КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-ц/824/8946/2019 Суддя-доповідач: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 червня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Олійника В.І.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Кулікової С.В.,

при секретарі Бондаренко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 20 грудня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Вольф Тетяни Леонідівни,-

в с т а н о в и в :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва зі скаргою на дії приватного виконавця Вольф Т.Л., яку обґрунтовував тим, що 05 листопада 2015 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено рішення у справі №755/10092/15-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк». Бухгалтерією за місцем роботи заявника було повідомлено про відрахування з його заробітної плати коштів у розмірі 20% від доходу на підставі постанови приватного виконавця, а інша частина коштів перераховувалась на його картковий рахунок з метою виплати заробітної плати.

Проте, згодом заявнику стало відомо, що його рахунок заблоковано у зв`язку з накладенням на нього арешту, що унеможливлює користування наявними на рахунку коштами.

Тому просив визнати неправомірними дії приватного виконавця Вольф Т.Л. в частині накладення арешту на банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в ПАТ КБ «ПриватБанк» та призначений для виплати заробітної плати ОСОБА_1

Витребувати від приватного виконавця Вольф Т.Л. постанову про відкриття виконавчого провадження № 566628748, постанову про накладення арешту на банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в ПАТ КБ «ПриватБанк». Зобов`язати приватного виконавця Вольф Т.Л. направити на адресу боржника копії зазначених постанов.

Зобов`язати приватного виконавця Вольф Т.Л. скасувати постанову про накладення арешту на кошти заробітної плати боржника ОСОБА_1 , які містяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк».

Зобов`язати приватного виконавця Вольф Т.Л.направити на адресу боржника та на адресу АТ КБ «ПриватБанк» постанову про зняття арешту з коштів, призначених для виплати заробітної плати ОСОБА_1 , які надходять на рахунок № НОМЕР_1 .

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 20 грудня 2018 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні його скарги на дії приватного виконавця Вольф Тетяни Леонідівни.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким задовольнити вимоги скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що вона є необґрунтованою в повному обсязі.

Проте, такі висновки не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Так, в судовому засіданні заявник пояснив, що відкритий рахунок у ПАТ «КБ «ПриватБанк», на який йому перераховує заробітну плату його роботодавець - ДП «Київінжпроект», та на який накладено арешт, не є рахунком, що має спеціальний статус.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05 листопада 2018 рок з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором №053-2008-1741 (на придбання майна) від 02.06.2008 у розмірі 60379 швейцарських франків 26 сантимів (а.с.52-59).

18 червня 2018 року на адресу приватного виконавця Вольф Т.Л. від ПАТ «Універсал Банк» надійшла заява про примусове виконання рішення суду, в якій останній просив прийняти до виконання та виконавти виконавчий документ - виконавчий лист №755/10092/15-ц, виданий Дніпровським районним судом м. Києва 30.08.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 60379,26 швейцарських франків та судового збору в сумі 3654 грн.

18 червня 2018 року приватним виконавцем Вольф Т.Л. відкрито виконавче провадження № 56628748, боржником в якому є ОСОБА_1 , а стягувачем - ПАТ «Універсал Банк».

27 липня 2018 року приватним виконавцем Вольф Т.Л. було прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у ВП №56628748, якою постановлено звернути стягнення на доходи ОСОБА_1 , що отримує дохід у ДП «Інститут «Київінжпроект» ТОВ «ПК «Проектний комплекс»; здійснювати відрахування з доходів боржника у розмірі 20%, відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування відповідно до ст.ст.68,70 Закону України «Про виконавче провадження» на користь стягувача.

21 серпня 2018 року ОСОБА_1 отримав постанову про відкриття виконавчого провадження.

21 серпня 2018 року на адресу приватного виконавцем Вольф Т.Л. ОСОБА_1. направив клопотання про вирішення питання щодо можливості використання ним частини заробітної плати, що надходить на його рахунок в ПАТ КБ «ПриватБанк» після відрахувань, проведених в межах виконавчого провадження.

Станом на 05 жовтня 2018 року ОСОБА_1 перебуває в Єдиному реєстрі боржників по ВП № 56628747, що перебуває на виконанні у приватного виконавця Вольф Т.Л. (а.с. 60).

Як вбачається з виписки по надходженням по картці/рахунку НОМЕР_1 за період від 11.05.2018 року до 11.10.2018 року на цю картку ОСОБА_1 надходить заробітна плата з його місця роботи ДП «Інститут «Київінжпроект».

Як вбачається з довідки, виданої 10 жовтня 2018 року ОСОБА_1 ДП «Київінжпроект», із заробітної плати за основним місцем роботи в ДП «Київінжпроект» проводиться відрахування на підставі постанови приватного виконавця Вольф Т.Л. ВП №56628748 від 27 липня 2018 року. Розмір відрахування складає 20% від суми заробітної плати після утримання податків, зборів та обов`язкових платежів. Кошти утримані із заробітної плати ОСОБА_1 на підставі постанови, перераховуються на депозитний рахунок приватного виконавця Вольф Т.Л. Заробітна плата після відрахувань перераховується на рахунок № НОМЕР_1 ОСОБА_1 в ПАТ КБ «ПриватБанк», відкритий в межах зарплатного проекту ДП «Київінжпроект» відповідно до договору №15С02000013 від 08 жовтня 2018 року.

Як вбачається з повідомлення ПАТ КБ «ПриватБанк» від 28 серпня 2018 року, отриманого приватним виконавцем Вольф Т.Л., 27 липня 2018 року приватним виконавцем Вольф Т.Л. було накладено арешт на кошти ОСОБА_1 , у зв`язку з чим ПАТ КБ «ПриваБанк» було накладено арешт на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 згідно глави 9 Інструкції про безготівковий розрахунок в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління НБУ № 22 від 21.01.2004 року.

Згідно виписки з картки для виплат НОМЕР_1 станом на 18.12.2018 року доступні кошти в розмірі 15252 грн. 65 коп., однак за цією карткою встановлені обмеження, тому банк змушений призупинити операції за рахунком згідно з постановою про накладення арешту.

Згідно довідки від 19.12.2018 року на рахунок № НОМЕР_1 накладено арешт згідно постанови про арешт коштів боржника.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.2 ст.4 Закону України «Про державну виконавчу службу» державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

За ст.7 цього Закону працівник органу державної виконавчої служби зобов`язаний сумлінно виконувати службові обов`язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами (стаття 17 вказаного Закону).

Права та обов`язки державного виконавця визначені в статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконавець зобов`язаний здійснювати, зокрема заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 3 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Суд помилково ввважав, що з наданої заявником виписки неможливо встановити призначення цього рахунку, оскільки в графі «тип рахунку» вказано «карта для виплат», та не зазначено, що такий рахунок призначено лише для виплати заробітної плати, що не виключає надходжень на цю картку й інших видів грошових переказів.

Крім того, ПАТ КБ «ПриватБанк» не повернув приватному виконавцю його постанову про накладення арешту на рахунок боржника без виконання та не повідомив про цільове призначення рахунку, як це передбачено ст.52 Закону України «Про виконавче провадження», а надіслав повідомлення про накладення арешту на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в ПАТ «КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1

Відповідно до п.1.2. розділу І Порядку відкриття та закриття рахунків у національній валюті в органах Державної казначейської служби України, затвердженого Наказом Міністерства Фінансів України від 22.06.2012 №758, рахунки із спеціальним режимом використання - рахунки, які відкриваються в Казначействі та його органах підприємствам, установам, організаціям для проведення розрахунків з надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу (в тому числі послуг з транспортування, розподілу та постачання), тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, з погашення заборгованості перед державним бюджетом, з повернення бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (Верховною Радою Автономної Республіки Крим, міськими радами) або під державні (місцеві) гарантії, з електронного адміністрування податків, для сплати заборгованості за електроенергію, для зарахування депозитних коштів та небюджетні рахунки розпорядників бюджетних коштів.

Суд помилково вважав, що рахунок № НОМЕР_1 не є рахунком із спеціальним режимом використання і законом не заборонено звернення на нього стягнення.

Так, працедавцем ОСОБА_1 є Дочірнє підприємство «Інститут «Київінжпроект» Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Проектний комплекс», код ЄДРПОУ - 35948173. Як вбачається з довідки ДП «Інститут «Київінжпроект» від 10.10.2018 року - банківський рахунок № НОМЕР_1 відкритий в ПАТ КБ «ПриватБанк» в межах зарплатного проекту. Кошти заробітної плати ОСОБА_1 направляються на зазначений рахунок після проведення працедавцем відрахувань відповідно до постанови приватного виконавця.

Випискою ПАТ КБ «ПриватБанк» по надходженнях на рахунок підтверджується, що на арештований рахунок надходять виключно кошти заробітної плати, сплачені працедавцем.

Станом на 18 грудня 2018 року на рахунку № НОМЕР_1 знаходилися кошти в розмірі 15252765 грн. Дані обставини були встановлені в судовому засіданні, про що зазначається в оскаржуваному судовому рішенні.

Отже, на дату ухвалення рішення, на арештованому рахунку перебували кошти заробітної плати боржника, після утримання працедавцем 20% доходу, в межах виконавчого провадження.

Зач.6 ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно зі ст.48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Відповідно до ч.6 ст.24 ЗУ «Про оплату праці» своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Згідно з ч.2 ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Як вбачається забзацу 2 ч.2 ст.48 ЗУ «Про виконавче провадження», забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15'- - Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19 Закону України ".Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26 Закону України "Про теплопостачання", статті 18 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов 'язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом.»

Згідно зіст.8 Конвенції про захист заробітної плати №95 відрахування із заробітної плати дозволяється робити лише за умов та в межах, продиктованих національним законодавством або визначених у колективному договорі чи в рішенні арбітражного органу.

Заст.10 зазначеної Конвенції заробітна плата може стати об`єктом арешту або передачі лише у такій формі й у таких межах, які визначено національним законодавством. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Отже, громадянину гарантується право на своєчасне одержання винагороди за працю. В разі стягнення заборгованост, громадянину гарантується право на отримання частини заробітної плати, яка залишається після утримання за виконавчим документом. Арешт коштів заробітної плати та, як наслідок, неможливість її отримати працівником суперечить чинному законодавству України та міжнародним угодам.

Усудовому засіданні було встановлено, що на арештованому рахунку боржника перебувають кошти заробітної плати після утримання боргу за виконавчим документом. Також встановлено, що інших коштів, крім заробітної плати, на зазначений рахунок не надходило.

Також було встановлено, що боржник надав приватному виконавцю документальні підтвердження того, що кошти які перебувають на арештованому рахунку, є коштами заробітної плати.

За наведених обставин, встановлених в судовому засіданні, висновки суду першої інстанції, які викладені в оскаржуваній ухвалі не відповідають обставинам справи та суперечать нормам матеріального права, що є підставою для скасування рішення.

Судом було порушено нормипроцесуального права.

Так, частиною 4 статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Боржником було надано приватному виконавцю документальне підтвердження того, що кошти, які знаходяться на арештованому рахунку є коштами заробітної плати. Дана обставина підтверджується заявою до приватного виконавця від 21.08.2018 року. В заяві зазначено, що кошти, які перебувають на арештованому рахунку є коштами заробітної плати, з яких вже проведено утримання 20% в межах виконавчого провадження. До заяви також було додано довідку ПАТ КБ «Приватбанк» і випискою по рахунку НОМЕР_1. В даних документах зазначено ціль відкриття рахунку та призначення платежів, які надходять на рахунок.

Отже, виконавець мав документальні підтвердження того, що на кошти, які знаходяться на рахунку, звертати стягнення заборонено. Незважаючи на це арешту з рахунку та/або коштів виконавець не зняв, тим самим перешкоджаючи боржнику використовувати заробітну плату.

Отже, бездіяльність виконавця порушує приписи частини 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», норми чинного законодавства в сфері оплати праці.

Відповідно до ст.ст.77-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.376 підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні заяви на дії приватного виконавця.

З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржувану ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 20 грудня 2018 року слід скасувати, і прийняти постанову, якою скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Вольф Т.Л. задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії приватного виконавця Вольф Т.Л. в частині накладення арешту на банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в ПАТ КБ «ПриватБанк» та призначений для виплати заробітної плати ОСОБА_1

Зобов`язати приватного виконавця Вольф Т.Л. скасувати постанову про накладення арешту на кошти заробітної плати боржника ОСОБА_1 , які містяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк».

Зобов`язати приватного виконавця Вольф Т.Л. направити на адресу боржника та на адресу АТ КБ «ПриватБанк» постанову про зняття арешту з коштів, призначених для виплати заробітної плати ОСОБА_1 , які надходять на рахунок № НОМЕР_1 .

У задоволенні іншої частини скарги слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 20 грудня 2018 року скасувати і прийняти постанову, якою скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Вольф Тетяни Леонідівни задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії приватного виконавця Вольф Тетяни Леонідівни в частині накладення арешту на банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «ПриватБанк» та призначений для виплати заробітної плати ОСОБА_1 .

Зобов`язати приватного виконавця Вольф Тетяну Леонідівну скасувати постанову про накладення арешту на кошти заробітної плати боржника ОСОБА_1, які містяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 в Акціонерному товаристві Комерційний банк «ПриватБанк».

Зобов`язати приватного виконавця Вольф Тетяну Леонідівну направити на адресу боржника та на адресу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» постанову про зняття арешту з коштів, призначених для виплати заробітної плати ОСОБА_1, які надходять на рахунок № НОМЕР_1 .

У задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний тест постанови складено 01 липня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: