Справа № 530/842/19
Номер провадження 6/530/26/19

УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.07.2019 м. Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Дем`янченка С.М., секретарі Тараненко Т.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Зіньків подання старшого державного виконавця Зіньківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Битенко Н.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

До Зіньківського районного суду Полтавської області надійшло подання старшого державного виконавця Зіньківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Битенко Н.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 без вилучення паспортного документа. З подання вбачається, що на виконанні у Зіньківському районному відділі державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Полтавській області знаходиться виконавче провадження № 55185882 відкрите 17.11.2017 року з виконання виконавчого листа № 530/1251/16-к виданого 19.10.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 50000 грн моральної шкоди, 7000 грн. процесуальних витрат на правову допомогу та 1287,98 грн витрат пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження, а всього 58287,98 грн. Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам ч.5 ст.19 Закону України Про виконавче провадження. Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що майно належне боржнику відсутнє. ОСОБА_1 на виклики державного виконавця з`явився та повідомив, що не погоджується із рішенням суду та виконувати його добровільно не буде. Вжитими виконавцем заходами встановлено, що нерухомість належна на праві власності боржнику відсутня. Щодо наявності транспортних засобів державному виконавцю невідомо, оскільки відповідь на запит щодо наявності транспортних засобів не надійшла, з роботи звільнився, на обліках у Пенсійному фонді України не значиться. Боржника ОСОБА_1 внесено до єдиного державного реєстру боржників. Постановою від 17.11.2017 року на все рухоме та нерухоме майно боржника накладено арешт. Ухвалою суду від 02.05.2019 року боржника ОСОБА_1 оголошено у розшук. Згідно інформації Державної прикордонної служби України та Державної міграційної служби України Черних А.В. в`їхав в Україну 01.06.2019 року, тобто боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов`язань покладених на нього рішенням суду і протягом двох років рішення не виконується. В зв`язку з вищевикладеним і враховуючи значний термін невиконання боржником ОСОБА_1 зобов`язань та законних вимог виконавця, а також те, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, тому старший державний виконавець Зіньківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Битенко Н.В. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа.

Згідно зі ч.4 ст.441ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного, або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

В судовому засіданні представник ВДВС Зіньківського ГТУЮ Полтавської області Битенко Н.В. подання підтримала в повному обсязі, стягувач ОСОБА_2 просила суд задовольнити подання, боржник ОСОБА_1 заперечував стосовно задоволення подання, добровільно сплатив 10000 грн. та запевнив суд, що в подальшому буде частинами сплачувати борг ОСОБА_2 .

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши подання та додатки до нього, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи приходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п.18 ч.3 ст.11 Закону, державний виконавець уповноважений у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

На думку суду особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Ч.1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Положеннями ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання - до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань. В такому випадку громадянин зобов`язаний здати свій паспорт на збереження до органу внутрішніх справ за місцем проживання у місячний термін після виникнення таких обставин.

П. 8 ст.19 Закону України «Про державну прикордонну службу України» встановлено, що на державну прикордонну службу відповідно до визначених законом завдань покладається, зокрема запобігання та недопущення в`їзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно з законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України.

Таким чином, розглядаючи подання, суд приходить до висновку про те, що діючим законодавством України передбачено обмеження у тимчасовому виїзді громадян України за кордон у разі ухилення такою особою від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань, що обмеження здійснюється шляхом тимчасової відмови у видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або тимчасово відмовлено у виїзді за кордон громадянину, який має паспорт громадянина України для виїзду за кордон, зазначений паспорт може бути тимчасово вилучений.

Статтею 33 Конституції України гарантовано кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку , запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v. Bulgaria» від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, та має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Станом на 05.07.2019 року, заборгованість зменшилась, боржник ОСОБА_1 добровільно вніс грошові кошти в сумі 10000 грн., з яких 9273 грн. перераховано ОСОБА_2 в рахунок боргу, заборгованість станом на 01.07.2019 року становить 48287 грн 98 коп., ОСОБА_1 працював за кордоном, має родину, на утриманні двох неповнолітніх дітей. Згідно інформації Державної прикордонної служби України та Державної міграційної служби України ОСОБА_1 в`їхав в Україну з за кордону 01.06.2019 року. В матеріалах подання відсутні будь-які об`єктивні, беззаперечні докази на підтвердження того, що боржник, ОСОБА_1 ухиляється від виконання свого зобов`язання, або вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють його виконання.

З огляду на те, що судом не встановлено ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань, суд приходить до висновку, що підстав для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України не має.

Керуючись ст. 258-260, 353, 441 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Зіньківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Битенко Н.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвали суду може бути подано протягом п`ятнадцяти днів після її проголошення.

Суддя-