Справа № 185/446/18
Провадження № 2/185/198/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2019 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Зінченко А.С., за участю секретаря судового засідання Снаткіна Д.О., позивача ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Литвин Ю.С., відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача - адвоката Остапулі Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу ЄУ № 185/446/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь безпідставно отримані грошові кошти в розмірі 1330000 грн. Позов мотивовано тим, що в липні 2017 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_3 ) познайомився з ОСОБА_2 (далі відповідач, ОСОБА_4 ). Через деякий час після спілкування у позивача з відповідачем виникли дружні стосунки та плани на ведення спільної підприємницької діяльності.

Під впливом довірливого відношення до відповідача, позивач у період з серпня 2017 року по грудень 2017 року здійснював періодичне перерахування грошових коштів на поточний рахунок відповідача (п/р НОМЕР_1 в АТ ОТП БАНК МФО 300528) окремими платежами на загальну суму 1 330 000,00 грн. Вказані суми грошових коштів перераховувалися відповідачу для початку спільного бізнесу (придбання товару та інше). Оскільки позивач повністю довіряв відповідачу, тому погоджені умови ведення спільного бізнесу не закріплялися в письмовому договорі.

Проте, через деякий час позивач дізнався, що відповідач, зловживаючи його довірою, заволоділа його грошовими коштами без наміру ведення спільного бізнесу, а отримані від позивача кошти витрачала на особисті потреби. Оскільки відповідач не має наміру повертати отримані кошти та уникає зустрічей з позивачем, позивач змушений повертати суму грошових коштів, які отримала відповідач від нього без жодної правової підстави, в судовому порядку, у зв`язку з чим подає до суду цей позов. Посилаючись на положення ст. 1212 ЦК України, позивач просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою від 26.01.2018 року Павлоградським міськрайонний судом Дніпропетровської області (суддя Бондаренко В.В.) відкрито загальне позовне провадження у вищевказаній справі та призначена справа до підготовчого судового засідання.

Відповідно до ухвали від 26.01.2018 заяву позивача про забезпечення позову задоволено частково, накладено арешт на квартиру та два автомобіля відповідача.

20.02.2018 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в яком зазначено, що в липні 2017 року вони з ОСОБА_1 познайомилися і почали зустрічатися, мали стосунки як чоловік та жінка. ОСОБА_1 приходив до неї до дому, допомагав по господарству, іноді ночував. В її квартирі знаходились його особисті речі, якими він користувався, знаходячись у неї. Вона готувала йому їжу, прала його речі. У них були дуже гарні відносини. Він постійно дарував квіти, подарунки, вони разом відпочивали в кафе та ресторанах. ОСОБА_1 стверджував, що розведений, має прибутковий бізнес, тому буде повністю її утримувати. Вона на той час не працювала, проживала (і зараз проживає) разом із неповнолітньою донькою. Позивач надавав їй грошові кошти, в тому числі шляхом перерахування грошових коштів на відкритий на її ім`я рахунок в АТ «ОТП БАНК». Ці кошти надавались на повне її утримання. Також вони витрачались і на спільний їх з ОСОБА_1 відпочинок. Отже підставою перерахування позивачем коштів, вказаних у позові на загальну суму 1 330 000 гривень протягом серпня грудня 2017 року на її поточний рахунок в АТ «ОТП БАНК», було не організація спільного бізнесу, як стверджує с своєму позові позивач, а добровільне, у зв`язку з їх близькими відносинами як чоловіка та жінки, їх надання для її утримання, як засіб до існування. На підставі вищевказаного, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню. В задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі.

