Справа № 236/1435/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Саржевської І.В.,

за участю: секретаря - Олійник С.М.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Лиман Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/3 частку земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

23.04.2019 до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/3 частку земельної ділянки(а.с.6-10).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, просить розглянути цивільну справу без її участі та задовольнити позовні вимоги, про що надала до суду відповідну заяву (а.с.88).

Відповідач ОСОБА_2 , належним чином повідомлений про час та місце розгляду цивільної справи, в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги позивача визнав повністю, не заперечував проти їх задоволення (а.с.83).

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши зібрані у справі докази, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши письмові докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини.

Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Закітне, Лиманського району, Донецької області померла мати позивача ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 31.03.2018(а.с.29-31).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою ( ст. 1220 ч.ч.1,2 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, яке складається з:

2/3 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , що належав померлій на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконкомом Ямпільської селищної ради 12.07.1978 та зареєстрованого в Слов`янському БТІ 21.07.1978 за № 1215(а.с.17);

земельної ділянки площею 0, 2328 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , розташованої в АДРЕСА_1 та призначеної для обслуговування жилого будинку та господарських будівель, яка належала померлій на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, серії НОМЕР_3 , виданого 20.08.1996 Головою Ямпільської селищної ради народних депутатів(а.с.18-21);

земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,3587 га, кадастровий номер НОМЕР_4 , розташовану на території Лиманської міської ради(колишня Ямпільська селищна рада), Донецької області(а.с.22).

В свою чергу, позивач ОСОБА_1 , є власницею іншої 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , яка належить позивачу на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконкомом Ямпільської селищної ради 12.07.1978 та зареєстрованого в Слов`янському БТІ 21.07.1978 за № 1215(а.с.17).

Положеннями статтей 1261, 1268 ч.3 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцем першої черги за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_3 є її донька- позивач по справі ОСОБА_1 , та син померлої- відповідач по справі ОСОБА_2 (а.с.28), які в порядку 1269-1270 ЦК України прийняли спадщину, оскільки своєчасно звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини; інші спадкоємці, які прийняли спадщину, відсутні, що підтверджується повідомлення Лиманської державної нотаріальної контори від 16.05.2019(а.с.79).

Крім того, між 22.03.2019 між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір про розподіл спадкового майна, що залишилося після смерті їх матері ОСОБА_3 . Договір було посвідчено державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори Семеновою І.М. 22.03.2019 за реєстровим № 856(а.с.22).

За даним договором:

позивачу, дочці померлої, перейшла на праві приватної власності земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,3587 га, кадастровий номер НОМЕР_4 , розташовану на території Лиманської міської ради(колишня Ямпільська селищна рада), Донецької області;

відповідачу ОСОБА_2 , сину померлої, перейшли 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

На підставі вказаного договору відповідачу, 22.03.2019 було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на відповідне майно, посвідченого державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори Семеновою І.М. 22.03.2019 за реєстровим №858(а.с.23).

Однак постановою від 22.03.2019 державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори Семеновою І.М. у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, а саме на земельну ділянку площею 0, 2328 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , розташованої в АДРЕСА_1 та призначеної для обслуговування жилого будинку та господарських будівель, було відмовлено з тих підстав, що житловий будинок на вищевказаній земельній ділянці належав ОСОБА_3 в 2/3 частках, а земельна ділянка в порушення ч.4 ст.120 ЗК України, в цілій частці(а.с.26-27).

Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз.2 п. 7 постанов Пленуму ВСУ від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статті 81 та 131 ЗК України передбачають, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, міни, дарування, ренти, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Відповідно до частин першої, другої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Перехід права власності на земельну ділянку при переході права власності на будівлю або споруду, які розташовані на ній, визначається на підставі цивільно-правових угод (частина перша статті 120 ЗК України).

Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Згідно п.4 ст.120 ЗК України- у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Таким чином, оскільки позивач на законних підставах є власником 1/3 частки житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 онецької АДРЕСА_2 , а тому право на земельну ділянку повинно визначатися пропорційно до часток у праві власності житлового будинку.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів такого захисту може бути і визнання права власності.

Статтею 41 Конституції України гарантовано кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності визнано непорушним.

Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/3 частку земельної ділянки.

Керуючись ст. 15, 16, 25, 328, 1216, 1218,1220, 1268,1269 ЦК України, п.4 ст.120 ЗК України, ст. 12, 13, 81, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/3 частку земельної ділянки - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_5 , право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та складається з:

1/3 частки земельної ділянки, площею 0, 2328 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , розташованої в АДРЕСА_1 та призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Текст рішення складений 02.07.2019.

Суддя -