Справа № 755/3843/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2019 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Арапіної Н.Є., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням злочину,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням злочину. Свої вимоги мотивувала тим, що у грудні 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено усний договір, відповідно до якого позивач зобов`язалася надати відповідачу грошові кошти у розмірі 1750,00 Євро, а відповідач - організувати для позивача та її двох дітей подорож до Болгарії та Іспанії. У грудні 2013 року позивач передала відповідачу грошові кошти у розмірі 750,00 Євро, а навесні 2014 року - 1 000,00 Євро. Однак відповідач взятих на себе зобов`язань не виконала. У звязку з чим позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану злочином у розмірі 1750,00 Євро, що станом на 13 лютого 2015 року еквівалентно 49682,50 грн., у відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 700,00 грн.

Згідно вимог ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

15 листопада 2018 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України. Призначено ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 190 КК України покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_2 від призначеного покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у зв`язку з закінченням строків давності. Призначено ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 190 КК України покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі. Звільнено ОСОБА_2 від призначеного покарання за ч. 2 ст. 190 КК України на підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року. ОСОБА_2 визнати невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 190 КК України за епізодами щодо потерпілих ОСОБА_3 , ОСОБА_1 (епізод 20.05.2018 року) та виправдати на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки недоведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа. Запобіжний захід, обраний ОСОБА_2 у виді особистого зобов`язання залишено без змін до набрання вироком законної сили. Цивільні позови потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12, ОСОБА_13 . - задоволено. Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 13600 грн. Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 900 євро. Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 5020 грн. Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 5020 грн. Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_8 матеріальну шкоду у розмірі 9620 грн. Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 10040 грн. Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі 9540 грн. Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_11 матеріальну шкоду у розмірі 3400 грн. Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_14 матеріальну шкоду у розмірі 7200 грн. Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_15 матеріальну шкоду у розмірі 6200 грн. Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_2 на користь потерпілого ОСОБА_13 матеріальну шкоду у розмірі 20100 грн. Цивільні позови потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_1 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 . - задоволено частково. Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_16 матеріальну шкоду у розмірі 9000 грн. Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_17 матеріальну шкоду у розмірі 4500 грн. Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_18 матеріальну шкоду у розмірі 7200 грн. Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_2 на користь потерпілого ОСОБА_19 матеріальну шкоду у розмірі 1012 доларів США. Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_20 матеріальну шкоду у розмірі 3950 доларів США. Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_21 матеріальну шкоду у розмірі 1500 доларів США, в еквіваленті станом на 01.04.2015 грн. складає 35177 грн. та 1500 грн., загалом 36677 грн. Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_2 на користь потерпілого ОСОБА_22 матеріальну шкоду у розмірі 9240 грн. Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_23 матеріальну шкоду у розмірі 73574 грн. Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 8190 грн. Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_24 матеріальну шкоду у розмірі 12000 грн. Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_25 матеріальну шкоду у розмірі 12 800 доларів США, що в еквіваленті станом на 15.04.2015 грн. складає 293459 грн. 85 коп. Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_26 матеріальну шкоду у розмірі 600 євро, що в еквіваленті станом на 18.07.2014 грн. складає 9456 грн. Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_2 на користь потерпілого ОСОБА_27 матеріальну шкоду у розмірі 7025 грн. Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_28 матеріальну шкоду у розмірі 3512 грн. (а.с. 12-34).

13 лютого 2019 року ухвалою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_2 - адвоката Юсупової К.А. - задоволено частково: вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 15 листопада 2018 року щодо ОСОБА_2 в частині цивільних позовів потерпілих ОСОБА_25 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , ОСОБА_27 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 скасовано та призначено в цій частині новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства (а.с. 12-34).

Позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану злочином у розмірі у розмірі 1750,00 Євро, що станом на 13 лютого 2015 року еквівалентно 49682,50 грн.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідач не скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За приписами ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із положеннями ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

У відповідності до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти:

а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії.

б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ст. 22 ЦК України).

в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Частина 2 цієї статті встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин).

Відповідно до частини 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Частиною 1 ст. 1177 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч.6 ст. 82 ЦПК України).

Зі змісту вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 15 листопада 2018 року вбачається, що ОСОБА_2 діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на повторне заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, що полягало у використанні довірливих відносин з потерпілою, 20 грудня 2013 року приблизно о 17 годині 00 хвилин, приїхала до ОСОБА_1 по місцю її мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 . Під час зустрічі ОСОБА_2 повідомила останній, що вона займається організацією туристичних поїздок до Болгарії та вартість послуг по оформленню документів для виїзду до Болгарії з метою відпочинку на 10 днів буде коштувати 750 Євро за три туристичні путівки та яка відбудеться в червні 2014 року. ОСОБА_1 не здогадуючись про злочинні наміри ОСОБА_2 , і будучи впевненою в добропорядності та правомірності дій останньої, передала ОСОБА_2 для оформлення документів для виїзду та відпочинку до Болгарії 750 Євро, що по курсу НБУ станом на 20.12.2013 року становило 8 190 гривень. В подальшому, ОСОБА_2 взяте зобов`язання не виконала. Отримавши від останньої грошові кошти в сумі 8 190 гривень, ОСОБА_2 , взятих на себе зобов`язань не виконала з вигаданих нею причин, до туристичного агентства з проханням надати туристичні послуги не зверталася, до посольства Болгарії документи для відкриття візи не подавала, а отриманими грошовими коштами розпорядилася на власний розсуд, завдавши ОСОБА_1 матеріального збитку на загальну суму 8190 гривень.

Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження відшкодування потерпілій матеріальних збитків відповідачем не надано.

Отже, судом встановлено, що злочинними діями відповідача завдано позивачу матеріальних збитків у розмірі 8 190,00 грн.

З урахуванням викладеного суд приходить висновку про задоволення позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням злочину частково: стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 , у відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням злочину у розмірі 8 190 (вісім тисяч сто дев`яносто) грн. 00 коп.

Також позивачем заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди, яку вона оцінює у 10 000 грн. 00 коп.

При з`ясуванні фактів, з якими закон пов`язує відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ст. 1167 ЦК України, яка визначає підстави покладання обов`язку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування.

Стаття 23 ЦК України передбачає підстави моральної шкоди. Моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болі і стражданнях, що особа зазнала в зв`язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв`язку з протиправною поведінкою у відношенні його; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв`язку з ушкодженням чи знищенням майна; у приниженні честі, достоїнства, а також ділової репутації. Моральна шкода стягується незалежно від стягнення майнової шкоди.

У пункті 3 постанови № 4 Пленуми Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" указується, зокрема, порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні відносин з оточуючими людьми, настання інших негативних наслідків. Звідси, потерпілий вважається зазнавшим моральну шкоду, якщо він перетерпів душевні страждання у виді негативних змін душевно-психологічного функціонування організму чи фізичні страждання у виді негативних змін біологічного функціонування організму.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 5 цієї постанови обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні.

Відповідно до п.7 зазначеної постанови заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Суд дійшов висновку, що діями відповідача спричинені позивачу моральні страждання.

При визначенні розміру відшкодування, керуючись встановленими законом принципами виваженості та розумності, суд визначає у відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 1 000,00 грн. В решті заявлених вимог відмовити.

Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 700,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 47 Постанови Пленуму Верховного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» право на правову допомогу гарантовано статтями 8,59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Нормами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Однак позивачем не надано належних та допустимих доказів укладення договору про надання правової допомоги та детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень

За встановлених обставин позовні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 700,00 грн. задоволенню не підлягають.

Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір».

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (768,40 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (9 605,00 грн.).

У зв`язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено у загальному розмірі 9 190,00 грн., 1 % становить у розмірі 91,90 грн., що є менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 768,40 грн. (1921 * 0,4), тому відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1177 ЦК України, п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», п.п. 3, 5, 7 постанови № 4 Пленуми Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 264-265, 273, 353, 430 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням злочину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 , у відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням злочину у розмірі 8 190 (вісім тисяч сто дев`яносто) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 , у відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням злочину у розмірі 1 000 (одна тисяча) грн. 00 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

У задоволенні вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.Є.Арапіна