28.02.2018 позивачем подано відповідь на відзив, відповідно до якої зазначено,що між позивачем та відповідачем не було сімейних стосунків (або подібних на сімейні стосунки). Позивач не вів спільне господарство із відповідачем, в її квартирі не було його особистих речей, він ночував вдома. Відповідач повністю заперечує проти того, що у неї із позивачем були бізнес-плани, приховуючи від суду іншу ділову переписку із відповідачем щодо обговорення бізнес-проекту. Вони вирішили створити свою компанію з назвою ETERNAL youth&beauty. Були закуплені пробні зразки товару для попереднього тестування, обговорювали з китайською компанією договір поставки косметологічної продукції для подальшої реалізації в Україні, згодом було організовано офіс в АДРЕСА_1 , в якому за кошти позивача зроблений новий ремонт, за кошти позивача закуплені нові меблі для офісу, оплачувалася заробітна плата менеджеру ОСОБА_5 та маркетологу ОСОБА_6 . Після того, коли вже почалася безпосередньо діяльність ETERNAL youth&beauty та з`явився перший прибуток, позивач висловив відповідачу намір отримати свою частку, на що почув від відповідача відмову, пояснюючи це тим, що компанія є її особистим бізнесом і ділитися прибутком вона не бажає (після припинення партнерських відносин із позивачем, відповідач на інстаграмм-сторінці ETERNAL youth&beauty заявляє, що вона є єдиною засновницею цієї компанії. Оскільки виникли непорозуміння щодо діяльності в бізнес-проекті, в який позивач вкладав фінансові інвестиції з метою отримання прибутку, щоб не доводити до конфлікту, позивач попросив відповідача повернути йому вкладені ним інвестиції, принаймні 1330000,00 грн., які він перераховував їй офіційно на її банківський рахунок (звертає увагу, що сума інвестицій була значно більшою, але ці кошти він передавав відповідачу готівкою). Позивач крім заявленої спірної суми, витрачав і інші особисті кошти готівкою на спільний із відповідачем бізнес (зокрема, ремонт офісу на АДРЕСА_1 , 18, в якому почала діяльність ETERNAL youth&beauty, оренда офісу, оренда квартири в Панорамі, з якої велися переговори по скайпу із китайською компанією, оплата участі у виставках, передплата за створення сайту, оплата юридичних послуг, придбання одягу та інших речей для респектабельного вигляду відповідача на виставках та в переговорах із потенційними партнерами, та інше). Кошти на оплату оренди квартири, де проживає відповідач, спільні обіди та вечері, ремонт обох машин відповідача, оплата проживання в готелях також сплачувалися позивачем, але він не просить їх повернути, Позивач просить повернути лише суму 1330000,00 грн, яка перераховувалася на організацію спільного бізнесу та закупівлю косметологічного товару для подальшої реалізації. Позивач дійсно обговорював із відповідачем купівлю автомобіля та квартири, а також надавав кошти на придбання авто, але ці кошти надавалися ним відповідачу готівкою та частково сплачувалися ним із власної банківської картки (додатково до суми 1330000,00 грн). Про те, що відповідач сплачує за квартиру в безготівковій формі із свого банківського рахунку, куди він перераховував кошти для закупівлі товару, йому не було про це відомо.

12.03.2018 відповідачем подано письмові заперечення відповідно до яких зазначено, що ніякого спільного бізнесу, про який стверджує позивач, вони не планували і домовленості щодо такого бізнесу не було. Позивач перераховував їй кошти у зв`язку з їх близькими відносинами як чоловіка та жінки. Він казав, що це на її утримання іїх потреби. Вона знімала з рахунку гроші, проте, самостійно витрачала лише на їжу, побутові потреби, орендну плату за квартиру, комунальні послуги, одежу та взуття собі і все необхідне для дитини. Про ці її витрати позивач знав так, як вони постійно спілкувались і вона про все йому розповідала. ЇЇ самостійні витрати складали незначну частину від перерахованих ним коштів. Всі інші кошти вона передавала позивачу або він брав сам, оскільки мав ключі від орендованої нею квартири і вільний доступ до всього, що в ній знаходилось. Позивач витрачав ці гроші на їх спільний відпочинок, купівлю їй і собі одягу за кордоном, а також на свої потреби, про які вона у нього ніколи не питала. Крім того, вона перераховувала кошти з рахунку в АТ «ОТП БАНК» в безготівковій формі на будь-які потреби на прохання позивача. Позивач сам контролював наявність в неї коштів та сам вирішував коли і скільки грошей перерахувати на її рахунок. На початку жовтня вони вибрали їй квартиру та автомобіль, але позивач повідомив, що у нього зараз не має «зайвих» коштів для цього, необхідно на короткий строк взяти в борг кошти. 05 жовтня 2017 року вона взяла в борг у своєї тітки , ОСОБА_7 , 45 000 доларів США, які зобов`язалась повернути через шість місяців. Позивач її завірив, що борг тітці повернуть набагато раніше. 10 жовтня 2017 року з узятих у борг у тітки коштів вона сплатила 20 000 доларів США за автомобіль PORSCHE САЕNNЕ, 2008 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_2 , який позивач їй вибрав і позиціонував як подарунок. При цьому він дійсно за свої кошти заказував електронні ключі для цього автомобіля, нові покришки та інші дрібниці. 25 673,75 доларів США доларів США, що еквівалентно 689 660,40 грн. , як перший платіж за договором від 2 листопада 2017 року купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 вона сплатила з рахунку в АТ «ОТП БАНК», а позивачу віддала взяті в борг у тітки 25 000 доларів США. Фактично за вищевказані автомобіль та квартиру вона сплатила свої кошти так, як позивач грошей для повернення боргу так їй і не дав. Також вона планувала і обговорювала особистий бізнес з китайською компанією, без будь-кого, в тому числі і без позивача. Можливо на якомусь етапі у позивача і виник план долучитись до цього бізнесу, але вона про це не знала, про спільний бізнес з ним не домовлялась. Інша справа, що він в її планах щодо організації особистого бізнесу позивач підтримував та допомагав. Зокрема, після реєстрації нею 01.12.2017 року ФОП відповідач надав безкоштовно в користування приміщення разом з меблями, надав 04.12.2017 року кошти для пробної партії товару - 130 000 грн, а також, його юристи допомагали з розробкою договору. Після припинення їх відносин, це приміщення і меблі залишились у позивача.

