Справа №: 671/2420/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2019 рокуВолочиський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Ніколової С.В.

з участю секретаря судового засідання Хрупайло Т.В.,

з участю: позивачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , відповідачки ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 , представника третьої особи ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у залі суду в м. Волочиськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Волочиська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

встановив:

В грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав стосовно неповнолітніх дітей - дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В обгрунтування своїх вимог посилалася на те, що вона є дочкою відповідачки, в якої, окрім неї є ще двоє неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також є поновлітній син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зазначила, що відповідачка в побуті та в суспільстві веде себе негідно та аморально, зловживає спиртними напоями, не працює та негативно характеризується за місцем проживання в с. Маначин Волочиського району. Проживаючи з дочками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , відповаідачка не здійснювала за ними догляд, на тривалий час їх залишала, зникала в невідомому напрямку, самоусунулася від виховання та особистого спілкування з дітьми, не дбала і небає про їхній фізичний, психічний та духовний розвиток. Відповідачка не надає фінансової допомоги дітям, не цікавиться шкільним життям дочки ОСОБА_6 та не спілкується з вихователями дошкільного закладу дочки ОСОБА_7 . На застереження працівників органу опіки і піклування щодо зміни способу життя і викоання батьківських обов`язків відповідачка не реагує. На даний час діти проживають в с.Писарівка Волочиського району разом з нею, позивачкою, їхнім братом ОСОБА_10 та його батьком ОСОБА_15 . Вважає, що зазначені нею у позові обставини свідчать про те, що відповідачка свідомо без поважних причин ухиляється від виховання дітей, а тому просить позбавити її батьківських прав щодо дочок ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та стягувати з відповідачки на користь дітей аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов з підстав, викладених у позовній заяві. Позивачка повідомила про те, що неповнолітня дочка відповідачки ОСОБА_6 на даний час переїхала проживати до матері, де проживає біля 1 місяця, скарг на матір не висловлює. Зазначає, що відповідачка недостаньо спілкується з дочкою ОСОБА_7 та приїзджала до неї 1 раз.

Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечила, вважає позов безпідставним та необґрунтованим, а висновок органу опіки і піклування не місить документального підтвердження невиконання нею батьківських обов`язків та грунтується на обставинах, що не відповідають дійсності. Вказує, що доводи позивачки про те, що вона, відповідачка, нехтувала батьківськими обов`язками та самоусунулася від виховання дітей, не дбала про їх фізичний, психічний та духовний розвиток, не підтверджені доказами та спростовуються матеріалами справи, зокрема позитивними характеристиками на дітей. Також посилається на відсутність доказів про визначення місця проживання дітей з позивачкою. Крім цього, просить врахувати, що на даний час дочка ОСОБА_6 проживає разом з нею в с. Маначин, а також ті обставини, що вона провідувала дітей в с. Писарівка, купувала їм одяг та продукти харчування.

Представник третьої особи Волочиської районної державної адміністрації як органу опіки і піклування в судовому засіданні позов підтримує.

Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 11 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ "Про охорону дитинства" встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини, (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Преамбулою Конвенції визначено, що держави-учасниці беруть до уваги принципи, закладені в Декларації прав дитини. У відповідності до 6 принципу цієї Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості.

Судом встановлено, що відповідачка є матір`ю дітей - дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Діти зареєстровані в с. Маначин Волочиського району за місцем проживання матері.

11 вересня 2018 року позивачка, повнолітня дочка відповідачки, написала заяву до органу опіки і піклування про намір залишити у своїй сім`ї неповнолітніх сестер ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до прийняття рішення про встановлення опіки. З цього часу діти проживають в с.Писарівка Волочиського району разом позивачкою, повнолітнім сином відповідачки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та його батьком ОСОБА_15

Дані обставини не заперечується сторонами та підтверджується свідоцтвами про народження, копіями паспортів сторін, довідками про склад сім`ї, актом обстеження житлово-побутових умов, заявою позивачки до органу опіки і піклування.

Відповідно до акту обстеження умов проживання дитини від 13.02.2018 року, комісією в сладі працівника служби у справах дітей, фахівця соціальної роботи та працівника поліції, за місцем проживання сім`ї ОСОБА_3 , яка має статус не повної та малозабезпеченої сім`ї, було встановлено, що ОСОБА_3 працює на птахофабриці, однак там офіційно не оформлена, в будинку 1 житлова кімната, санітарно-гігієнічні умови в якій не відповідають нормі, матір зловживає спиртними напоями. В акті зазначено, що з матір`ю проведено бесіду про виконання батьківських обов`язків, рекомендовано прибрати в будинку та не зловживати спиртними напоями. В подальшому, 11 вересня 2018 року комісія в складі старости села, завідуючої дитячого садочка, та діловода було проведено обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_3 , та встановлено, що в будинку є 3 житлові кімнати, які потребують капітального ремонту та прибирання, є продукти харчування в малій кількості, будинок опалюється природним газом. Матір ОСОБА_3 не працює, зловживає алкогольними напоями та не здійснює догляд за дітьми, які ночують на вулиці, без нагляду ходять по селу роздіті і голодні.

За заявою позивачки від 12 вересня 2018 року було проведено засідання комісії органу опіки і піклування, на якому вирішувалося питання про доцільність позбавлення відповідачки ОСОБА_3 батьківських прав відносно дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За результатами розгляду даного питання, комісією було прийнято рішення про надання висновку про можливість та доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав. В висновку зазначено, що 14 вересня 2018 року під час розгляду питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачка в була присутня. Однак, в висновку не зазначена позиція, яку висловлювала відповідачка на засіданні з приводу питання про позбавлення її батьківських прав. Зі змісту даного висновку також вбачається, що 31 липня 2018 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини було проведено бесіду з ОСОБА_3 та попереджено її щодо неналежного виконання нею батьківських обов`язків. А 11 вересня 2018 року за заявою ОСОБА_1 комісія прийняла рішення про тимчасове влаштування дітей в її сім`ю.

05 грудня 2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідачки про позбавлення батьківських прав відносно дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України у зв`язку з ухиленням її від виконання своїх батьківських обов`язків.

Згідно з довідкою, наданою Маначинською ЗОШ І-ІІІ ступенів Волочиської міської ради від 12.02.2019 року, ОСОБА_6 з 2013 року по 2018 рік була ученицею школи, за вказівкою соціальної служби Волочиської РДА адміністрація школи видала позивачці документи учениці. Під час навчання ОСОБА_6 в школі матір цікавилася її навчанням, поведінкою, шкільним життям, регулярно відвідувала школу, брала участь у житті школи, зокрема у підготовці навчального закладу до нового навчального року. Обставин щодо нехтування ОСОБА_3 інтересами дітей, їхнього добробуту та самоусунення від виховання дітей адміністрації школи не відомі.

Згідно з характеристикою від 11.10.2018 року, виданою Писарівською ЗОШ І-ІІІ ступенів, з часу навчання в школі з 20 вересня 2018 року, учениця ОСОБА_6 до навчання ставиться не дуже відповідально, але має бажання вчитися, школу відвідує регулярно, у школі веде себе спокійно, врівноважено, з повагою ставиться до старших. З класним колективом стосунки нормальні, вона має друзів серез учнів, активна у спілкуванні, намагається відстояти свою думку. Відповідно до довідки від 19.02.2019 року, виданою Писарівською ЗОШ І-ІІІ ступенів , за період навчання в школі ОСОБА_6 її матір ОСОБА_3 навчанням та вихованням не цікавилася.

Відповідно до довідки, виданої Писарівським дошкільним навчальним закладом "Зоряночка" від 28.02.2019 року, матір дитини ОСОБА_7 ОСОБА_3 участі у вихованні дитини не приймає.

Встановлено, що відповідачка з 13 березня 2019 року працює в ТОВ "Птахофабрика "Волочиська"на посаді оператора птахофабрик та механізованих ферм, форма працевлаштування: основне місце роботи, що підтверджується довідкою від 19.03.2019 року № 19/03.

Згідно з даними медичної довідки від 04.02.2019 року № 42, відповідачка ОСОБА_3 на "Д" обліку в лікаря-нарколога не перебуває, за допомогою не зверталася.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснила, що відповідачка неналежним чином здійнювала догляд за дітьми, які часто ходили в брудному одязі, не прибирала в хаті, а також могла бити дітей.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні підтвердила, що відповідачка в місцевому магазині періодично купувала продукти, які возила до дітей в с. Писарівка, про жорстоке поводження відповідачки з дітьми їй не відомо.

Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Статтею 150 цього ж кодексу передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного суду України п.п. 15, 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Згідно ч. 2 п. 18 вказаної Постанови Пленум Верховного суду України, суд, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей), поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Згідно ч. 6. ст. 19 СК Кодексу, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Вирішуючи даний спір, суд не погоджується з висновком Волочиської районної державної адміністрації як органу опіки і піклування від 18.09.2018 року № 26-22-1546/2018 щодо доцільності позбавлення відповідачки ОСОБА_3 батьківських прав відносно дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з таких підстав.

Як вбачається зі змісту даного висновку, орган опіки і піклування надав згоду на позбавлення батьківських прав відповідачки, однак такий висновок органу опіки і піклування не містить достатнього обґрунтування доведеності тривалої винної поведінки матері та доцільності позбавлення її батьківських прав. На підтвердження обставин, викладених у висновку, орган опіки і піклування доказів не надав, зокрема не надав рішення про попередження відповідачки щодо неналежного виконання батьківських обов`язків, розпорядження про відібрання дітей, тощо.

Висновок зроблений без врахування усіх обставин справи, в тому числі прихильності матері та дітей один до одного, він не містить даних щодо пояснення, які на засіданні 14.09.2018 року надала матір стосовно позбавлення її батьківських прав, а тому суд дійшов висновку, що даний висновок суперечить інтересам дітей.

Також, суд приймає до уваги те, що орган опіки і піклування з часу проживання дітей в сім`ї позивачки, не приймав будь-яких заходів щодо з`ясування обставин поліпшення житлово-побутових умов відповідачки, в тому числі і після того як неповнолітня дочка ОСОБА_6 повернулася проживати до неї.

Отже, оцінюючи докази у їх сукупності та враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки для відповідачки як матері дитини (ст. 166 СК України), суд вважає, що позбавлення її батьківських прав можливе лише тоді, коли змінити її поведінку в кращу сторону неможливо.

Судом встановлено, що відповідачка виконувала свої обов`язки по вихованню дочок ОСОБА_6 та ОСОБА_7 недостатньо, однак вона не втратила інтересу до дітей, бажає їх виховувати та утримувати, про що свідчать встановлені в судовому засідання обставини. Свідомого і грубого та тривалого нехтування відповідачкою батьківських обов`язків при розгляді даної справи не встановлено.

Крім того, суд приймає до уваги, що заперечення відповідачки проти позову, офіційне працевлаштування, провідування дітей, підтверджує ту обставину, що нею не втрачено інтересу до дітей та свідчить про її намір та бажання піклуватися про них.

Вирішуючи даний спір, суд враховує і те, що суду не надано доказів того, що до відповідачки раніше не застосовувались попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, відповідачка не притягувалася до відповідальності за вчинення насильства в сім`ї чи за неналежне виконання батьківських обов`язків.

В судовому засіданні 20 травня 2019 року було заслухано невнолітню дочку ОСОБА_6 , яка пояснила, що після переїзду до сестри в с. Писарівка, вона продовжує приходити до матері в м. Маначин, яка рада її бачити. Оскільки мама раніше на неї кричала і, навіть, била, тому їй краще проживати з сестрою.

Психолог Писарівської ЗОШ І-ІІІ ступенів ОСОБА_19 пояснила, що ОСОБА_6 має важкий характер, тому до неї потрібно знайти підхід. За період навчання в школі були випадки, коли ОСОБА_6 прогулювала уроки через те, що ходила в с. Маначин, долаючи пішки більше 10 кілометрів.

Таким чином, враховуючи наведені вище норми чинного законодавства, а також усі обставини даної справи у їх сукупності, в тому числі і те, що дочка ОСОБА_6 на даний час проживає з відповідачкою, позицію відповідачки щодо виконання нею батьківських обов`язків, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для застосування крайнього заходу впливу до відповідачки - позбавлення її батьківських прав, а тому в позові слід відмовити.

При цьому, з метою забезпечення справедливої рівноваги прав дітей та прав матері, відповідачки у справі, яка під час розгляду справи наголошувала на бажанні брати участь у вихованні дітей, суд вважає за необхідне попередити відповідачку про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування Волочиської районної державної адміністрації контроль за виконанням нею батьківських обов`язків протягом одного року.

Суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідачки не сприятиме захисту інтересів дітей щодо їхніх прав на батьківське піклування, не відповідатиме інтересам дітей.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 49, 77, 78, 80, 81, 82 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав відносно дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та стягнення аліментів відмовити.

Попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання дочок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і покласти на орган опіки та піклування Волочиської районної державної адміністрації контроль за виконанням нею батьківських обов`язків протягом одного року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 ; ОСОБА_3 АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_2 ; Волочиська районна державна адміністрація, , м. Волочиськ, площа Центральна, 1.

Повне рішення складене 27.06.2019р.

Суддя: