Справа № 626/1228/19
Провадження № 2/626/417/2019
04.07.2019 року м. Красноград
Красноградський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Дудченка В.О.,
за участю секретаря Зінченко Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Краснограді, у відсутності сторін, в спрощеному позовному провадженні, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, -
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
В позовній заяві в підтвердження позовних вимог позивач зазначила, що відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 22 серпня 2003 року, ОСОБА_1 та її сестрі ОСОБА_3 належить в рівних частках кожній однокімнатна квартира АДРЕСА_2 .
Відповідач по справі є сестрою позивача, яка з 2011 року постійно проживає в США, але зареєстрована у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 .
Також в квартирі АДРЕСА_4 на АДРЕСА_5 зареєстровані та постійно проживають, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відміткою у паспорті, довідкою про склад зареєстрованих у житловому приміщенні від 06 листопада 2018 року та довідкою депутата Красноградської міської ради від 07.11.2018 року.
Комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_3 отримує позивач, а також здійснює їх оплату в повному обсязі, сестра коштів на утримання квартири не надає.
З 01.05.2018 року набрало чинності в новій редакції Положення про порядок призначення житлових субсидій (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2018 р. № 329) (Надалі Положення).
У відповідності до пункту 1 отримання житлових субсидій не пов`язане і не тягне за собою зміни форми власності житла.
Відповідно до пункту 9 Положення житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства, до складу домогосподарства включаються особи, що зареєстровані і фактично проживають в житловому приміщенні (будинку), на яких розраховуються соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування і доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії та відповідно до пункту 8 Положення житлова субсидія призначається одному із членів домогосподарства, які зареєстровані і фактично проживають в житловому приміщенні (будинку).
Пунктом 7 Положення визначено, що житлову субсидію за рішенням комісії не може бути призначено у разі, коли у члена домогосподарства або у члена сім`ї особи із складу домогосподарства доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії, були такими, що зазначені в абзацах другому - четвертому підпункту 3 пункту 6 цього Положення, і такі особи перебували за кордоном сукупно більше 60 днів протягом періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (крім випадку, зазначеного в абзаці четвертому пункту 7 цього Положення). До 60-денного періоду перебування за кордоном не включаються дні службового відрядження, лікування або навчання за кордоном, що підтверджується відповідними документами.
Відповідно до Довідки депутата Красноградської міської ради Калантай А.С. від 07 листопада 2018 року підтверджено факт, що за адресою: АДРЕСА_3 дійсно зареєстровані та проживають: ОСОБА_1 , 1985 року народження та ОСОБА_4 , 2013 року народження, а ОСОБА_2 , 1985 року народження, зареєстрована, але з 2011 року проживає за кордоном. Цей факт підтверджують сусіди.
Реєстрація відповідача у квартирі, в якій проживає позивач, перешкоджає їй оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, оскільки ОСОБА_2 перебуває за кордоном більше 60 днів, а позивач на даний час перебуває в складних життєвих обставинах, так як перебуває у відпусті по догляду за дитиною до досягнення нею шести років та не може вийти на роботу, у зв`язку із тим, що дитина має захворювання, з яким не може відвідувати дитячий садок. Єдиним джерелом доходу її сім`ї на даний час є аліменти, які вона отримує на дитину від колишнього чоловіка. При цьому аліменти батько дитини платить нерегулярно та має заборгованість зі сплати аліментів.
Крім того необхідно зазначити, що визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_3 та подальше її зняття з реєстрації за вказаною адресою на підставі рішення суду не позбавляє її права власності на квартиру, оскільки на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У разі повернення відповідача в Україну, вона як власник квартири відразу зможе у ній зареєструватися.
ОСОБА_2 не заперечує проти зняття її з реєстрації у квартирі АДРЕСА_2 про що повідомила позивача у телефонному режимі. Особисто приїхати в Україну для зняття з реєстрації ОСОБА_2 на даний час не може у зв`язку з сімейними обставинами та віддаленістю України від країни в якій вона проживає.
Іншим чином, ніж ухвалення рішення про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщення, вирішити питання про її зняття з реєстрації у квартирі не можливо.
Позивач в судове засідання не з`явилась, від неї до суду надійшла письмова заява, відповідно до якої вона підтримує свій позов та просить розгляд справи проводити за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Так, як відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені у встановленому порядку, від них до суду не надходило заяви про розгляд справи за їх відсутності, не подавали відзив, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Перевіривши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоводенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 22 серпня 2003 року, ОСОБА_1 та її сестрі ОСОБА_3 належить в рівних частках кожній однокімнатна квартира АДРЕСА_2 .(а.с. 8-9).
Відповідно до довідки Красноградської міської ради Харківської області в даній квартирі зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).
Згідно довідки депутата Красноградської міської ради від 07.11.2019 року, ОСОБА_2 не проживає за даною адресою з 2011 року (а.с.11).
За змістом частини 1 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Згідно статей 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку.
Згідно статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до статті 7 Закону України від 11.12.2003р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зокрема судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Згідно статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною першою статті 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За змістом пункту 3 частини 2 статті 16 ЦК України, одним із способів захисту порушеного права є припинення дії, яка порушує право.
За загальним правилом, у разі порушення цивільного права чи інтересу, у особи виникає право на застосування конкретного способу захисту, який залежить від виду порушення та від наявності між сторонами зобов`язальних правовідносин. Тобто, особа обирає саме той спосіб захисту, який відповідає характеру порушення її права чи інтересу.
Відповідно до статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.
Відповідно до частини 9 статті 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).
Частиною 10 статті 10 ЦПК України передбачено, що забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.
З урахуванням наведеного та надаючи оцінку всім доказам в їх сукупності, суд вважає за доцільне визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
На підставі ст.ст. 29,316, 317, 319 ЦК України, ст. 71, 72 ЖК України та керуючись ст.ст. 4-5, 76-83 ЦПК України суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Копію заочного рішення направити ОСОБА_2 рекомендованим листом із повідомленням не пізніше двох днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою ОСОБА_2 .
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Харківського апеляційного суду через Красноградський районний суд Харківської області.
Суддя