Ухвалою від 17.04.2018 в підготовчому судовому засіданні задоволено заяву позивача про відвід судді.

Ухвалою від 19.04.2018 справу прийнято до провадження судді Зінченко А.С. та розпочато підготовче провадження.

Ухвалою від 18.06.2018 закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі просив задовольнити, дав пояснення відповідно до позову, відповіді на відзив, заперечень. Також, позивач зазначив, що між ним та відповідачем були близькі стосунки, в тому числі і інтимні, вони разом проводили час, подорожували за кордон декілька разів, за все сплачував він особисто зі своїх власних коштів, які не є предметом спору, також він дарив подарунки. Під час спілкування вони домовились створити спільний бізнес в сфері косметології, так як відповідач є фахівцем в цій сфері, домовленості були усні, жодних угод вони не укладали, ризики він розумів, саме для цього вона відкрила на своє ім`я рахунок, на який він переводив кошти для бізнесу, акумуляція коштів була необхідна, так як його основний бізнес є аграрним, він є сезонним, тому кошти він переводив частинами - акумулював для подальшого бізнесу з відповідачем, витрачати ці кошти планували після укладення договору з китайцями. Також він винаймав офіс для цього бізнесу, була придбана техніка, канцтовари, розробляли сайт, за що він також сплачував ОСОБА_8 , знайомій відповідача. Вони разом їздили на виставку до м. Києва, знайшли китайську компанію, спілкувались через перекладача, та купували пробні товари. Вартість машини PORSCHE САЕNNЕ до предмету спору не входить, так як це був його подарунок відповідачу за який він платив власні кошти 20 000 доларів США, що не є предметом спору. З приводу купівлі квартири в м АДРЕСА_3 Дніпро він допомагав відповідачу з вибором, та його юристи надавали консультативні послуги. Він не погоджувався, та не надавав дозволу відповідачу витрачати кошти зі спірного рахунку на інші ніж бізнес цілі, в тому числі купівля квартири, обслуговування автомобіля, збільшення грудей, та інше. Надану відповідачем переписку в мережі Viber він не визнає, між ними була переписка, але ці повідомлення, що надані відповідачем він не писав, вважає, що переписка є підробною. Кошти в розмірі 1 330 000 грн. були відповідачем отримані безпідставно, так як спільного бізнесу вони не створили, а відповідач відмовляється їх повертати, єдина сума яка була витрачена за призначенням це останній переказ в 130 000 грн., яку він переводив на купівлю товару, і відповідач закупила товар на цю суму. Куди відповідач витрачала кошти з рахунку йому не відомо, так як в нього не було до нього доступу. Жодний коштів відповідач йому не передавала, а саме 45 000 доларів США, які вона нібито зайняла у тітки для купівлі автомобіля та квартири, це не правдива інформація.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені у позові, відповіді на відзив, письмових поясненнях. Вважає, що надана відповідачем переписка в мережі Viber не є належним та допустимим доказом, так як частинами не відповідає наданому оригіналу, та є підробною, так як дуже легко змінити назву адресата в переписці. Вважає, що відповідач змінює позицію та надає неправдиві докази для того щоб ввести суд в оману, а її сприйняття відносин з позивачем як сімейних не є правдою, та не ґрунтується на доказах та вимогах закону, також не знайшли свого підтвердження твердження відповідача, що спірні кошти були їй надані як засіб для існування, так як вона отримує дохід, винаймає житло, подорожує за кордон, витрачає в місяць приблизно 1000 доларів США, тобто не потребує утримання, вони з позивачем не перебували в будь-яких сімейних відносин відповідно до СК України, та сума коштів та цілі на які вони витрачались спростовують твердження відповідача, що вони призначались як засіб для існування. Щодо зайняття 45 000 доларів США та передачі цих коштів позивачу, зазначає, що ця інформація не є правдивою, не підтверджується жодними доказами, крім того, не було необхідності займати ці кошти, так як необхідна сума була на рахунку відповідача, та відповідно була нею витрачена. Позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, дала пояснення відповідно до відзиву та заперечень. Також зазначила, що стосунки з позивачем у них були близькі як чоловіка та жінки, вона сприймала ці відносини як сімейні, вони планували разом жити, і для цього шукали та купували квартиру, вона познайомила з позивачем свою доньку та друзів. Позивач часто перебував в квартирі, в якій вона проживала з донькою, ночував в ній, також в кватирі були його речі, вони часто разом обідали та вечеряли в ресторанах, також з її друзями. Позивач дарив їй багато подарунків, також збільшити груди, купити машину та квартиру це була його ініціатива, він «підтягував її до свого рівня». Також в квартирі у них перебували кошти, які давав позивач, та вони їх витрачали на спільні покупки. Але після того, як вона дізналась про дружину позивача, вони розійшлись, та він вирішив через цей позов повернуту кошти. Рахунок в банку вона, також відкрила, за пропозицією позивача, він переводив на нього кошти, які вони витрачали на спільній відпочинок, купівлю продуктів, на машину, збільшення грудей, квартиру та інше. Кошти витрачались тільки з дозволу позивача, він говорив скільки і для чого зняти, вона на вважала ці кошти своїми, ними розпоряджався позивач, вона робила все з його дозволу та вказівок. Кошти, які є предметом договору, позивач надавав добровільно, вона сприймала їх як кошти які він витрачає на неї, так як в них спільні сімені відносини і він вкладає ці кошти в неї для того, щоб «підняти до свого рівня». На підставі викладеного вважає, що ці кошти не є безпідставно отриманими та не підлягають поверненню. Правову природу їх відносин з позивачем вона пояснити не може, також не може пояснити на якій правовій підставі позивач переводив спірні кошти, можливо це подарунок, можливо інше. Також, зазначила, що машину PORSCHE САЕNNЕ та квартиру в м. Дніпро вона придбала за власні кошти, 45 000 доларів, які зайняла у своїй тітки, так як позивач сказав, що в нього немає вільних коштів, треба зайняти, а він потім віддасть, вона зайняла кошти передала їх позивачу, жодних розписок не складалось. Наразі ці кошти тітці віддають її батьки, позивач не віддавав. На підставі викладеного, вважає, що кошти, які були сплачені як взнос за квартиру вона віддала позивачу. Жодних домовленостей про ведення спільного бізнесу між ними не було, відповідач збиралась та організовувала власний особистий бізнес, для чого і зареєструвалась як ФОП. Позивач лише допомагав з власної волі організовувати їй свій бізнес, надавав консультації та офіс. В позові просить відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечувала з підстав необґрунтованості та безпідставності позовних вимог, дала пояснення відповідно до відзиву та заперечення, зазначила, що перекази спірної суми коштів позивачем надавалися добровільно, за його власною ініціативою, в якості фінансової підтримки відповідача, так як в них були близькі стосунки як між чоловіком та жінкою, та надавались на її утримання, що в силу ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню, також кошти не підлягають поверненню так як були договірні відносини. Спірні кошти були витрачені на спільний відпочинок, та інші спільні витрати з дозволу позивача, за його вказівками, та не підлягають поверненню та стягненню з відповідача.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона працює перекладачем, вона познайомилась з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на виставці в м. Києві. Вони придбали деяку продукцію, розраховувався ОСОБА_3 . Після виставки до неї звернулась ОСОБА_4 для проведення скап - конференції, вони провели близько 3 конференцій за участю ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , неї та китайської сторони. І Микола, і ОСОБА_4 були активними учасниками, задавали питання. Потім ОСОБА_4 надіслала договір, вона його відкоригувала та надіслала, їй заплатили 1600 грн. Вона запитала у ОСОБА_13 , чи заключили вони договір, на що вона відповіла, що ні. ОСОБА_4 спілкувалась з нею від себе та від ОСОБА_14 . Вона їх вважала бізнес партнерами. Вони розмовляли про бізнес між собою. Відповідач цікавилась про продукцію від своєї особи, ОСОБА_3 також цікавився ставив питання, було придбано до 20 одиниць продукції, письмового підтвердження купівлі продажу не було. На її особисту думку, товар був куплений не в повній мірі для особистих потреб. Їй не повідомляли для чого вони купили цю продукцію.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вона є тіткою відповідача, в жовтні місяці 2017 року вона зайняла 45.000 доларів США своїй племінниці, гроші зайняла за проханням сестри мами ОСОБА_13 , сказали на купівлю квартири та машини. Кристина пояснила, що в неї є молодий чоловік і в них все серйозно, в них все було гарно. Їй повернуто 17.000 доларів США на теперішній час. Про їх домовленості нічого не знала. Інколи бачила ОСОБА_15 у своєї сестри , позивача не бачила, але зі слів ОСОБА_13 знала, що в них все серйозно. ОСОБА_4 жила зі своєю донькою, знає, що вона працювала, їй відомо, що вона познайомилась з чоловіком у спортзалі, чи перебувала вона на його утриманні їй не відомо, у них були стосунки.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснила, що вона є подругою відповідача. Позивач та відповідач весь час проводили разом, в них, на її думку, були сімейні відносини, в квартирі знаходились гроші, речі позивача, вони разом купували харчі. Вона приходила до них в гості приблизно раз, два в місяць, також вони разом обідали. Позивач та відповідач разом не проживали, але постійно були разом, та планували жити разом. Вони обговорювали свої поїздки, багато разом подорожували. ОСОБА_3 відкрив рахунок і перераховував ОСОБА_17 гроші на потреби. Вони разом розпоряджались грошима. Вони не скривали свої відносини. Вона чула як ОСОБА_3 казав, що йому потрібні гроші і вона знімала їх з рахунку. ОСОБА_4 вивчала косметологію, раніше працювала, коли була у відносинах з ОСОБА_10 не працювала. Чи є в ОСОБА_13 ще чоловіки не знає. Вона чула, що ОСОБА_3 просив ОСОБА_15 зайняти гроші, так як в нього був форс-мажор. Вона не була присутня при передачі грошей, щодо сум які перераховувались та знімались, також, не знає, чула суми 70 000, 100000. Скільки він перераховував ОСОБА_17 грошей вона не знає. Чула, що необхідно зайняти 45 000 доларів США для квартири та машини, ОСОБА_4 зайняла у тітки. При ній вони говорили лише про любов та подорожі, про спільний бізнес, договори при ній вони не говорили.

