Ухвала

03 липня 2019 року

м. Київ

справа № 462/4783/16-ц

провадження № 61-8544св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради,

відповідач - ОСОБА_1 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Крайник Н. П., Шеремети Н. О., Цяцяка Р. П., від 18 березня 2019 року.

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про зобов`язання вчинити певні дії.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що будинок АДРЕСА_1 перебуває у спільній частковій власності відповідача ОСОБА_4 та третіх осіб ОСОБА_2 і ОСОБА_3 . Відповідач та ОСОБА_3 фактично користуються приміщеннями, які розташовані на другому поверсі зазначеного будинку, а ОСОБА_2 - приміщеннями, які розташовані на першому поверсі будинку. Відповідач здійснила перепланування приміщення комори у санвузол без відповідних дозвільних документів. З приводу самочинного будівництва, здійсненого відповідачем, ОСОБА_2 зверталася із заявою до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, яка була скерована до Залізничної районної адміністрації для розгляду та вжиття відповідних заходів. Адміністративною комісією при Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за самочинне перепланування квартири. Розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 18 грудня 2015 року «Про самочинне перепланування, здійснене гр. ОСОБА_1 » відповідача ОСОБА_1 зобов`язано демонтувати самочинне будівництво та привести приміщення квартири до попереднього стану у термін до 15 січня 2016 року. Однак, вимоги розпорядження у встановлені строки відповідач не виконала, що стало підставою для звернення до суду із позовом про примусове виконання вказаного розпорядження.

Із урахуванням зазначеного, позивач просив позов задовольнити, зобов`язати відповідача за власні кошти демонтувати поєднаний санвузол та сантехнічні прилади у приміщенні під літ. 2-4 (відповідно до технічного паспорту, виготовленого ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» станом на 05 грудня 2012 року) в будинку АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова, у складі судді Румілової Н. М., від 03 липня 2018 року позов Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 за власні кошти демонтувати поєднаний санвузол та сантехнічні прилади у приміщенні під літ. 2-4 (відповідно до технічного паспорту, виготовленого ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» станом на 05 грудня 2012 року) в будинку АДРЕСА_1 . Вирішено питання щодо розподілу судових втрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач у добровільному порядку не виконала вимоги голови Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 18 грудня 2015 року № 789 «Про самочинне перепланування, здійснене гр. ОСОБА_1 », згідно якого здійснене відповідачем самочинне будівництво підлягає демонтажу, а приміщення поверненню до попереднього стану, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Львівського апеляційного суду від 18 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 03 липня 2018 року скасовано. Провадження у справі за позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про зобов`язання вчинити дії закрито. Роз`яснено Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради право на звернення для вирішення цього спору в порядку адміністративного судочинства.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суб`єктний склад правовідносин, предмет та підстави заявлених вимог, характер спору свідчать про те, що цей спір між сторонами є публічно-правовим, а тому вирішення спору у відповідності до норм КАС України віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову Львівського апеляційного судувід 18 березня 2019 року і залишити в силі рішення Залізничного районного суду м. Львова від 03 липня 2018 року, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення районного суду є законним, обґрунтованим та таким, що винесене із дотриманням норм матеріального та процесуального права. Предметом спірних правовідносин є демонтаж самочинно переобладнаного санвузла, що порушує встановлені норми ДБН та права ОСОБА_2 , тобто предметом спору є об`єкти цивільних правовідносин, а тому справа, на думку заявника, має розглядатися в порядку цивільного судочинства, оскільки спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин, а пов`язаний з вирішенням питань щодо речових прав.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 08 травня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 26 червня 2019 року справу за позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про зобов`язання вчинити певні діїпризначено до судового розгляду.

Доводи осіб, які подали відзив на касаційну скаргу

У поданому відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 посилається на те, що касаційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки апеляційним судом обґрунтовано закрито провадження у справі з підстав недотримання правил предметної юрисдикції.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 404 ЦПК України питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

Про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із обґрунтуванням підстав, визначених у частині шостій статті 403 цього Кодексу.

Оскільки у цій справі оскаржується судове рішення з підстав порушення правил предметної і суб`єктної юрисдикції, вказану справу необхідно передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись статтями 402, 403, 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про зобов`язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного суду від 18 березня 2019 рокупередати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников
Судді О. М. Осіян
Н. Ю. Сакара
С. Ф. Хопта
В. В. Шипович