Справа № 308/2371/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

03 червня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Деметрадзе Т.Р.

секретаря судового засідання Секереш О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, м. Ужгороді цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про виселення,

В С Т А Н О В И В :

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про виселення.

25.06.2018 року через канцелярію Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області представник позивача подав уточнену заяву із залученням третього відповідача ОСОБА_3 .

Позов мотивований тим, що 03.11.2016 року ПАТ КБ «Приват Банк» в порядку позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки отримав у власність житловий будинок загальною площею 66,90 кв.м., житловою площею 36,70 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Після отримання права власності на вказану нерухомість, позивач здійснив намагання отримати доступ до житла, однак перешкодою для вчинення зазначених дій стала реєстрація та проживання у ньому наступних осіб: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення, адже на підставі ст.ст. 319, 321 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та право власності є непорушним.

На підставі наведеного, позивач просить суд виселити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з вищевказаного приміщення зі зняттям їх осіб з реєстрації.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься його заява, згідно з якою він просив провести розгляд справи у його відсутності та задовольнити уточнений позов. Зазначив, що проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, хоча про час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно.

Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 74 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.11.2016 року ПАТ КБ «Приват Банк» в порядку позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки отримав у житловий будинок загальною площею 66,90 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору іпотеки від 29.12.2005 року, що посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Капітула Г.Д. та зареєстрований у державному реєстрі під номером 1373.

Після отримання права власності на вказану нерухомість, позивач здійснив намагання отримати доступ до житла, однак перешкодою для вчинення зазначених дій стало реєстрація та проживання у ньому наступних осіб: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З матеріалів справи встановлено, що позивачем на адресу місця проживання відповідачів, а саме: АДРЕСА_1 , надсилалися листи з вимогою добровільного звільнення зазначеного приміщенням з одночасним зняттям з реєстраційного обліку, або укласти з позивачем договір оренди вказаного нерухомого майна, проте дані вимоги залишені без реагування.

У відповідності до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону (ч.1 ст. 319 ЦК України).

Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України).

Право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном передбачено ст.391 ЦК України.

Реєстрація відповідачів у квартирі, яка належить позивачу порушує його право, передбачене ст. 317 ЦК України.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі втратили право на користування житловим будинком у зв`язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки та набуття позивачем права власності на таке майно позивачем, а тому позов в частині виселення осіб, які проживають та зареєстровані в будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , підлягає до задоволення.

Вирішуючи позовну вимогу про зняття з реєстраційного обліку відповідачів, суд приходить до наступного висновку.

Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, а тому його положення підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою в день звернення особи із заявою в органи реєстрації.

У відповідності до п.3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ №207 від 02.03.2016 року, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

З врахуванням вищенаведеного, в частині вимоги про зняття з реєстрації відповідачів слід відмовити, оскільки така вимога є передчасною та окремого вирішення у даному випадку не потребує, а задоволення попередньої позовної вимоги є достатньою підставою для зняття відповідачів з реєстрації у порядку, встановленому зазначеними Правилами та Законом.

Таким чином, позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову, судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 178, 223, 263-265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Уточнену позовну заяву задовольнити частково.

Виселити громадян: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» судові витрати в розмірі по 587 гривень з кожного.

В іншій частині вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Реквізити сторін:

Позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк», юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ;

Відповідач 1 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області 20.03.1996 року;

Відповідач 2 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач 3 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Т.Р. Деметрадзе