ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5303/19 Справа № 214/2219/19 Суддя у 1-й інстанції - Гринь Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів : Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретаря судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

заявник - ОСОБА_1

відповідач - Виконавчий комітет Саксаганської районної у м.Кривому Розі ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кривому Розі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Демченка Андрія Григоровича на ухвалу Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 березня 2019 року, винесену суддею Гринем Н.Г. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, (відомості про складення повного тексту судового рішення відсутні), -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Демченко А.Г., діючи в інтересах та від імені останньої, звернувся до суду з позовом у березні 2019 року до Виконавчого комітету Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Управління благоустрою та житлової політики виконавчого комітету Криворізької міської ради, Виконавчий комітет Тернівської районної у м. Кривому Розі ради про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень, зобов`язання вчинити певні дії.

У позові представник позивача, просив визнати протиправним та скасувати рішення Саксаганської районної у м.Кривому Розі ради №354 від 15.08.2018 року «Про затвердження протоколу засідання громадської комісії з житлових питань від 02.08.2018 року №9» у частині 6 «Про розгляд питання щодо перебування ОСОБА_1 на квартирному обліку у позачерговому списку осіб, які потребують поліпшення житлових умов»; зобов`язати відповідача поновити на квартирній черзі в Саксаганській районній у м.Кривому Розі раді шляхом включення до позачергового списку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (малолітню доньку), які потребують поліпшення житлових умов, зі збереженням часу перебування на квартирному обліку у виконкомі Тернівської районної у м.Кривому Розі ради з 09.06.1989 року; покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати в розмірі 4 044 грн. 70 коп., які включать: судовий збір за подання позову - 768 грн. 40 коп., судовий збір за подання заяви про забезпечення позову - 576 грн. 30 коп., витрати на правову допомогу - 2700 грн.

Одночасно з позовною заявою представником ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову в порядку ст.149 ЦПК України шляхом: 1) заборони компетентному органу щодо розподілу житла у Саксаганському районі м.Кривого Рогу - Виконкому Саксаганської районної в місті Кривому Розі ради, вчиняти будь-які дії, а саме: надавати, передавати будь-якій третій особі, розподіляти 2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1 впродовж судового розгляду справи і до винесення рішення по суті та набрання рішенням законної сили; 2) заборонити компетентному органу щодо погодження розподілу житла у м.Кривий Ріг - Управлінню благоустрою та житлової політики виконавчого комітету Криворізької міської ради вчиняти будь-які дії, а саме: погоджувати надання, передачу будь-якій третій особі, розподілу 2-х кімнатної квартири АДРЕСА_1 , впродовж судового розгляду справи і до винесення рішення по суті та набрання рішенням законної сили.

Доцільність застосування заходів забезпечення позову представник позивача мотивує тим, що 02.08.2018 року на засіданні громадської комісії з житлових питань Саксаганської районної у м.Кривому Розі ради, ОСОБА_1 та її малолітню доньку ОСОБА_2 було знято з квартирного обліку шляхом виключення зі списку, де вони перебували на позачерговому списку осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Питання щодо зняття їх з квартирного обліку було винесено на комісію після вказівок, наданих спеціалістам районної ради від Управління благоустрою та житлової політики виконавчого комітету Криворізької міської ради. Вказівки Управління надало після надсилання клопотання спеціалістами виконкому Саксаганської районної у м.Кривому Розі ради щодо погодження розподілу квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , яка на той час стояла першою в черзі. Зазначене житлове приміщення рішенням Криворізької міської ради №2444 від 31.01.2018 року визнано відумерлою спадщиною та передано до комунальної власності міста.

ОСОБА_1 неодноразово зверталась до суб`єктів владних повноважень м.Кривого Рогу з проханням надати будь-яке житло, у відповідь отримувала, що житла на розподіл немає.

Так як ОСОБА_1 з донькою перебували на обліку тривалий час, поява нового житла в районі постійно моніторилась, і після прийняття відумерлої спадщини можливість отримати житло в Саксаганському районі м.Кривого Рогу у позивача з`явилась.

ОСОБА_1 звернулась до Виконавчого комітету Саксаганської районної у м.Кривому Розі ради з проханням закріпити за нею, на час виготовлення правовстановлюючих документів, квартиру АДРЕСА_1 .

Після звернення спеціалісти Виконавчого комітету Саксаганської районної у м.Кривому Розі ради звернулися за погодженням щодо розподілу до УБЖП, яке в свою чергу надало вказівки, після яких ОСОБА_1 запросили на комісію з житлових питань та зняли з черги.

Враховуючи певний «резонанс» навколо квартири АДРЕСА_1 , за яким ОСОБА_1 було знято за вказівками з УБЖП з квартирної черги, представник вважає, що є всі підстави стверджувати, що на вказане житло з початку винесення рішення Криворізькою міською радою про прийняття відумерлої спадщини були вже претенденти.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_1 стояла до зняття її з квартирного обліку у черзі перша, отже вона була першим претендентом у районі на вказану вище квартиру та повинна була її отримати, окрім цього процес зняття позивача з квартирного обліку почався з моменту заявлення права на її отримання, тому він вважає, що існують всі підстави обмежити відповідача (як орган, що наділений правом розподілу житла в районі) та третю особу 1 (як орган, наділений правом погоджувати розподіл житла територіальної громади міста) шляхом заборони вчинення будь-яких дій, спрямованих на передачу (розподіл) вказаної вище квартири третім особам до винесення судом рішення по суті. Представник позивача вважає, що вжиття таких заходів є необхідним для забезпечення виконання рішення суду у разі задоволення вимог позивача.

