У Х В А Л А

10 липня 2019 року Рівненський міський суд

Рівненської області в особі судді Ковальова І.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на двох кімнату квартиру,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд 23 листопада 2018 року з позовом до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на двох кімнату квартиру звернулась ОСОБА_1 .

Ухвалою Рівненського міського суду позовну заяву залишено без руху та надано позивачу термін для виконання зазначених в ухвалі суду недоліків, а саме визначити дійсну вартість спірного майна, а саме квартири АДРЕСА_1 загальною площею 57,1 кв.м., житловою площею 35,7 кв.м. (розмір частки 1), пред`явити суду підтверджуючі про це документи та сплатити відповідну суму судового збору, а саме 1% ціни позову за мінусом сплаченого судового збору в розмірі 736,40 грн.

На виконання ухвали суду представник позивача подав до суду письмове клопотання про зменшення розміру судового збору за подання позовної заяви до 736,40 грн. В обґрунтування своїх вимог щодо звільнення від сплати судового збору, представник позивача посилається на ст.8 Закону України «Про судовий збір», зокрема зазначивши, що «враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою, за її клопотанням, відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі».

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч.3 ст.136 ЦПК України, з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Таким чином, законодавець розмежовує поняття судового збору, сплату якого суд може відстрочити або розстрочити, та поняття витрат, пов`язаних з розглядом справи, розмір яких судом може бути зменшено або звільнено від їх сплати.

Представник позивача посилаючись на норми, згідно яких сплата судового збору може бути відстрочена або розстрочена, просить зменшити розмір судового збору за подання позовної заяви, однак об`єктивних, письмових доказів того, що позивач неспроможна сплатити судовий збір до суду не подав, при цьому долучивши довідку про доходи позивача ОСОБА_1 від 03 грудня 2018 року №21 з якої вбачається, що за період з січня по жовтень 2018 року загальна сума доходу становить 86280,26 грн.

На підставі викладеного, суд, врахувавши майновий стан позивача вважає за можливе відстрочити сплату судового збору до винесення рішення по справі.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір»,

ст.ст.133,136,260 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ремовського С.В. про зменшення розміру судового збору за подання позовної зави за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на двох кімнату квартиру - відмовити.

Відстрочити ОСОБА_1 сплату судового збору по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на двох кімнату квартиру на строк до ухвалення судового рішення у справі судом.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського

міського суду І.М. Ковальов