.07.2010 року складає 620843,07 грн.; заборгованість за відсотками в розмірі - 24 710,12 дол. США, що складає 196 648,07 грн.; пеню за прострочення тілу кредиту - 42 814,78 дол. США, що складає 340 728,58 грн.; пені за прострочення відсотків по кредиту - 51 570,75 дол. США, що складає 410 410,34 грн.

Разом з тим, жодних доказів направлення постанови про відкриття виконавчого провадження та отримання копії постанови боржником приватним виконавцем до суду не надано .

Постановою приватного виконавця від 12.04.2019 року звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Судом встановлено, що приватним виконавцем було зроблено ряд запитів до державних органів з метою виявлення майна боржника.

Так, згідно відповіді Управління Укртрансбезпеки в Одеській області за ОСОБА_1 жодних плавзасобів не зареєстровано.

Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 21.06.2018 року згідно наявних у структурних підрозділах Гололвного управління Держгеокадастру в Одеській області книг реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі станом на 31.12.2012 року земельні ділянки за фізичною особою, зазначеною у листі приватного виконавця, не зареєстровано. Суд звертає увагу заявника, що з тексту відповіді не виявляється можливим встановити якої саме особи стосується дана відповідь. Те саме стосується і відповіді Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 23.06.2018 року.

Згідно відповіді з ГУДМС України в Одеській області №1137 від 21.02.2018 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 від 26.01.2008 року, орган видачі 5102. Таким чином, відповідь надана стосовно ОСОБА_10 , а не ОСОБА_1. , тож суд не сприймає зазначені докази в якості належних та допустимих.

Згідно відповіді з Відділу адресно-довідкової роботи ГК ДМС України в Одеській області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1

Згідно актів приватного виконавця від 07.06.2019 року, 19.03.2019 року було зроблено вихід за адресою реєстрації боржника на численний стукіт в двері та дзвінки ніхто не відреагував, було залишено виклик на прийом державного виконавця.

Як зазначає приватний виконавець, в подальшому боржник до приватного виконавця не з`явився, жодних дій щодо виконання вимог виконавчого листа не виконав.

Вимогою приватного виконавця від 27.05.2019 року зобов`язано ОСОБА_1. надати приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. надати доступ до квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 для проведення відповідних дій з опису та арешту майна, що належить боржнику о 12:00 07.06.2019 року. Разом з тим, доказів направлення зазначеної постанови на адресу боржника та її отримання останнім до суду не надано .

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно вимог п.9 ч.2 ст.129 Конституції України, обов`язковість рішень суду є одною із основних засад судочинства, отже невиконання судового рішення є порушенням норм Конституції України, які є нормами прямої дії.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод Європейського суду з прав людини як джерела права.

Відповідно до ч.ч. 4, 5, 6 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник-фізична особа-також про зміну місця роботи. Боржник зобов`язаний: 1)утримуватися від вчинення дій,що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; 3)за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно,яким він володіє спільно з іншими особами,про рахунки у банках чи інших фінансових установах,про майно,що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб,чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; 4)повідомити виконавцю про зміну відомостей,зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; 5)своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; 6)надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження. Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Згідно зі ст.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право зокрема: у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч.4 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Згідно ч. 1-3 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

При цьому під ухиленням боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовими рішеннями, суд розуміє будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наявність майна, грошових коштів ) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Відкриття виконавчого провадження не може розглядатись як достатня підстава для застосування судом саме такого заходу, як обмеження права особи на виїзд за межі України. Особа, що має невиконанні зобов`язання не може вважатися винною в ухиленні, поки не доведено протилежного.

Згідно з узагальненнями Верховного суду України від 01.02.2013 року «Про судову практику щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», наголошується на тому, що ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, та на думку Верховного Суду України, особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Таким чином, законодавством не передбачене обов`язкове обмеження в праві виїзду за межі України за наявності невиконаних зобов`язань, а встановлена лише така можливість при наявності відповідних підстав. Задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві виїзду, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Відповідно до ст.2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

За таких обставин, враховуючи надані приватним виконавцем докази, у суду відсутні підстави для задоволення подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1., оскільки згадане подання не містить беззаперечних доводів та не підтверджено належними доказами щодо умисного ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовими рішеннями.

Керуючись ст.33 Конституції України, ст.ст.261, 353, ст.441 ЦПК України, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Гергія Володимировича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Файффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя