КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції Унятицький Д.Є.
Єдиний унікальний номер справи № 360/1746/18
Апеляційне провадження № 22-ц/824/7751/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Савченка С.І.,Фінагеєва В.О.

секретар - Тютюнник О.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 28 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Служби у справах дітей та сім`ї Бородянської районної державної адміністрації Київської області, третя особа - ОСОБА_2 про визнання дій незаконними та визнання незаконним висновку.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, -

в с т а н о в и в:

В серпні 2018 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Свої вимоги мотивував тим, що 20 липня 2018 року на засіданні комісії з питань захисту прав дітей Бородянської районної державної адміністрації Київської області було вирішено питання щодо визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження з матір`ю ОСОБА_2 .. За результатами засідання комісією був виданий висновок .

Розпорядженням Бородянської районної державної адміністрації Київської області № 353 від 25 липня 2018 року затверджено висновок служби у справах дітей та сім`ї райдержадміністрації про визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Позивач вважає дії відповідача щодо розгляду заяви ОСОБА_2 із складання висновку від 20 липня 2018 року про визначення місця проживання малолітніх дітей незаконними а тому не може бути законним і сам висновок з таких підстав.

Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви.

Як зазначає позивач, між ним та його колишньою дружиною виник спір щодо визначення місця проживання їх малолітніх дітей. Після розірвання шлюбу діти з серпня 2017 року проживали разом з матір`ю, яка чинила йому перешкоди у спілкуванні з дітьми. Коли він в кінці травня 2018 року дізнався, що ОСОБА_2 виїхала на відпочинок за межі України, а малолітні діти залишились з неповнолітньою донькою ОСОБА_2 від першого шлюбу, 2003 року народження, він, піклуючись про безпеку дітей забрав їх до себе. З 01 червня 2018 року діти постійно проживають разом з ним і побажали надалі проживати разом. Наприкінці червня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до служби у справах дітей та сім`ї Бородянської РДА із заявою про визначення місця проживання дітей з нею.

Позивач ОСОБА_1 03 липня 2018 року подав до Бородянського районного суду Київської області позовну заяву про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав та визначення місця проживання малолітніх дітей з батьком . Про наявність позову , позивач повідомив службу у справах дітей та сім`ї 19 липня 2018 року , і просив припинити розгляд заяви ОСОБА_2 , однак всупереч вимогам закону , 20 липня 2018 року на засіданні комісії з питань захисту прав дітей Бородянської РДА вирішене питання щодо визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження , з матір`ю - ОСОБА_2 . При цьому відповідач взяв до уваги лише документи і відомості надані ОСОБА_2 . За результатами засідання комісією виданий відповідний висновок, який 25 липня 2018 року затверджений Розпорядженням Бородянської РДА №353.

У відповідності до п. 72 Постанови Кабінет Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 « Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Працівник служби у справах дітей за місцем проживання дитини проводить бесіду з батьками та відвідує їх за місцем проживання дитини про що складає акт. У разі коли батьки дитини проживають у межах різних адміністративно-територіальних одиниць , той з батьків, який подав заяву про визначення місця проживання дітей з ним , звертається до служби у справах дітей за місцем свого проживання для здійснення обстеження його житлово-побутових умов та складення акту обстеження умов проживання. Дана вимога службою у справах дітей та сім`ї не була виконана .

Оскільки висновок складений не органом за місцем проживання дітей, та всупереч вимогам чинного законодавства, за якими повинно бути припинено розгляд заяви в разі подачі позову, вважав дії відповідача незаконними, такими що порушують його права ,що випливають із сімейних правовідносин, а тому просив :

визнати незаконними дії комісії з питань захисту прав дітей Бородянської районної державної адміністрації щодо розгляду заяви ОСОБА_2 із складання висновку від 20 липня 2018 року про визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ;

визнати незаконним висновок служби справах дітей та сім`ї Бородянської РДА щодо визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , затверджений розпорядженням т.в.о. голови Бородянської РДА від 25 липня 2018 року №353.

Представник відповідача ОСОБА_8 заперечуючи проти позову зазначила, що згідно з Положенням про комісію з питань прав дитини, затвердженого розпорядженням голови Бородянської РДА, комісія, відповідно до покладених на неї завдань розглядає питання, у тому числі, спірні, що потребують колегіального вирішення, а саме вирішення спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини. Вирішуючи питання про визначення місця проживання малолітніх дітей з матір`ю комісія враховувала, що батько, забрав дітей 1 червня 2018 року, переховує їх, не надавав матері можливості бачити дітей, а їх місцезнаходження їй було невідоме. Крім цього, згідно з принципом Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року не слід малолітню дитину, крім тих випадків коли є виняткові обставини розлучати зі своєю матір`ю, а документів, які б свідчили про такі обставини у службі немає. Тому, врахувавши ці обставини члени комісії розглянули заяву ОСОБА_2 та прийняли відповідне рішення. Крім цього, комісія є консультативно-дорадчим органом, а висновок є документом рекомендаційної сили тому не є обов`язковим для суду, а відтак підстав для його оскарження немає.

Третя особа - ОСОБА_2 проти позову заперечувала. У поясненнях зазначила, що на момент розгляду питання щодо визначення місця проживання дітей та ухвалення відповідного висновку позивач не надав жодного документа на підтвердження того, що це питання розглядається судом. Статтею 161 Сімейного Кодексу України визначені способи вирішення спору між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини (дітей), відповідно до чого є окремо визначений спосіб досудового врегулювання даного спору органом опіки та піклування. Тому висновок комісії, затверджений розпорядженням Бородянської РДА до ухвалення судового рішення в даному питанні має не рекомендаційний, а зобов`язуючий характер.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 28 лютого 2019 року позов задоволено частково.

Визнано незаконними дії комісії з питань захисту прав дітей Бородянської районної державної адміністрації Київської області щодо розгляду заяви ОСОБА_2 20 липня 2018 року з приводу визначення місця проживання малолітніх дітей.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення змінити в частині мотивування відмови у задоволенні вимоги щодо визнання незаконним висновку служби у справах дітей та сім`ї Бородянської районної державної адміністрації Київської області щодо визначення місця проживання малолітніх дітей, навівши у цій частині належні мотиви відмови у задоволенні вимоги . В апеляційній скарзі зазначав , що суд не вказав конкретних мотивів відмови у задоволенні вимог про визнання незаконним висновку , а відтак залишилось незрозумілим чому оскаржуваний висновок служби у справах дітей та сім`ї не порушує прав і законних інтересів позивача. Порушення судом норм процесуального права полягає у невмотивованості рішення суду , чим порушено право позивача на справедливий розгляд його справи.

В іншій частині рішення суду не оскаржено.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи , які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.ст 128-131 ЦПК України сторони були своєчасно повідомлені про день та час розгляду справи на 04 липня 2019 року за адресами , які були зазначені в матеріалах справи, Заяв щодо зміни місця проживання або місцезнаходження від сторін не надходило .

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що сторони, які приймають участь у справі, належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, доказів поважності своєї неявки відповідач суду не надав, тому колегія суддів вважає , що неявка відповідача не може бути визнана судом поважною.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин .

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Судом встановлено, що від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження , що підтверджується копіями свідоцтв про шлюб та про народження дітей (а.с.8, 10-11).

В кінці червня 2018 року до комісії з питань захисту прав дитини, яка діє при Бородянській районній державній адміністрації звернулася ОСОБА_2 , з заявою про надання висновку про визначення місця проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження . ОСОБА_1 21 червня 2018 року повідомлений, що розгляд даного питання призначений на 25 червня 2018 року на 10 годину. До початку засідання опікунської ради ОСОБА_1. подав заяву про відкладення розгляду вказаного питання, оскільки діти проживають разом з ним і розгляд питання щодо визначення порядку його участі у їх вихованні та спілкуванні є неактуальним, Оскільки на засідання комісії з питань захисту прав дитини Бородянської РДА, призначене на 25 червня 2018 року він не з`явився, то засідання не відбулося, що підтверджується копіями заяв ОСОБА_1 (а.с.17, 18).

ОСОБА_1 03 липня 2018 року звернувся до Бородянського районного суду з позовом про позбавлення матері батьківських прав та визначення місця проживання малолітніх дітей з батьком, що підтверджується копією позовної заяви з відповідною відміткою суду (а.с.19-21).

На засіданні комісії з питань захисту прав дитини Бородянської РДА (за участю представника ОСОБА_1 - ОСОБА_10 ) 20 липня 2018 року розглядалося питання про надання ОСОБА_2 висновку про визначення місця проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які на даний час проживають з батьком ОСОБА_1 . Комісією з питань захисту прав дитини Бородянської РДА виданий висновок про доцільне визначення місця проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю - ОСОБА_2 , оскільки вона піклується про їх фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечує необхідне харчування, медичний догляд та лікування, що відповідає інтересам дітей та підтверджується копією витягу №3 з протоколу №7 від 20 липня 2018 року та копією висновку про визначення місця проживання малолітніх дітей (а.с.7,79, 105, ).

Розпорядженням т.в.о. голови Бородянської РДА №353 від 25 липня 2018 року затверджений висновок служби у справах дітей та сім`ї РДА про визначення місця проживання малолітніх дітей (а.с.6, 78).

З копії висновку про визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 вбачається, що він складений за заявою матері ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей та на підставі наданих нею документів (а.с.7).

ОСОБА_2 23 липня 2018 року звернулася до Подільського районного суду міста Києва з позовом про визначення місця проживання малолітніх дітей разом з матір`ю. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 20 серпня 2018 року відкрите провадження у справі за її позовом, що підтверджується копією ухвали про відкриття провадження (а.с.143).

Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 31 серпня 2018 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 про позбавлення матері батьківських прав та визначення місця проживання малолітніх дітей з батьком, а 24 жовтня 2018 року своєю ухвалою позов ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав залишив без розгляду, що підтверджується копіями ухвал (а.с.80, 133).

ОСОБА_1 08 листопада 2018 року звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовом про визначення місця проживання малолітніх дітей з батьком (а.с.138-142).

Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що висновок служби у справах дітей складений не органом за місцем проживання дітей, та всупереч вимогам чинного законодавства, за якими повинно бути припинено розгляд заяви в разі подачі позову, вважав дії відповідача незаконними, такими що порушують його права ,що випливають із сімейних правовідносин.

Відповідно до ч.ч. 4 - 6 ст. 19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Висновок комісії з питань захисту прав дитини, яка діє при Бородянський районній державній адміністрації Київської області , є дорадчим та не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків у батьків щодо батьківських прав, він не порушує прав та обов`язків жодного з батьків.

Комісія є консультативно-дорадчим органом, і її рішення ( висновок) не є нормативно-правовим актом або правовим актом індивідуальної дії та має не обов`язковий характер.

Правові наслідки для батьків виникають виключно в результаті прийняття рішення судом, в ході якого і відбувається оцінка всіх доказів в сукупності, в тому числі і висновку комісії, який не має наперед встановленої сили для суду, що буде розглядати спір про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини.

Разом з тим, ст.ст. 158, 159, 165 СК України визначено, що при наявності між батьками спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо, в разі неможливості його врегулювання рішенням органу опіки та піклування, такий спір розглядається судом та саме судове рішення є остаточним у вирішенні цього питання.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Частиною 2 статті 16 ЦПК України (в редакції, яка була чинною на момент ухвалення оскаржуваного рішення), встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції встановлене право на ефективний спосіб захисту прав, що означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Право на суд не є абсолютним, а судового розгляду потребують ті справи, в яких є «спір» про «право», реальний і серйозний, який може стосуватися як самого існування права, так і сфери його дії (справа Аллан Якобсон проти Щвеції). Результат проваджень має бути значущим для відповідного права (наприклад, Ulyanov v. Ukraine (dec.) (Ул`янов проти України)).

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до п.7-2 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №866 від 24 вересня 2008 року спір, що виник між батьками щодо визначення місця проживання дитини розглядається службою у справах дітей за місцем проживання дитини.

Оскільки місцем проживання дітей після припинення шлюбних відносин з травня 2017 року (відповідно до рішення суду (а.с.13)) по 1 червня 2018 року за спільною згодою батьків було смт. Клавдієво Бородянського району Київської області, що визнається сторонами, то звернення до служби у справах дітей Бородянської РДА не порушує вимог вказаного Порядку, виходячи з того, що місце проживання дітей було змінено без згоди матері, та без відповідного рішення служби у справах дітей за місцем проживання дітей.

Відповідно до ч.1-3 ст.19 Сімейного Кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейний прав та інтересів до органу опіки та піклування.

Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу.

Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви.

Враховуючи викладене, оскільки відповідач розгляд заяви не припинив, що не відповідає вимогам ст.19 Сімейного Кодексу України, то вказані дії вірно визнано судом першої інстанції неправомірними.

Відповідно до ч.2 ст.19 Сімейного Кодексу України рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу.

Матеріали справи свідчать про те, що між сторонами існує спір про визначення місця проживання дітей, а тому вказаний оскаржуваний висновок не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків у батьків щодо батьківських прав та визначення способів участі у вихованні малолітніх дітей , він не порушує прав та обов`язків жодного з батьків, а може бути лише доказом при розгляді цивільної справи про визначення місця проживання дітей , позбавлення батьківських прав ,де йому суд надасть оцінку .

Висновок суду, що оскаржуваний висновок комісії не є обов`язковим для виконання, не порушує прав і законних інтересів позивача є законним і обґрунтованим , а тому доводи апеляційної скарги про необхідність зміни мотивів відмови у позові відсутні.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в порядку ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, в якій ставиться питання про зміну в частині мотивування відмови у задоволенні вимоги щодо визнання незаконним висновку служби у справах дітей та сім`ї Бородянської районної державної адміністрації Київської області щодо визначення місця проживання малолітніх дітей, з наведенням у цій частині належних мотивів відмови у задоволенні вимог, колегія суддів вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, підстави для зміни мотивів у задоволенні позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 365, 367,369,374,375,381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення .

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 28 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови буде виготовлений не пізніше 11 липня 2019 року.

Головуючий /

Судді