Ухвалою Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 березня 2019 року, заява представника позивача Демченка А.Г. про забезпечення позову, залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі, представник позивача Демченко А.Г. , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, порушує питання про скасування оскаржуваного рішення суду та ухвалення нового, про повне задоволення заяви про забезпечення позову із викладених у ній підстав.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, представник позивачки, Демченко А.Г. вказує, що ОСОБА_1 з донькою стояла на квартирному обліку тривалий час і була першою у черзі, поява нового житла у районі постійно моніторилась, і після прийняття відумерлої спадщини, можливість отримати житло у Саксаганському районі зявилась у позивачки. Право на отримання квартири АДРЕСА_1 на той час було лише у ОСОБА_1 і вона заявила про своє право на зазначене житло до компетентного органу щодо розподілу житла, проте позивачка не лише не отримала житло, а й була взагалі знята з квартирного обліку.

Апелянт наголошує на тому, що невжиття заходів забезпечення позову, викладених у заяві може істотно ускладнити чи унеможливити поновлення порушених, оспорюваних прав або інтересів позивачки, за захистом яких остання звернулася до суду у майбутньому, так як за час вимушеного поновлення своїх прав та інтересів, вказана квартира на яку розраховувала ОСОБА_1 (враховуючи час розгляду справи) може бути розподілена між іншими, потребуючими житла особами, оскільки при поновленні позивачки у черзі, вільного житла (як показує час, з 1989 року), не буде і позивачка з донькою змушені будуть знову чекати невідомий час появи в районі житла. Представник позивача вважає, що без заборони на розподіл житла, відповідач безперешкодно може передати вказану квартиру іншим, потребуючими житла особами особам.

Також, апелянт вважає необґрунтованим посилання суду, що забезпечення позову, запропонованим способом заподіє шкоду іншим особам, посилаючись на те, що суд не конкретизував, яким чином буде нанесена шкода іншим особам, та яким саме особам, зазначивши в ухвалі лише загальні фрази. Вказує, що в ухвалі, жодним чином не зазначено про зустрічне забезпечення позову, а лише вказано на неадекватність заявленого заходу забезпечення позову.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, від представника позивачки Демченка А.Г. надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Постановляючи ухвалу про відмову у забезпечені позову, суд першої інстанції виходив з того, що предметом спору є оскарження дій та рішення відповідача щодо зняття позивачки та її доньки з квартирного обліку та вирішення питання про поновлення їх на позачерговому квартирному обліку без заявлення вимог щодо виділення їм конкретного житла, зокрема квартири АДРЕСА_1 , тоді, як метою забезпечення позову є збереження конкретного матеріального об`єкта до вирішення справи в суді, який не стосується предмету спору з огляду на відсутність жодних майнових вимог відносно нього.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Суд першої інстанції у повній мірі з`ясував всі обставини, які мають значення для справи, та виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі є законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позву, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч.5 ст.153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

З аналізу статей 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як роз`яснено в п.1, п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається із позовної заяви ОСОБА_1 , предметом спору у даній цивільній справі є оскарження дій та рішення відповідача, а саме зняття позивачки та її доньки з квартирного обліку та вирішення питання про поновлення їх на позачерговому квартирному обліку, однак у позові не заявлено вимог щодо виділення ОСОБА_1 конкретного житла, зокрема квартири АДРЕСА_1 , тоді як метою забезпечення позову є збереження конкретного матеріального об`єкта (квартири) до вирішення справи в суді, який не стосується предмету спору з огляду на відсутність жодних майнових вимог відносно нього, тобто відсутній зв`язок між обраним представником позивачки заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Колегія суддів, погоджується із висновком суду першої інстанції, що захід забезпечення позову, обраний представником позивача, по своїй суті є втручанням суду у дискреційні повноваження органу місцевого самоврядування, що є неприпустимим, оскільки повноваження щодо обліку громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов, розподілу і надання згідно із законодавством житла, що належить до комунальної власності, відноситься виключно до компетенції відповідача та третьої особи - Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради.

Окремо, слід зазначити, що з листа виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради №10/39-2852 від 26.06.2019, надісланого суду апеляційної інстанції після відкриття апеляційного провадження, вбачається, що на теперішній час квартира АДРЕСА_1 належить до службового житлового фонду Криворізької місцевої прокуратури №3.

Отже, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції достатньо обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи письмовими доказами, тоді як приведені в апеляційній скарзі доводи представника позивачки Демченка А.Г. зводяться до переоцінки доказів і його незгоди з висновками суду по їх оцінці.

На підставі викладеного, та з урахуванням положень ст.375 ЦПК України, суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу представника позивачки Демченка А.Г. слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, як таку, що постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права .

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Демченка Андрія Григоровича залишити без задоволення.

Ухвалу Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 липня 2019 року.

Головуючий:

Судді: