22-ц/804/1847/19

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2019 року місто Маріуполь

справа № 265/10500/18

провадження № 22-ц/804/1847/19

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого Пономарьової О.М.,

суддів Гаврилової Г.Л., Зайцевої С.А.,

секретар судового засідання Єфремова О.В.,

сторони:

позивач Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК»

відповідач ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області у складі судді Мельник І.Г. від 14 травня 2019 року,

в с т а н о в и в :

18 грудня 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 11 листопада 2010 року позивачем з відповідачкою укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 6 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом до 25 числа місяця, наступного за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом, в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, що підтверджується п. 2.1.1.12.2 Договору.

Відповідно до умов договору він складається з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг та тарифів банку.

У порушення ст. 526, 527, 530 ЦК України та умов договору відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 15 листопада 2018 року має заборгованість на загальну суму 58 199,09 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3 948,06 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 4 652,68 грн, заборгованості за пенею у розмірі 46 350,77 грн, штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в сумі 500 грн. - фіксована частина та 2 747,58 грн. - процентна складова.

Позивач просив суд стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 58 199,09 грн та судовий збір в сумі 1 762 грн.

Заочним рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області 14 травня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 11 листопада 2010 року в розмірі 8 600,74 грн, та судовий збір у розмірі 260,39 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

29 травня 2019 року позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати заочне рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 травня 2019 року в частині відмови у задоволенні стягнення заборгованості за пенею та штрафами та в цій частині ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги банку задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи. Відмовляючи у задоволенні вимог щодо стягнення пені та штрафів, суд першої інстанції зазначив, що на теперішній час місто Маріуполь згідно з затвердженим переліком є територією, де проводиться антитерористична операція, тож визначені Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції», розповсюджуються на відповідачку ОСОБА_1 і звільняють її від обов`язку по оплаті пені та штрафів на користь позивача. Проте, відповідно до Наказу Верховного Головнокомандувача Збройних Сил України «Про порядок операції Об?єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації на території Донецької та Луганської областей» 30 квітня 2018 року розпочато операцію об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій і Луганських областях, тож 30 квітня 2018 року завершено антитерористичну операцію.

На час перегляду даної цивільної справи відповідач ОСОБА_1 не скористалася правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача Шишелова Н.В. підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення 27 червня 2019 року поштового відправлення за формою № 119, причини неявки суду не повідомила.

Відповідно до частини 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судове рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором б/н від 11 листопада 2010 року в розмірі 8 600,74 грн та судового збору у розмірі 260,39 грн не оскаржується, тому в апеляційному порядку не переглядається.

Судом встановлено, що 11 листопада 2010 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та ОСОБА_1 уклали договір, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 6 500 грн у вигляді встановлено кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом.

З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що відповідачка має загальну заборгованість, яка утворилася за кредитним договором від 11 листопада 2010 року станом на 15 листопада 2018 року в розмірі 58 199,09 грн, а саме: 3 948,06 грн - заборгованість за кредитом; 4 652,68 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 46 350,77 грн заборгованість за пенею; 500 грн штраф (фіксована складова); 2 747,58 грн штраф (процентна складова).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за пенею в розмірі 46 350,77 грн та штрафів: 500 грн штраф (фіксована складова); 2 747,58 грн штраф (процентна складова), суд першої інстанції виходив з того, що на теперішній час місто Маріуполь, де зареєстрована та мешкає відповідачка, згідно з затвердженим переліком, є територією де проводиться антитерористична операція, тож визначені Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції», розповсюджуються на відповідачку ОСОБА_1 і звільняють її від обов`язку по оплаті пені та штрафів на користь позивача.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції визнає, що суд першої інстанції всесторонньо і повно з`ясував обставини у справі та дотримався норм матеріального права і обгрунтовано до спірних правовідносин застосував положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Відповідно до ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з положеннями статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Виходячи зі змісту статей 546, 548, 549 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися відповідно до вимог закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України).

Суд встановив, що відповідачка ОСОБА_1 , яка зареєстрована та проживає у АДРЕСА_1 , порушила зобов`язання за кредитним договором і позивачем нарахована пеня в розмірі 46 350,77 грн та штрафи: 500 грн штраф (фіксована складова); 2 747,58 грн штраф (процентна складова).

Проте, відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та /або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Згідно з п. 5 ч. 2 Розпорядження № 1053-р від 30 жовтня 2014 року Кабінету Міністрів України, яким затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, місто Маріуполь Донецької області, де зареєстрована та проживає відповідачка ОСОБА_1 , входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07 жовтня 2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція і до цього переліку включено місто Маріуполь Донецької області.

Суд першої інстанції правильно зробив висновок, що на теперішній час вказані населені пункти Донецької області, згідно з затвердженим переліком, є територією де проводилася антитерористична операція, а тому визначені Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції, розповсюджуються на відповідачку ОСОБА_1 і звільняють її від обов`язку по оплаті пені та штрафів на користь АТ КБ «ПриватБанк», а позивачем безпідставно в порушення вимог зазначеного Закону нараховані: пеня в сумі 46 350,77 грн та штрафи на загальну суму 3247,58 грн.

Доводи апеляційної скарги, що судом безпідставно відмовлено у стягненні нарахованих пені та штрафів, оскільки антитерористична операція припинилася 30 квітня 2018 року з підписанням Президентом України наказу Верховного Головнокомандувача Збройних Сил України «Про початок операції Об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації на території Донецької та Луганської областей», апеляційний суд визнає необгрунтованими, оскільки особливий стан у зв`язку з проведенням антитерористичної операції, трансформованої в Операцію об`єднаних сил, триває до тепер. Отже, досі триває і встановлена законом заборона нарахування штрафних санкцій на відповідачку.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують фактичних обставин справи, встановлених судом і не дають підстав для висновку про порушення чи неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність рішення суду, висновки суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог здійсненні з дотриманням норм матеріального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складене 04 липня 2019 року.

Головуючий О.М. Пономарьова

Судді Г.Л. Гаврилова

С.А. Зайцева