Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/571/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2019 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Ковальчука М.В.,

секретаря Дворак Г.П.,

з участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 Є.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Олевську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_3 , жителя АДРЕСА_1 , на його користь 16122,75 (шістнадцять тисяч сто двадцять дві гривні сімдесят п`ять копійок) заподіяної матеріальної шкоди та 30000 (тридцять тисяч) гривень у відшкодування завданої мені моральної шкоди, 1000 грн., витрачених коштів за надання правової допомоги адвокатом.

В судовому засіданні позивач вимоги позовної заяви підтримав та просить суд задовольнити їх.

Представник відповідача ОСОБА_4 вимоги позивача визнав частково, відповідно до яких не заперечує у стягнені матеріальної шкоду в розміри 10600 грн., а у стягненні моральної шкоди та у витратах понесених на таксі слід відмовити.

Суд в судовому засіданні заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, встановив наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

11.02.2019 року Олевським районним судом ОСОБА_3 винесено вирок в якому його визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки, поклавши на нього обов`язки передбачені ч.1 ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до повноваженого органу з питань пробації.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 08 травня 2019 року вирок Олевського районного суду Житомирської області від 11 лютого 2019 року щодо ОСОБА_3 в частині призначеного покарання скасовано та ухвалено новий вирок.

Призначено ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

В решті вирок залишити без зміни.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 у кримінальному проваджені не розглядався.

Як визнали суди, 01.11.2018 року, о 09.30 годин, ОСОБА_3 , перебував в приміщенні будинку розташованого в АДРЕСА_2 , який належить та в якому проживає ОСОБА_1 , де вживав алкогольні напої разом з останнім. Під час вживання спиртного ОСОБА_1 розповів ОСОБА_3 про те, що в шафі спальної кімнати, знизу під одягом знаходиться шкатулка в якій наявні грошові кошти у розмірі 450 доларів США, та дозволив останньому взяти кошти у розмірі 50 доларів США та за них придбати ще спиртне у магазині.

В той же день, о 10. 00 годині, ОСОБА_3 зайшов у приміщення спальної кімнати відкрив шафу, де на нижній полиці знайшов скриньку з грошовими коштами. У той момент у ОСОБА_3 винник злочинний умисел направлений на таємне викрадення грошових коштів. Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими, ОСОБА_3 , маючи дозвіл власника ОСОБА_1 на взяття грошових коштів у розмірі 50 доларів США, також таємно викрав і інші грошові кошти у розмірі 400 доларів США, розпорядившись в подальшому ними на власний розсуд.

Внаслідок кримінального правопорушення потерпілому ОСОБА_1 було завдано матеріальний збиток відповідно до офіційно встановленого курсу долара США до гривні Національним банком України на суму 11 122,75 грн.

Відповідно до частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частинами 2, 3 статті 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності з частинами 1, 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За правилами статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частинами 1, 5 статті 81 ЦПК передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За змістом частини 2 статті 77 ЦПК предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Крім того, в п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року за № 6 (з подальшими змінами та доповненнями) роз`яснено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З наведеного та встановленого слідує, що дії ОСОБА_3 є неправомірними між якими та шкодою є причинний зв`язок і останнього за вироком суду визнано винним, тому він має відшкодувати шкоду заподіяну позивачу.

Відповідно до розпорядження № 170/3.ZRMW від 20.06.2019 року АТ КБ Приватбанк про встановлення курсів купівлі продажу іноземної валюти, продаж долара США складає 26 грн.50 коп.

Враховую те, що ОСОБА_3 було викрадено 400 доларів США то розмір матеріальної шкоди на момент розгляду справи складає 400х26,5=10600 грн..

Відповідно до ч.2 п.9 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

За ч. 1 ст. 1167 ЦПК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та моральних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.5 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, маральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Виходячи з пояснень позивача внаслідок вчинення крадіжки ОСОБА_3 позивачу ОСОБА_1 завдано моральну шкоду. Моральна шкода полягає у моральних стражданнях, які виникли внаслідок вчинення крадіжки майна позивача, почутті образи , зміни звичайного укладу життя внаслідок участі у досудовому розслідуванні, у судовому розгляді кримінального провадження, був позбавлений засобів для існування , в зв`язку з чим його переслідувало та переслідує до даного часу почуття тривоги та незахищеності, необхідності звертатися до суду.

Факт спричинення ОСОБА_3 моральних страждань у суду сумнівів не викликає.

Суд, визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди в межах заявлених позивачем вимог, керується вимогами, передбаченими ч.3 ст.23 ЦК України, та при цьому суд враховує вимоги розумності і справедливості і вважає, що позивачу спричинено моральну шкоду в розміри 5000 грн.

Розмір відшкодування моральної шкоди у 5000 грн. суд не вважає завищеним та заявленим з метою безпідставного збагачення.

Тому позов про відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню, як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами, які перевірені дослідженими судом доказами.

Право на правову допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України .

За приписами статей 133, 137 ЦПК України, витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат.

Відповідно до статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

При стягненні витрат на правничу допомогу суд враховує, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Позивач підтвердив та довів що ним було сплачено адвокату 1000 грн. за правничу допомогу.

Позовні вимоги в частині стягнення 5000 грн. за послуги таксі до задоволення не підлягають, оскільки позивач не надав суду підтверджуючих документів, що він користувався послугами таксі і такі витрати поніс.

відповідно до положень ст..ст. 3, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 137, 141, 258-259, 263-265 , 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 10600 (десять тисяч шістсот) грн. матеріальної шкоди, 5000 (п`ять тисяч) грн. моральної заподіяної злочином та 1000 грн. за надання правової допомоги адвокатом, в інший частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського Апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту судового рішення.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду буде виготовлено 01.07.2019 року.

Суддя: М. В. Ковальчук