Справа № 569/1896/19
У Х В А Л А

03 липня 2019 року Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді: Смолій Л.Д.

при секретарі: Хлуд І.П.

з участю представника заявника Мазурка ОСОБА_1

державного виконавця Полюховича Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області,

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського міського суду надійшла скарга ОСОБА_2 на дії державного виконавця Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

В обґрунтування скарги посилається на те, що провадженні Рівненського МВ ДВС ГТУЮ в Рівненській області перебувало виконавче провадження за виконавчим листом Рівненського міського суду Рівненської області №2-2328/2011 від 06.07.2011 про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитом №0 від 12.10.2007, договору поруки №148888 від 12.10.2007 та договору поруки №149153 від 12.10.2007 в розмірі 347.636,18 грн. та судових витрат в сумі 1820 грн.. В ході виконання, державним виконавцем накладено арешт на все майно боржника. У звязку з відсутністю заборгованості перед стягувачем, 03.01.2019 ОСОБА_2 була подана заява про скасування арешту.Проте начальником відділу Рівненського МВ ДВС ГТУЮ в Рівненській області 22.01.2019 №3088 надано відповідь про відсутність такої процесуальної можливості, так як провадження повернуто 13.08.2015 на підставі п2. ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (1991 року) за відсутністю майна, на яке можна звернути стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо його розшуку виявилися безрезультатними. Накладений арешт порушує її права стосовно розпорядження майном. У зв`язку з цим, скаржник просить зобов`язати державного виконавця Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Рівненській області зняти арешт належного їй майна.

В судове засідання заявник ОСОБА_2 не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, вимоги підтримує.

Представник заявника ОСОБА_2 ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав вимоги ОСОБА_2 просив їх задовільнити, вказав, що заборгованість за виконавчим листом погашена.

Державний виконавець Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Полюхович Р.М. в судовому засіданні зазначив, що вирішення питання про задоволення скарги покладає на розсуд суду. Пояснив, що в провадженні Рівненського МВ ДВС ГТУЮ в Рівненській області перебувало виконавче провадження за виконавчим листом Рівненського міського суду Рівненської області №2-2328/2011 від 06.07.2011 про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості проте виконавчий лист постановою державного виконавця було повернуто стягувачеві у зв`язку з відсутністю майна, на яке можна звернути стягнення.

Дослідивши наявні у справі матеріали, заслухавши пояснення представника заявника Мазурка ОСОБА_6 .А., державного виконавця Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Полюховича Р.М. суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги та необхідність її задоволення.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до п. 6 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження.

Таким чином, при розгляді вказаної скарги для визначення правомірності дій державного виконавця слід керуватися нормами Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року, положення якого діяли на момент винесення постанови державного виконавця про повернення виконавчого листа стягувачеві.

Відповідно до положень чч. 2 та 3 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року (в редакції на час існування спірних правовідносин) Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, вказаної у частині другій цієї статті, для її пред`явлення до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження для зняття арешту з майна.

В судовому засіданні встановлено, рішенням Рівненського міського суду Рівненської області №2-2328/2011 від 06.07.2011 було стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитом №0 від 12.10.2007, договору поруки №148888 від 12.10.2007 та договору поруки №149153 від 12.10.2007 в розмірі 347.636,18 грн. та судових витрат в сумі 1820 грн.

Як вбачається із інформації, що надана державним виконавцем 25 липня 2011 року за виконавчим листом, виданим на підставі рішення суду державним виконавцем Патракоим О.І. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (з накладенням арешту на майно боржника).

29.10.2013 року ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області № 1715/18365/12 замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» його правонаступником ТзОВ «Кей-Колект».

13.08.2015 року вищевказане виконавче провадження повернуто на підставі п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення.

Відповідно до відомостей в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис про арешт нерухомого майна на підставі постанови державного виконавця відділу ДВС Рівненського МУЮ від 25.07.2011 року про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника.

Судом також встановлено, що станом на час звернення зі скаргою до суду у боржника відсутня будь-яка заборгованість перед ТзОВ «Кей-колект» у зв`язку з припиненням зобов`язання за кредитним договором № від 12.10.2007 року, станом на 16.11.2018 року Товариство не має претензій до ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою №И-10270-735057 від 16.11.2018 року.

При цьому, наявність у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомостей про арешт нерухомого майна, що належить ОСОБА_2 , позбавляє права останню на вільне розпорядження своїм майном, що вказує на необхідність скасування арешту, оскільки фактичні та правові підстави для такого арешту відпали і спору про право щодо цього немає.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення скарги ОСОБА_2 шляхом скасування арешту, накладеного на майно заявника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 260, 447, 451 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_2 дії державного виконавця Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області задовольнити.

Зобов`язати державного виконавця Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області винести постанову про зняття арешту з майна ОСОБА_2 у виконавчому провадженні за виконавчим листом Рівненського міського суду Рівненської області № 2-2328/2011 від 06.07.2011 року про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в розмірі 347636,18 гривень та судових витрат 1820 грн.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнааадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя -