САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа № 206/1698/19
2/206/677/19
УХВАЛА

04 липня 2019 року у залі суду у м.Дніпрі суддя Самарського районного суду м.Дніпропетровська Сухоруков А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача адвоката Черкавського Юрія Сергійовича про зустрічне забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», державного реєстратора Державної реєстраційної служби речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Васеніна Юрія Володимировича, про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, запису в реєстрі прав власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ

11.04.2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та запису в реєстрі права власності на нерухоме майно було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

19 квітня 2019 року в межах даної цивільної справи, позивачем було подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації прав: виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитованим суб`єктам; державним реєстраторам прав на нерухоме майно, нотаріусам проводити будь-які реєстраційні дії, в тому числі посвідчувати правочини, реєструвати право власності, перехід права власності, обтяження, інші речові права та вносити відповідні зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 19 квітня 2019 року заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Заборонено суб`єктам державної реєстрації прав: виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитованим суб`єктам; державним реєстраторам прав на нерухоме майно, нотаріусам проводити будь-які реєстраційні дії, в тому числі посвідчувати правочини, реєструвати право власності, перехід права власності, обтяження, інші речові права та вносити відповідні зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності Акціонерному товариству «УКРСОЦБАНК» (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер запису про право власності 29229687). Також, суд не знайшов підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки підстав, передбачених ч.3 ст.154 ЦПК України відносно позивача не існує.

04 липня 2017 року представником відповідача АТ «Укрсоцбанк», адвокатом Черкавським Ю.С. подано заяву про зустрічне забезпечення, в якій просить застосувати до заходів забезпечення позову згідно ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19.04.2019 р. по даній справі зустрічне забезпечення у вигляді внесення позивачами на депозитний рахунок Самарського районного суду м. Дніпропетровська 100 000,00 гривень у строк, що не може перевищувати 10-ти днів з дати отримання ухвали суду про зустрічне забезпечення.

Заява мотивована тим, що АТ «Укрсоцбанк» скористалося своїм правом у порядку ст. ст. 33 - 37 ЗУ «Про іпотеку» та задовольнило свої вимоги кредитора/іпотекодержателя в рахунок погашення заборгованості по Кредитному договору в позасудовому порядку через звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності. Про те, що одним із основних видів отримання доходів банку є вчасне отримання процентів за користування кредитом та вчасного повернення самого кредиту є загальновідомим фактом та передбачається ЗУ «Про банки і банківську діяльність» і іншими нормами чинного законодавства України, відповідно, якщо банк не отримує вчасно платежі то він терпить збитків і даний факт не потребує окремого доказування. Таким чином, банк як фінансова установа має пряму зацікавленість відчужити квартиру і отримати за це кошти, в іншому випадку банку втрачає в прибутку. Позивачі продовжують проживати у квартирі і у випадку, якщо вони не будуть сплачувати комунальні послуги (тепло, газ, вода, електрика тощо) то виникнуть додаткові затрати, які потім буде дуже важко стягнути. Також, у випадку пошкодження майна з будь-яких причин об`єктивних чи суб`єктивних, знову виникає ризик у додаткових збитках для власника. Враховуючи, що всі учасники процесу є рівними, суд має враховувати інтереси всіх сторін, і унеможливити ризики збитків для відповідача як власника майна від забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру. Враховуючи вартість квартири та тривалість і кількість проживання в ній осіб вважають, що розмір зустрічного забезпечення має становити 100 000,00 гривень.

В судовому засіданні представник відповідача АТ «Укрсоцбанк», адвокат Черкавський Ю.С. підтримав заяву та просив задовольнити.

Представник позивача, адвокат Пашніна А.В. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви про зустрічне забезпечення, оскільки заява необґрунтована, не містить жодного доказу, а лише припущення відповідача.

Відповідач державний реєстратор Державної реєстраційної служби речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Васенін Ю.В. залишив питання про зустрічне забезпечення на розсуд суду.

Згідно ч. 6 ст. 154 ЦПК України питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання. Копія ухвали про зустрічне забезпечення направляється учасникам справи не пізніше наступного дня після її постановлення. Ознайомившись із змістом заяви про зустрічне забезпечення, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Згідно ч. 2 ст. 154 ЦПК України зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Частиною 3 ст. 154 ЦПК України встановлено, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

У відповідності до ч. 4, 5 ст. 154 ЦПК України зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом: надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову. Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком, за винятком випадків, передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Вжиття заходів зустрічного забезпечення у розумінні ч. 3 ст. 154 Цивільного процесуального кодексу України є не диспозитивним правом суду, а його обов`язком.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в результаті перегляду справи № 753/2380/18-ц у постанові від 10 квітня 2019 року (касаційне провадження № 61-38399св18).

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилаєтьсяяк на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Прете, представником відповідача не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Навпаки позивач проживає і зареєстрований у спірній квартирі і не зацікавлений у пошкодженні цього майна.

Окрім цього посилання відповідача на те, що позивачі продовжують проживати у квартирі і у випадку, якщо вони не будуть сплачувати комунальні послуги (тепло, газ, вода, електрика тощо) то виникнуть додаткові затрати та вони можуть пошкодити майно є лише особистою думкою та припущенням представника позивача і нічим не підтверджується.

Також слід зазначити, що між сторонами розглядається не одна справа в суді і за цей час позивач жодних дій з приводу пошкодження майна не вчиняв.

Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки підстав, передбачених ч.3 ст.154 ЦПК України відносно позивача не існує.

Керуючись ст.ст. 149-154, 258-261, 353 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ

У задоволенні заяви про зустрічне забезпечення відмовити.

Ухвала відповідно до ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду оскарженню не

підлягає.

Суддя А.О. Сухоруков