Справа № 510/697/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.07.2019 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Бошков І.Д.,

за участю секретаря Занфір О.В.,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в м. Рені справу за позовом ОСОБА_1 до Лиманської сільської ради Ренійського району про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності, про що надав письмову заяву.

Позивач та його представник на задоволенні позову наполягали, просили розглянути справу у їх відсутності.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_2 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 ; копія паспорту громадянина України ОСОБА_1 ; копії адвокатських запитів; копія довідки на ім`я адвоката Златі Н.С.; копія відповіді відділу у Ренійському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області від 17.07.2018р. № 368/116-18; копія довідки Лиманської сільської ради Ренійського району від 25.10.2018р. № 2011; копія відповіді Лиманської сільської ради Ренійського району від 05.07.2018р. № 02-11/272; копія постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.01.2019р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач є сином ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя йому належав житловий будинок АДРЕСА_1 .

На випадок смерті ОСОБА_2 не розпорядився належним йому майном, тому спадкоємство здійснюється за законом. Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно. Єдиним спадкоємцем першої черги після його смерті є його син позивач ОСОБА_1 Так, у встановлений законодавством строк, позивач не звернувся до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини, проте на момент відкриття спадщини, він проживав разом зі спадкодавцем, тобто, фактично вступив у володіння та управління спадковим майном. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку п.1 ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963р. Пізніше, позивач звернувся до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, але йому в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно, про що 19.01.2019р. нотаріусом було винесено відповідну постанову.

Таким чином, позивач фактично прийняв спадщину, що залишилася після померлого батька і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ч. 1 п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України 2003р. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Оскільки ОСОБА_2 помер у 2003 р ІНФОРМАЦІЯ_2 (тобто до набрання чинності ЦК України 2003р.), а позивач фактично прийняв спадщину після його смерті, данні цивільні відносини регулюються положеннями ЦК Української РСР 1963р.

Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР 1963р. спадкування здійснюється за законом та за заповітом. Згідно вимог ст. 548 ЦК Української РСР 1963р. для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. За п. 1, 2 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він: фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_2 Він у передбачений законом строк не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, але він фактично прийняв спадщину, оскільки мешкав разом із ним, отже вважається таким, що прийняв спадщину. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину фактично, оскільки його воля, як спадкоємця за законом, була виражена у його діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном.

Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963р., однак, він не мав змоги оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, із-за відсутності оригіналу правовстановлюючого документу, у зв`язку із чим в даний час позивач вимушений звернутися до суду із позовом, а не до нотаріальної контори.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на житловий будинок з підстав прийняття спадщини за законом в порядку п.1 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963р.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 524, 529, 531, 548, 549 ЦК Української РСР 1963р., ст. ст. 15, 328, п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003р., суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок із надвірними спорудами АДРЕСА_1 , який складається із: літ. А житловий будинок, загальною площею 105,90 кв.м., житловою площею 57,00 кв.м., підсобною площею 48,90кв.м., літ. а - погрібу, літ. Б,В,Г,Е,Ж сараї, літ. Д вбиральня, літ. ж, З,И, - навіс, 1-7 огорожа, 8-10 споруда.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Ренійський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Д. Бошков