Постанова

Іменем України

26 червня 2019 року

м. Київ

справа № 454/498/17

провадження № 61-25663св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - Фермерське господарство «Бурка В. В.»,

відповідачі: Червоноградська місцева прокуратура, Держава України в особі Державної казначейської служби України,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Фермерського господарства «Бурка В. В.» до Червоноградської місцевої прокуратури, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою Фермерського господарства «Бурка В. В.» на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 03 травня 2017 року у складі судді Адамович М. Я. та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 14 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Ванівського О. М., Цяцяка Р. П., Шеремети Н. О.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2017 року Фермерське господарство «Бурка В. В.» (далі - ФГ «Бурка В. В.») звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що ФГ «Бурка В. В.» направило до Генеральної прокуратури України заяву про кримінальне правопорушення, яка була перенаправлена до Прокуратури Львівської області, Черновоградської місцевої прокуратури, а у подальшому до Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП України, від якого він отримав відповідь про припинення розгляду заяви щодо інспекторів з охорони навколишнього природного середовища, зв`язку із залишенням без змін Львівським апеляційним судом постанови Львівського окружного суду від 30 жовтня 2014 року. У зв`язку із невнесенням відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, ФГ «Бурка В. В.» надіслало звернення до Генеральної прокуратури України, яке у подальшому було скеровано до Прокуратури Львівської області.

Позивач вважав, що такі дії відповідача є протиправними та такими, що порушують його права і завдали йому моральної шкоди.

Враховуючи викладене, ФГ «Бурка В. В.» просило стягнути з Держави Україна на свою користь 1 000 000 грн на відшкодування моральної шкоди, спричиненої протиправними діями прокуратури.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 03 травня 2017 року в задоволенні позову відмолено.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що з наданих позивачем доказів не вбачається, в чому полягає моральна шкода, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Невнесення слідчим, прокурором відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань можуть бути оскаржені до слідчого судді в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 14 серпня 2017 року апеляційну скаргу ФГ «Бурка В. В.» відхилено, а рішення Сокальського районного суду Львівської області від 03 травня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що докази та обставини, наведені в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції і додаткового правового аналізу не потребують. При ухваленні рішення місцевим судом були дотримані норми матеріального та процесуального права. Порушень, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів апеляційного суду не встановлено.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2017 року ФГ «Бурка В. В.» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 03 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 14 серпня 2017 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми КПК України та зобов`язані були застосувати до спірних правовідносин положення статей 8, 22, 40, 55, 56, 124 Конституції України, рішення Конституційного Суду України від 25 листопада 1997 року № 6-зп, від 25 грудня 1997 року № 9-зп, від 03 жовтня 2001 року № 12-рп, від 09 липня 2002 року № 15-рп/2002 та статті 16, 23, 1166, 1167, 1176 ЦК України. Також суди не звернули уваги на те, що на підставі статті 56 Конституції України ФГ «Бурка В. В.» має право на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю працівників Червоноградської місцевої прокуратури.

Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ФГ «Бурка В. В.» звернулося до Генеральної прокуратури України із заявою, в якій просило вирішити питання про порушення кримінальної справи за статтею 364 КК України щодо інспекторів з охорони навколишнього природного середовища, які незаконно позбавили фермерське господарство права загального користування ставком в селі Поториця, шляхом внесення в офіційні документи неправдивої інформації.

Вищевказана заява була скерована для розгляду до Прокуратури Львівської області, що підтверджується листом Генеральної прокуратури України від 21 листопада 2016 року № 04/2/2-р-16.

Прокуратурою Львівської області заяву ФГ «Бурка В. В.» було направлено до Червоноградської місцевої прокуратури, що підтверджується листом від 24 листопада 2016 року № 04/2/2-р-16, а із Червоноградської місцевої прокуратури до Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУ НП України у Львівській області (лист від 30 листопада 2016 року № 03-37р-16).

Згідно з листом Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області від 28 грудня 2016 року прийнято рішення про припинення подальшого розгляду заяви ФГ «Бурка В. В.» відносно інспекторів з охорони навколишнього природного середовища, оскільки Львівський апеляційний суд скарги ФГ «Бурка В. В.» залишив без задоволення, а постанову Львівського окружного суду від 30 жовтня 2014 року № 813/5569/14 - без змін. Прийняте рішення може бути оскаржено до слідчого судді Сокальського районного суду.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із Сокальського районного суду Львівської області.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до ГПК України, ЦПК України, КАС України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

12 травня 2018 року справу № 454/498/17 Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у справі призначено повторний автоматизований розподіл.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 червня 2019 року справу призначено до судового розгляду Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в кількості п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом статті 213 ЦПК України 2004 року рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 214 ЦПК України 2004 року під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення не відповідають.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Відповідно до вимог статті 15 ЦПК України 2004 року суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється в порядку іншого судочинства.

Аналогічна норма міститься й у статті 19 чинною ЦПК України.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Статтями 1, 12 ГПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій, передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно зі встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, якщо склад учасників спору відповідає приписам статті 4 ГПК України, а правовідносини, з яких виник цей спір, мають господарський характер.

Стаття 4 ГПК України передбачає право юридичної особи на звернення до господарського суду.

При вирішенні питання про те, чи можна вважати правовідносини і спір господарськими, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 ГК України.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Статтею 2 ГК України передбачено, що учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи (частина перша статті 1 Закону України «Про фермерське господарство»).

Повноваження прокурора визначаютьсястаттею 121 Конституції України та Законом України «Про прокуратуру».

Спори, що виникають між юридичними особами та представниками прокуратури при реалізації ними своїх повноважень, за своїм суб`єктним складом підвідомчі господарським судам.

Отже, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності, а також спори, пов`язані, зокрема, з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктом публічно-правових відносин, - за умови, що такі вимоги не об`єднуються з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб`єктним складом підпадають під дію статті 4 ГПК.

Майнові відносини (у розумінні статті 4 ГК України) суб`єктів господарювання з юридичними особами, у тому числі тими, що не є суб`єктами господарювання (органами державної влади), регулюються ГК та ГПК України.

Вищевикладене узгоджується з правовими висновками, висловленими у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 461/1930/16-ц (провадження № 14-60цс18) та від 17 жовтня 2018 року у справі № 464/1874/17 (провадження № 14-395цс18).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, не надав оцінки тому факту, що ФГ «Бурка В. В.» заявило вимоги до Червоноградської місцевої прокуратури та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, заподіяної діями суб`єкта владних повноважень, така вимога не об`єднана з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб`єктним складом підпадає під дію статті 4 ГПК України, а тому зазначений спір підвідомчий господарському суду.

Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку про те, що рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню, а провадження у справі - закриттю, оскільки спір не підлягає розгляду в порядку цивільного, а має розглядатися в порядку господарського судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частиною першою статті 414 ЦПК України передбачено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

За таких обставин судові рішення не можуть вважатися законними й обґрунтованими, тому підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись статтями 400, 409, 414, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фермерського господарства «Бурка В. В.» задовольнити частково.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 03 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 14 серпня 2017 року скасувати.

Провадження у справі за позовом Фермерського господарства «Бурка В. В.» до Червоноградської місцевої прокуратури, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди закрити.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. С. Висоцька

Судді:А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко
В. В. Сердюк І. М. Фаловська