Неповнолітня ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснила, що вона є донькою відповідача. У її матері були стосунки з ОСОБА_10 приблизно пів року, потім вони розійшлись і він подав позов. В серпні 2017 року вона познайомилась з ОСОБА_10 коли він прийшов до них до дому. Мама та ОСОБА_3 проводили час разом, обідали, вечеряли, він ночував у них вдома, дома були його речі. Він відкрив рахунок у банку, перераховував гроші. Вдома також були кошти, які давав ОСОБА_3 , окремо великі суми 100 000, 70 000, 50 000 грн., окремо на дрібні витрати купюри по 200,500 грн., вона знала, що це кошти ОСОБА_12 , коли він просив мама та вона їх йому виносили, коли мама брала кошти, то вона питала дозволу у ОСОБА_12 . Він також розпоряджався цими грошима. Вони часто їздили за кордон, вона в цей час лишилась с татом або дідом, батько їй гроші дає рідко. Вона знає про 45.000 доларів США, зайняти просив ОСОБА_3 не при ній, передачі цих коштів ОСОБА_19 вона не бачила. Мама раніше працювала, займалась косметологією, під час стосунків с Миколою не працювала. Вони з мамою живуть в м. Дніпро, її забезпечує мама.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснила, що вона є подругою відповідача, знайомі вони 5-6 років, разом працювали. ОСОБА_4 була у відношеннях з ОСОБА_10 , він хоче повернути гроші які він витратив на ОСОБА_15 . ОСОБА_21 вона побачила влітку з ОСОБА_11 вперше. Вони постійно були разом, відпочивали, подорожували як родина. Зі слів ОСОБА_13 вона знає, що вони робили покупки разом, збирались купувати квартиру щоб разом жити, купували машину, хто саме платив гроші за машину не знає. ОСОБА_3 надавав ОСОБА_17 гроші для побутових потреб. Знає, що він перераховував їй гроші на рахунок. Один раз 200.000 грн, другий 100.000 грн., це гроші на відпочинок. З нею не було домовленостей про створення бізнесу, розмов про спільний бізнес вона не чула. ОСОБА_4 сама планувала свій бізнес, а ОСОБА_3 надавав підтримку та допомогу. Вона також надавала ОСОБА_17 допомогу та консультації по її бізнесу, приходила до неї в офіс. Сайт вона не робила, кошти які прийшли до неї на рахунок, це сплата за речі, які вона продала ОСОБА_22 ОСОБА_4 сказала гроші прийдуть, від кого для неї не має значення. З ОСОБА_10 в неї не було жодних домовленостей, домовленості були лише з ОСОБА_11 , про перерахування коштів для бізнесу від позивача відповідачу вона нічого не знає. Власних коштів для відкриття бізнесу у ОСОБА_13 не було.

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні пояснила, що вона є подругою відповідача, знайомі вони приблизно 4 роки, ОСОБА_21 знає з літа 2017 року. ОСОБА_3 перераховував гроші ОСОБА_17 на картку для спільного користування. З ним вона познайомилась через ОСОБА_15 , його бачила у ОСОБА_13 неодноразово, вона бувала у ОСОБА_13 приблизно 1 раз в 10 днів. В них були романтичні відносини, вони відпочивали разом в країні та за кордоном. Вони не скривали свої відносини, робили покупки разом, він був вдома у ОСОБА_13 як у себе вдома, домашній одяг, спілкувався з дитиною, він планував жити з разом з ОСОБА_11 як сім`я. Вони розмовляли про гроші, ОСОБА_4 хотіла відкрити свій бізнес. Він дав їй 4000 євро як подарунок для відкриття бізнесу, в неї не було своїх коштів на відкриття бізнесу, вона порахувала, що для початку буде досить 4000 євро, ОСОБА_24 їй дав ці кошти як допомогу для відкриття бізнесу. Душка ОСОБА_25 орендував офіс для ОСОБА_13 . ОСОБА_4 давно планувала свій бізнес, була на виставках, вела перемовини з партнерами, вона їй допомагала, надавала інформацію, консультації, також в неї були ключі від офісу, ключі давала ОСОБА_4 щоб вона їй допомогала. В неї не було домовленостей з ОСОБА_26 стосовно бізнесу, їй ніхто не пропонував роботу, участь у бізнесі, ОСОБА_17 вона лише допомагала, не працювала у неї. Ключі від офісу віддала ОСОБА_19 , раніше спілкувалась з ним з приводу канцтоварів так як про це попросила ОСОБА_4 . Щодо перерахування на рахунок відповідача грошей в сумі 1 330 000 грн. їй нічого не відомо.

Також в судовому засіданні як свідки були допитані позивач та відповідач, які дали показання відповідно пояснень зазначених раніше.

Позивач, зокрема, зазначив, що в них дійсно були близькі інтимні стосунки, вони багато подорожували, він за все сплачував свої власні кошти, також робив багато коштовних подарунків за власні кошти, також, подарував машину, всі ці кошти не є предметом спору. В них була домовленість на ведення спільного бізнесу, відкривати який планували на ім`я ОСОБА_13 , він винайняв офіс, меблі, сплачував заробітну плату співробітникам, зокрема, Сушанський та ОСОБА_27 , планувався великий оберт коштів в рік приблизно 8 мільйонів, в м. Києві була перша закупка пробного товару у китайців приблизно на 500 євро, переведена сума 1 200 000 грн. планувалась для подальшої роботи з китайцями, 130 000 грн. він переводив для закупки товару для реальної торгівлі, і ці кошти були витрачені на закупку цього товару. В кінці року при проведенні звірки з бізнес партнерами ОСОБА_4 відмовила в наданні інформації , в подальшому збігла з офісу. Щодо 45 000 доларів США взятих в борг у тітки йому нічого не відомо, цих коштів від ОСОБА_13 він не отримував, ні про що не просив. Він знав, що ОСОБА_4 бажає збільшити груди, це її бажання, вважає, що вона сама сплатила з операцію, щодо купівлі квартири він допомагав супроводом юристів, за який рахунок ОСОБА_4 внесла кошти за квартиру вона йому не говорила, він самостійно сплачував за ключ та покришки для авто, щодо страховки не пам`ятає. Кошти на спірному особистому рахунку ОСОБА_4 могла і витрачала самостійно, не підтверджує, що ці кошти витрачались на подорожі, покупки, їжу, так як ці витрати він сплачував окремо за особисті кошти.

Відповідач, зокрема, зазначила, що жодних бізнес-домовленостей між нею та позивачем не було, спільний бізнес не планувався, відносини були лише близькі та інтимні, кошти, які переводив позивач вони витрачали разом, бізнес свій особистий вона планувала та розпочинала сама, ОСОБА_3 лише надавав допомогу, квартиру та машину вони обирали разом. Всі кошти, які ОСОБА_3 перерахував на її особистий рахунок це кошти які він надавав для підвищення її рівня та матеріального благополуччя, вона ними не розпоряджалась, не могла самостійно витрачати, всі ці кошти вони витратили разом на спільні подорожі, спільні витрати, авто, грудь, яку збільшити наполягав ОСОБА_3 . Сума її щомісячних витрат приблизно 1000 доларів США в місяць. 45 000 доларів США, які вона зайняла у тітки, вона віддала ОСОБА_19 , доказів цього в неї не має, так як в них на її думку були сімейні відносини, розписка не складалась.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини 1 та 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що з серпня 2017 року по грудень 2017 року позивач зі свого рахунку № НОМЕР_3 здійснював періодичне перерахування грошових коштів на поточний рахунок відповідача (п/р НОМЕР_1 в АТ ОТП БАНК МФО 300528) окремими платежами на загальну суму 1 330 000,00 грн., цільове призначення платежів не зазначено (т. 1 а.с. 13-23 ).

У судовому засіданні відповідач та її представник підтвердили факт переведення вказаних коштів позивачем на особистий рахунок відповідача.

Відповідно до витягу з рахунку відповідача № НОМЕР_1 в АТ ОТП БАНК МФО 300528 (том 2 а.с. 35 39) вбачається отримання коштів з рахунку позивача № НОМЕР_3 , та куди витрачалися кошти, а саме:

Дата банківської операціїСума грошей, перерахованих Позивачем Відповідачці, грнСума витрат, грнПризначення витрачених коштів
23.08.2017100 000,00
28.08.2017100 000,00
29.08.2017100 000,00
30.08.2017100 000,00
01.09.2017200 000,00
05.09.2017100 000,00
06.09.2017100 000,00
07.09.2017 30 000,00Переказ на власний картковий рахунок
11.09.2017 40 000,00Переказ на власний картковий рахунок
НОМЕР_4 000,00Поповнення карткового рахунку ОСОБА_28 (оплата операції по збільшенню грудей)
11.10.2017 19 368,54Страхова плата
19.10.2017 26 641,44Резервування квартири
01.11.2017400 000,00
02.11.2017 1 200,00Виготовлення технічного паспорта на квартиру
2 000,00Комісія за переказ коштів
59 217,36Видача з поточного рахунку
663 230,40Оплата першого внеску за квартиру по договору купівлі-продажу
04.12.2017130 000,00
06.12.2017 130 000,00Видача готівки з поточного рахунку

Цільове витрачання коштів визнається відповідачем, але остання посилається на те, що всі витрати здійснювались з дозволу та вказівкою позивача.

Позивачем та відповідачем в письмових заявах по суті спору зазначено, та в судовому засідання підтверджено, що остання суму 130 000 грн. переведена 04.12.2017 , знята 06.12.2017 , була надана позивачем на придбання товару, і відповідачем було її витрачено за призначенням на придбання товару косметичних засобів.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Зокрема, відповідно до змісту ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок НОМЕР_5 (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) НОМЕР_6 правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Вiдповiдно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, ч. 1, ч. 2ст. 509 ЦК України, цивiльнi права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Частиною 1 ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 205 ЦК України правочин може вичинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Приписами ч. 1 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Системний аналіз положень наведених положень дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч . 2 ст. 11 ЦК України.

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.

Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених ст.ст. 11, 600, 601, 604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання). Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Якщо суд не може встановити реальні та достатні правові підстави для набуття або збереження особою майна (грошей), посилання на недоведеність потерпілим відсутності або недостатності правових підстав такої передачі або збереження отриманого майна іншою особою неможе служити підставою для відмови у позові.

Потерпілому першочергово потрібно довести належним чином факт набуття або збереження майна особою, яка його отримала, та заперечити наявність достатніх правової підстави для такого набуття. Особа, яка отримала майно, за наявності сумнівів у існуванні правових підстав для такого набуття або збереження, їх достатності, має доводити наявність та достатність таких правових підстав.

У частині четвертій статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вказані вище правові висновки висловлені Верховним Судом у постановах: від 17.04.2019 справа № 759/1206/17, від 10 вересня 2018 року у справі № 638/11807/15-ц, від 12 вересня 2018 року у справі № 154/948/16 , від 12 грудня 2018 року у справі № 205/3330/14-ц.

Суд також враховує роз`яснення пункту 12 постанови Пленуму Верховного Суду від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», а саме, що не може доводитися показанням свідків виконання зобов`язань, що виникли з правочину. Випадки, коли показання свідків допускаються як засіб доказування факту вчинення правочину, прямо визначені у ЦК України, зокрема у частині другій статті 937 ЦК України (форма договору зберігання), частині третій статті 949 ЦК України (обов`язок зберігача повернути річ), які до спірних правовідносин не застосовуються.

З урахуванням вищезазначених норм закони та правових висновків щодо їх застосування, суд зазначає наступні висновки по справі.

Посилання сторони відповідача на те, що кошти можна вважати, тому числі, отриманими в якості подарунку, не заслуговують на увагу, оскільки в силу ч. 5 ст. 719 ЦК України, договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п`ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Розмір отриманих коштів від позивача, в якості подарунку, підлягав укладенню в письмовій формі та нотаріальному посвідченню. Проте даний договір між сторонами не укладався, нотаріально не посвідчувався, а тому вказані посилання є необґрунтованими та безпідставними.

Щодо посилання відповідача на отримання спірних коштів як утримання та як засіб до існування необхідно зазначити наступне. Словосполучення засіб до існування тлумачиться як кошти на вкрай необхідні засоби для можливості прожити, наприклад, необхідний одяг, взуття, їжа, ліки. Виписка з банківського рахунку відповідача (а.с. 35 39 том 2) містить цільове призначення витрачення коштів (оплату операції по збільшенню грудей, внеску за квартиру, страховку автомобіля), що не є витратами на засоби до існування (їжа, ліки, проїзд тощо).

Утримання можливо при наявності сімейно-родинних відносин, наприклад, утримання батьками своїх дітей, або повнолітніми дітьми своїх батьків, або подружжя один одного. Таке утримання регулюється нормами Сімейного кодексу України. Відповідачем у порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин, зокрема перебування з позивачем у фактичних шлюбних відносинах, чи інших сімейних стосунках або наявності у позивача обов`язків, визначених Сімейним кодексом України, щодо фінансового забезпечення відповідача, а її особисте сприйняття їх спільних близьких стосунків як сімейних та сподівання на подальше створення родини та подальше спільне проживання не є доказом існування сімейно-родинних відносин, що також підтвердили всі свідки в судовому засіданні, які зазначили про близькі стосунки між сторонами, які всі сприймали як серйозні з наміром в подальшому створити сім`ю. Періодичне перебування позивача в квартирі відповідача, наявність в ній деяких його речей, ночівля, без постійного спільного проживання, спільні подорожі не є доказами перебування сторін у фактичних шлюбних відносинах, чи інших сімейних стосунках, з відповідними взаємними правами та обов`язками в розумінні СК України.

Щодо суперечливих доказів стосовно оплати за операцію по збільшенню грудей (том 2 а.с. 19, а.с. 139 ), суд вважає необхідним зазначити що ці докази не містять підтвердження цільового надання коштів позивачем саме на дану операцію, чи його згоду витрачання перерахованих коштів за цим призначенням. Крім того, відповідач зазначила, що кошти повернені лікарнею (якщо вони повертались), вона позивачу не повертала.

Щодо посилань відповідача на надання нею позивачу коштів в сумі 45 000 доларів США, які вона зайняла, та які в подальшому були витрачені на сплату за автомобіль та повернення позивачу суми, сплаченої за квартиру в м АДРЕСА_3 Дніпро, необхідно зазначити, що жодних належних та допустимих доказів на підтвердження надання цих коштів позивачу відповідачем не надано, а позивач категорично заперечує факт існування таких домовленостей та передачі зазначених коштів. Крім того, саме твердження відповідача про повернення нею позивачу коштів, внесених за квартиру з рахунку № НОМЕР_1 (на якому була відповідна сума, що суперечить твердженню відповідача про наявність форс-мажору у зв`язку з відсутністю необхідної суми та необхідність зайняття коштів), свідчить про визнання відповідачем необхідності повернення цих коштів, крім того, відповідач в ході всього розгляду справи наполягала, що спірні кошти не були її власністю, вона ними не розпоряджалась особисто.

Належних та допустимих доказів спільного витрачання сторонами коштів, які є предметом спору, на спільний відпочинок, щоденні спільні витрати, речі, їжу, придбання авто, відповідачем суду не надано.

В свою чергу позивачем надано письмові докази щодо витрачання його особистих коштів під час спільних подорожей з відповідачем на спільний відпочинок, речі та інше, що підтверджується витягом з його банківського рахунку в АТ «ОТП БАНК» (а.с.59-66 ) та іншими письмовими матеріалами по справі.

Щодо переписки в мережі «Viber», необхідно зазначити, що судом вона була досліджена в судовому засіданні та звірена з наданим відповідачем оригіналом в мобільному телефоні, але не може бути неналежним доказом у справі, так як не містить інформації щодо предмета доказування (позиції відповідача), а саме повідомлення про списання сум 30 000 грн., 40 000 грн. (том 1 а.с. 96) не містить цільового призначення, чи вказівок про списання коштів саме з цього рахунку, а відповідно до витягу з рахунку відповідача ці кошти переводились на іншій власний рахунок відповідача, та переписка сторін у програмі обміну інформацією «Viber» не може бути прийнята судом до уваги, оскільки неможливо достовірно ідентифікувати осіб, що здійснюють переписку (та як можна самостійно змінити ім`я співрозмовника на будь-яке, або номер телефону), тобто, наявна технічна можливість здійснення зміни зазначеної інформації, та саме в судовому засіданні, зокрема, встановлено не відповідність оригіналу та між собою одних і тих повідомлень (а.с. 94,103,104 повідомлення з пуховиком), а тому цей доказ не може бути прийнятий як належний та допустимий у розумінні ст. 77-80 ЦПК України.

Крім того, необхідно зазначити, що дана переписка не суперечить обставинам зазначеними та визнаними сторонами та підтвердженими свідками щодо романтичних стосунків між позивачем та відповідачем, та не містить прямих доказів обставин на які посилається відповідач, а саме прямих вказівок, та розпоряджень щодо використання коштів саме з рахунку № НОМЕР_1 .

Таким чином, судом встановлено, що правова підстава щодо отримання коштів між сторонами не виникала, будь-які письмові договори сторони не укладали, відповідач категорично заперечує наявність усної домовленості щодо організації спільного бізнесу, сторонами також не надано доказів існування таких домовленостей (договори, будь-яка переписка з цього приводу), які відповідно до ст. 1130,1131 ЦК України, укладаються у письмовій формі, а тому сума 1 200 000 грн. (за відрахуванням 130 000 грн. які сторони визнали, як такі що були надані на придбання товару та витрачені за призначенням), вважається отриманою відповідачем безпідставно у розумінні ст. 1212 ЦК України та є такою, що підлягає поверненню.

Таким чином, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку що позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 5,12,13, 81, 89,141,258,259,263-265,268,273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_8 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , грошові кошти в сумі 1 200 000 (один мільйон двісті тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_8 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , судовий збір в розмірі 7929 (сім тисяч дев`ятсот двадцять дев`ять) грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя А. С. Зінченко