Номер провадження: 22-ц/813/2488/19
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О. А.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради у справі за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (за участю третіх осіб: Одеської міської ради, Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ) про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення, витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування реєстрації права власності, на рішення Малиновського районного суду м. Одеси, ухвалене під головуванням судді Михайлюк О.А. 18 липня 2018 у м. Одеса, -

встановила:

У серпні 2016 року Департамент комунальної власності ОМР (далі: ДКВ ОМР) звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом, який було уточнено, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення, витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування реєстрації права власності (т. 1 а.с. 1-7, 50-55, т. 2 а.с. 107-110).

В обґрунтування позову Департамент комунальної власності ОМР посилався на те, що право комунальної власності територіальної громади м. Одеси на нежитлові приміщення підвалу № НОМЕР_4 загальною площею 96,7 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_4 , підтверджується свідоцтвом про право власності виконавчого комітету Одеської міської ради від 07 серпня 2008 року серії НОМЕР_7, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно 29 серпня 2008 року, реєстраційний номер № 24523114.

Частина нежитлового підвального приміщення № НОМЕР_4 , загальною площею 96,7 кв .м та частина квартириНОМЕР_5 , загальною площею 61,8 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , є тотожними і загальна площа 61,8 кв.м квартири НОМЕР_5 , входить до загальної площі - 96,7 кв.м нежитлового приміщення № НОМЕР_4 . ОСОБА_1 набула право власності на 65/100 частин квартири НОМЕР_5 на підставі договору дарування № 4-995 від 18 травня 2012 року, згідно якого вона прийняла у дар об`єкт від ОСОБА_4 На 35/100 частин квартири АДРЕСА_1 право власності набули ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі договору дарування № 840337 від 13 квітня 2012 року, згідно якого вони прийняли у дар об`єкт від ОСОБА_6

Враховуючи, що майно вибуло з комунальної власності територіальної громади м. Одеси поза волею власника, позивач був вимушений звернутись з позовом до суду.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 червня 2017 року позов Департаменту комунальної власності ОМР було задоволено частково. Витребувано у ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 нежитлові приміщення підвалу, загальною площею 40,3 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_4 , на користь територіальної громади м. Одеси в особі ОМР в особі Департаменту комунальної власності ОМР. Усунуто перешкоди у користуванні майном шляхом вивільнення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 нежитлових приміщень підвалу, загальною площею 40,3 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_4 , на користь Департаменту комунальної власності ОМР. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь територіальної громади м. Одеси в особі Департаменту комунальної власності ОМР судовий збір в рівних частинах по 1 378 гривень з кожного. В іншій частині позову відмовлено (т. 1 а.с. 153-155).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2017 року заочне рішення Малиновського районного суд м. Одеси від 07 червня 2017 року було скасовано (т. 2 а.с. 44).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 01 лютого 2017 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (т. 2 а.с. 102).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14 березня 2018 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Малиновську районну адміністрацію ОМР (т. 2 а.с. 156).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 липня 2018 року у задоволенні позову Департаменту комунальної власності ОМР відмовлено (т. 3 а.с. 23-25).

В апеляційній скарзі Департамент комунальної власності ОМР просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, на думку апелянта, судом першої інстанції не було враховано, що ОСОБА_5 не набув право власності на спірний об`єкт нерухомості, а отже, посилання суду на правомірність користування останнім об`єктом комунальної власності є безпідставним. В свою чергу, як вбачається з матеріалів справи у нежитлового приміщення підвалу загальною площею 61,8 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , на момент розгляду справи є законний власник, яким є територіальна громада м. Одеси в особі Одеської міської ради ( т. 3 а.с. 29-34).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника Департаменту комунальної власності ОМР підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Департаменту комунальної власності ОМР, суд першої інстанції виходив з того, що право користування спірним об`єктом було набуто ОСОБА_5 на підставі рішення суду, а тому підстави користування та володінням майном ОСОБА_5 приміщенням квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 61,7 кв.м., житловою площею 40,1 кв.м., на час розгляду справи є законними.Посилання Департаменту комунальної власності ОМР на те, що ОСОБА_5 та наступні користувачі безпідставно та незаконно набули право користування спірним об`єктом, суд вважав необґрунтованим та недоведеним належними та допустимими доказами у відповідності до вимог ст. ст. 76 - 81 ЦПК України.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про право власності виконавчого комітету Одеської міської ради від 07 серпня 2008 року серії НОМЕР_7, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно 29 серпня 2008 року реєстраційний номер № 24523114, власником нежитлових приміщень підвалу № НОМЕР_4 загальною площею 96,7 кв.м . , розташованих за адресою: АДРЕСА_4 , є територіальна громада м. Одеси.

Розпорядженням голови Малиновської районної адміністрації міста Одеси № 378/01-06 від 05 червня 2007 року, на баланс КП ДЄЗ «Бугаївське» передано підвальне приміщення площею 21,96 кв.м., у будинку АДРЕСА_4 під склад.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2009 року за ОСОБА_5 , як за працівником Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Хмельницький», визнано право користування вищезазначеним приміщення, яке в подальшому переобладнано в квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 61,7 кв.м., житловою площею 40,1 кв.м.

Заочним рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 15 липня 2011 року за позовом ОСОБА_5 до Одеської міської ради про визнання права власності на квартиру, за ОСОБА_5 визнано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , житловою плошею 40,2 кв.м., загальною площею 61,8 кв.м.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 21 лютого 2012 року ОСОБА_5 продав та передав у власність ОСОБА_6 35/100 частин квартири під АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору купівлі-продажу від 21 лютого 2012 року ОСОБА_5 продав та передав у власність ОСОБА_4 65/100 частин квартири під АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 набула право власності на 65/100 частин квартири НОМЕР_5 на підставі договору дарування № 4-995 від 18 травня 2012 року, згідно якого вона прийняла у дар об`єкт від ОСОБА_4

На 35/100 частин квартири АДРЕСА_1 право власності набули ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі договору дарування № 840337 від 13 квітня 2012 року, згідно якого вони прийняли у дар об`єкт від ОСОБА_6 .

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 15 березня 2017 року заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 липня 2011 року скасоване та ухвалене нове рішення, відповідно до якого в задоволенні позову ОСОБА_5 до Одеської міської ради про визнання права власності на квартиру - відмовлено.

При цьому, суд апеляційної інстанції виходив з того, що згідно п. п. 1 п. «а» ч. 1 ст. 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, а саме управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Враховуючи те, що Одеська міська рада є колегіальним органом, органом місцевого самоврядування, вона діє лише через створені нею виконавчі органи місцевого самоврядування, виконавчий комітет, відділ, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виключний перелік вказаний органів міститься в Законі України «Про місцеве самоврядування».

Згідно додатку до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 24 червня 2008 року підвальне приміщення НОМЕР_4, площею 96,7 кв.м., що розташоване за адресою АДРЕСА_4 , належить до переліку об`єктів фонду комунальної власності.

Департамент є виконавчим органом Одеської міської ради і здійснює облік, контроль та управління комунальним майном відповідно до Положення про Департамент комунальної власності Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 19 лютого 2013 року за № 2752-VI, тому є особою права та інтереси якої зачіпаються рішенням суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва.

Проте, апеляційний суд вважав, що до такого висновку суд прийшов із порушенням норм матеріального права.

Відповідно до ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму ВССУ №6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», при розгляді справ цієї категорії судам слід мати на увазі, що спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

За загальним правилом, кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання. У зв`язку із цим, звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати наявність спору про право.

Якщо позивач не звертався до компетентного державного органу із заявою про прийняття об`єкта до експлуатації, суд вирішує спір по суті з урахуванням наведених обставин та вимог закону.

Матеріали справи свідчать про те, що питання прийняття об`єкта до експлуатації не було предметом розгляду компетентного державного органу, відтак суд першої інстанції порушив норми матеріального права, вважаючи наявним спір про право, тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду підлягало скасуванню із ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Верховного Суду від від 21 вересня 2018 року відмовлено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення апеляційного суду Одеської області від 15 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Одеської міської ради про визнання права власності на квартиру.

Після ухвалення рішення апеляційного суду Одеської області від 15 березня 2017 року, відповідно до якого в задоволенні позову ОСОБА_5 до Одеської міської ради про визнання права власності на квартиру було відмовлено, останній, не маючи на то правових підстав, згідно договору купівлі-продажу від 21 лютого 2012 року, передав у власність ОСОБА_6 35/100 частин квартири під АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору купівлі-продажу від 21 лютого 2012 року, ОСОБА_5 продав та передав у власність ОСОБА_4 65/100 частин квартири під АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 набула право власності на 65/100 частин квартири НОМЕР_5 на підставі договору дарування №4-995 від 18 травня 2012 року, згідно якого вона прийняла у дар об`єкт від ОСОБА_4 На 35/100 частин квартири АДРЕСА_1 право власності набули ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі договору дарування №840337 від квітня 2012 року, згідно якого вони прийняли у дар об`єкт від ОСОБА_6

З листа КП «БТІ» вих. №01-13/3739 від 11 серпня 2016 року вбачається, що на час розгляду справи судом першої інстанції 65/100 частин квартири АДРЕСА_1 , на праві приватної власності були зареєстровані за ОСОБА_1 , та 35/100 частини квартири НОМЕР_6 - зареєстровані за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 згідно листа КП «БТІ» за вхід. №01-14/3136 від 12 вересня 2016 року.

Відповідно до ч.1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом ч. 1 ст. 388 ЦК України майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ОСОБА_5 не набув право власності на спірний об`єкт нерухомості, не є його власником, у зв`язку із чим останній не мав права на укладання правочинів щодо відчуження нежитлового приміщення підвалу загальною площею 61,8 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , - на користь відповідачів.

Власником нежитлового приміщення підвалу, загальною площею 61,8 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , є територіальна громада м. Одеси, в особі Одеської міської ради, в особі Департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

Таким чином, колегія суддів доходить до висновку, що права власника спірного нежитлового приміщення - Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, є порушеними, та підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог в частині витребування у ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ), ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) нежитлових приміщень підвалу, загальною площею 61,8 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_4 , та усунення перешкод у користуванні шляхом звільнення вищезазначеними особами цих приміщень.

Позовні вимоги про скасування запису про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на нежитлові підвальні приміщення задоволенню не підлягають, оскільки не є спірним. Так, задоволення позовних вимог Департаменту комунальної власності Одеської міської ради є підставою для скасування запису про державну реєстрацію права власності за відповідачами на нежитлові підвальні приміщення на підставі п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», відповідно до норм якої державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, апеляційний суд вирішує питання щодо стягнення суми сплаченого за подання апеляційної скарги судового збору з відповідачів на користь позивача.

При вказаних обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що, відповідно, призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку із чим рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 липня 2018 рокупідлягає скасуванню із ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради - задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 липня 2018 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позовну заяву Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (за участю третіх осіб: Одеської міської ради, Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ) про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення, витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування реєстрації права власності - задовольнити частково.

Витребувати у ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_3 ) нежитлові приміщення підвалу, загальною площею 61,8 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_4 , на користь територіальної громади м. Одеси, в особі Одеської міської ради, в особі Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, вул. Артилерійська, 1, м. Одеса).

Усунути перешкоди у користуванні майном шляхом вивільнення ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_3 ) нежитлових приміщень підвалу, загальною площею 61,8 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_4 , на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, вул. Артилерійська, 1, м. Одеса).

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ), ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, вул. Артилерійська, 1, м. Одеса) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 23 787 гривень в рівних частках з кожного по 7929 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 04 липня 2019 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе