Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.06.2019 Справа №607/13375/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі головуючого судді Грицай К.М.

за участю секретаря судового засідання Стус К.І.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд до відповідача ОСОБА_2 з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 , після смерті якого у Першій тернопільській державній нотаріальній конторі після була заведена спадкова справа № 874/2018 та вона як дочка та відповідач як дружина померлого є спадкоємцями за законом та спадщину прийняли, оскільки, постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інших спадкоємців за законом немає. 18 лютого 2019 року між спадкоємцями було укладено договір про поділ спадкового майна, посвідчений Першою тернопільською державною нотаріальною конторою, зареєстрований у реєстрі за №3-164. Вже після укладання Договору про поділ спадкового майна від 18 лютого 2019 року було виявлено, що ОСОБА_3 також належала земельна ділянка, площею 0,06 га, цільове призначення якої - для індивідуального садівництва, місце розташування Тернопільська область Тернопільський район, Великобірківська селищна рада, яка вказана у додатку до Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 14.04.1994 року. Однак, при зверненні до Першої тернопільської державної нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на дану земельну ділянку, площею 0,06 га, їй було відмовлено у його видачі, у зв`язку із відсутністю належним чином оформленого правовстановлюючого документу. З врахуванням наведеного, просить суд позовні вимоги задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Зважаючи на подання відповідачем заяви про визнання позову, суд, відповідно до ст. 200 ЦПК України, за наявності для цього підстав, ухвалює рішення у підготовчому судовому засіданні.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав:

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 15.05.2018 року.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 18.06.1997 року відділом реєстрації актів громадського Гусятинської райдержадміністрації Тернопільської області, ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 .

З довідки № 72 від 25.10.2018 року, виданої ОСББ Лесі Українки 3, вбачається, що на момент смерті ОСОБА_3 постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та разом з ним проживали: дружина - ОСОБА_2 , дочка - ОСОБА_1 та онук - ОСОБА_5 .

Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 2119/0231 від 13.05.2019 року, при зверненні позивача до Першої Тернопільської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини після померлого батька на земельну ділянку площею 600 м.кв., цільове призначення для індивідуального садівництва, місце розташування Тернопільська область Тернопільський район Великобірківська селищна рада, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із відсутністю належним чином оформленого правовстановлюючого документу на неї.

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_1 , від 14.04.1994 року ОСОБА_3 був власником земельної ділянки, площею 510 м.кв., переданої для індивідуального садівництва, розташованої на території Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер НОМЕР_4 .

Крім того, у даному Державному акті у графі кількісна характеристика земель, переданих у приватну власність вказано про земельну ділянку площею 600 кв м.

Згідно Додатку до Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 14.04.1994 року, засвідченого інженером-землевпорядником Великобірківської селищної ради, ОСОБА_3 також належала земельна ділянка, площею 0,06 га, цільове призначення для індивідуального садівництва, місце розташування Тернопільська область, Тернопільський район, Великобірківська селищна рада.

В порядку спадкування за законом після померлого батька ОСОБА_1 було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 3-167, від 18.02.2019 року, на земельну ділянку, площею 0.0511 га, переданої для індивідуального садівництва, розташованої на терарії Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер НОМЕР_4 , що належала спадкодавцю згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_1 від 14.04.1994 року.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-019, від 14.02.2019 року та витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №1376/0/207-19 від 03.05.2019 року ОСОБА_3 належала земельна ділянка, площею 0,06 га, цільове призначення для індивідуального садівництва, місце розташування Тернопільська область Тернопільський район Великобірківська селищна рада, кадастровий номер - НОМЕР_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_1 від 14.04.1994 року.

Крім того, згідно довідки №01/2019 від 22.02.2019 року ОСОБА_3 (1936 р.н.) дійсно був членом кооперативу садівницького товариства «Пролісок» з початку його створення до 15.05.2018 року і йому належала земельна ділянка 0,051 по АДРЕСА_2 (кадастровий номер НОМЕР_4 ) державний акт на право приватної власності на землю серія НОМЕР_1 від 14.04.1994 року та земельна ділянка 0,06 га згідно додатку до згаданого вище державного акту (кадастровий номер НОМЕР_5 .

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності до ч. 1 ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ч.1 ст.81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Земельного кодексу України 1990 року, що діяв на час видання спадкодавцю державного акту на право приватної власності на землю, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Згідно Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), затвердженої Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15.04.1993 року №28 (далі-Інструкція), що діяла на момент оформлення державних актів на право постійного користування земельними ділянками, державні акти на право колективної власності на землю, право приватної власності на землю, право постійного користування землею видаються і реєструються тією сільською, селищною, міською, районною Радою народних депутатів, яка прийняла рішення про передачу земельної ділянки у власність або надання її у постійне користування.

Пункт 3.5 Інструкції зазначає, що у разі зміни меж, розміру, цільового призначення та умов надання земельних ділянок, що відбулися після видачі державного акта, до нього вносяться ці зміни, які фіксуються на плані зовнішніх меж і на останній сторінці державного акта. Кожний запис про зміну меж, площі, цільового призначення та умов надання земельної ділянки посвідчується інженером-землевпорядником сільської, селищної, міської Ради народних депутатів або відділу земельних ресурсів районної державної адміністрації.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», у відповідності до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Таким чином судом встановлено, що спадкодавцю ОСОБА_3 належало право власності на спірну земельну ділянку площею 0,06 га, яке входить до складу спадщини та перейшло до позивача ОСОБА_1 як спадкоємця першої черги за законом.

Неможливість видання нотаріальною конторою свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку порушує право позивача на спадкування, яке має бути захищене у судовому порядку шляхом визнання прав власності на спадкове майно.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, шляхом визнання за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,06 га, цільове призначення для індивідуального садівництва, місце розташування Тернопільська область Тернопільський район Великобірківська селищна рада, кадастровий номер - НОМЕР_5 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст. ст. ст.ст.4, 12, 13, 81, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, ст. 392, 1216, 1217, 1218, 1225, 1268 ЦК України, ст.ст. 81, 125 Земельного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,06 га, цільове призначення для індивідуального садівництва, місце розташування Тернопільська область Тернопільський район Великобірківська селищна рада, кадастровий номер - НОМЕР_5 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяК. М. Грицай