Провадження № 4-с/760/120/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Гак І.О.

представника заявника - ОСОБА_1 .

стягувача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_3 , заінтересовані особи: головний державний виконавець Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Штойка Людмила Романівна, ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вичнити дії, суд

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду зі скаргою і просить:

-визнати неправомірними дії головного державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Штойки Л.Р. щодо складання та підписання розрахунку заборгованості ОСОБА_3 зі сплати аліментів вих. № 19320 від 02 квітня 2019 року;

-зобов`язати головного державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Штойку Л.Р. скласти новий розрахунок заборгованості ОСОБА_3 за виконавчим листом № 2-422/2011 від 11 жовтня 2011 року, виданий Котовським міськрайонним судом Одеської області від 18 лютого 2011 року у відповідності до ч. 1 ст. 195 СК України.

Посилається на те, що головним державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Штойкою Л.Р. на його вимогу був складений розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за вих. № 19320 від 02 квітня 2019 року, який був одержаний 08 квітня 2019 року.

Вказаний розрахунок складений в межах виконавчого провадження № 51541638, відкритого на виконання рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 18 лютого 2011 року та ухвали Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12 березня 2011 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до нього про стягнення з аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини від усіх видів його доходу щомісячно, починаючи з 21 січня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

Розрахунок складений згідно даних органів статистики щодо середньомісячної заробітної плати по місту Києву.

Вважає дії державного виконавця по складанню розрахунку протиправними та незаконними, а розрахунок такий, що підлягає скасуванню.

Відповідно до рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 18 лютого 2011 року та ухвали судуу від 12 березня 2011 року він має сплачувати ј частину від усіх видів свого доходу.

При наявності доходів він повинен сплачувати аліменти з їх наявності, а у разі відсутності доходів стягнення аліментів має здійснюватися, виходячи з середньомісячної заробітної плати у певному місці мешкання.

Державному виконавцю був наданий Договір № 1 про створення літературного твору від 02 травня 2018 року, відповідно до якого він одержує дохід в розмірі 2 000, 00 гр. на місяць.

Відповідно до п. 3.1 Договору робота по створенню твору здійснюється до 30 грудня 2021 року.

Вказаний договір був задекларований у фіскальній службі Солом`янського району м. Києва, що підтверджується відповідною податковою декларацією про майновий стан і доходи, яка була одержана фіскальною службою 17 січня 2019 року.

Таким чином, з травня 2018 року він щомісячно почав одержувати дохід в розмірі 2 000, 00 гр.

Супровідними листами від 08 лютого 2019 року та 22 лютого 2019 року з доданим до них Договором про створення літературного твору та довідкою про подану декларацію державна виконавча служба була повідомлена про наявність у нього доходів, у зв`язку з чим повинна була здійснювати розрахунок аліментів з травня місяця, виходячи з одержаного ним доходу, а не з середньомісячної заробітної плати по м. Києву.

Також зазначає, що державним виконавцем були порушенні норми чинного законодавства, оскільки наданий йому розрахунок заборгованості відображає заборгованість лише з березня 2018 року і не містить суми заборгованості, починаючи з того періоду, з якого вона виникла, що порушує його право на отримання інформації щодо суми заборгованості в повному обсязі та унеможливлює його право на оскарження такої заборгованості.

Виходячи з цього, просить задовольнити скаргу.

Представник заявника в судовому засіданні скаргу підтримала.

Стягувач в судовому засіданні проти скарги заперечувала.

Зазначала, що проведений державний виконавцем розрахунок заборгованості був вчинений у відповідності та в межах чинного законодавства.

Також зазначає, що у фіскальній службі мав декларуватися не договір, на який посилався заявник, а доходи, отримані ним.

Вважає дії заявника направленими на ухилення від сплати аліментів в належному розмірі.

Крім того, зазначила, що заявник є фізично здоровою особою, яка не докладає належних зусиль для пошуку постійного місця роботи та піклування про їх спільну дитину.

При цьому займається вихованням дітей від другого шлюбу, в той час, коли їх мати дітей працює, задовольняється отримуваним доходом та не вживає будь-яких заходів для погашення заборгованості та надання їх спільному синові достатнього утримання,виходячи з його віку.

Враховуючи викладене, просить відмовити в задоволенні скарги.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, про час розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Про причини неявки суд до відома не поставив.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги заявника, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 18 лютого 2011 року з заявника стягнуті аліменти на користь ОСОБА_2 /ОСОБА_2/ на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 21 січня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

02 квітня 2019 року головним державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Штойкою Л.Р. на вимогу заявника був складений розрахунок заборгованості зі сплати аліментів.

З зазначеного розрахунку вбачається, що станом на 01 берерзня 2018 року заборгованість становить 79 788, 83 гр.

При визначенні розміру заборгованості враховувалася середня заробітна плата працівника для цієї місцевості.

/ а.с.5; 13 /

02 травня 2018 року між заявником та ОСОБА_7 був укладений Договір про створення літературного твору, згідно з яким заявник одержує дохід в розмірі 2 000, 00 гр. щомісячно, починаючи з моменту підписання договору і до 30 грудня 2021 року.

Отримана сума доходів заявника за 2018 рік також підтверджується податковою декларацією про майновий стан і доходи.

Супровідними листами від 08 лютого 2019 року та 22 лютого 2019 року з доданим до них Договором про створення літературного твору та довідкою про подану декларацію заявником було повідомлено державну виконавчу службу про наявність у нього доходів у розмірі 2 000. 00 гр. на місяць.

/ а.с. 7 - 12 /

Представник заявника вважає, що наявність у останнього офіційного доходу не давала державному виконавцю права нараховувати заборгованість виходячи з середньої заробітної плати працівника по місцевості.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:

1) верховенства права;

2) обов`язковості виконання рішень;

3) законності;

4) диспозитивності;

5) справедливості, неупередженості та об`єктивності;

6) гласності та відкритості виконавчого провадження;

7) розумності строків виконавчого провадження;

8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;

9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Статтею 71 Закону встановлено, що порядок стягнення аліментів визначається законом.

Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Частиною 1 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам необхідно враховувати, що розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати, керуючись вимогами статті 74 Закону про виконавче провадження, відповідними нормами сімейного законодавства, а також постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 (з наступними змінами) "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб".

З розрахунку заборгованості по аліментах вбачається, що він був визначений державним виконавцем з порушенням ст.70 Закону, а саме з суми середньомісячного заробітку без утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 5, 18 ч. 1, ст.ст. 70, 71 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 4, 10,18, 76-81, 447-453 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Штойки Л.Р. щодо складання Розрахунку заборгованості ОСОБА_3 зі сплати аліментів № 51541638 від 02 квітня 2019 року.

Зобов`язати головного державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Штойку Л.Р. скласти новий розрахунок заборгованості ОСОБА_3 зі сплати аліментів з урахуванням вимог ч.1 ст.70 Закону України « Про виконавче провадження».

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 08 липня 2019 року.

Суддя: Л.А.Шереметьєва