н/п 2-з/490/82/2019 Справа № 490/5801/19
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
У Х В А Л А

02 липня 2019 року Центральний районний суд м.Миколаєва у складі головуючого - судді Гуденко О.А., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити виплату грошової компенсації,-

В С Т А Н О В И В :

01 липня 2019 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва із позовом до відповідача, в якому просить суд визнати протиправним встановлення департаментом праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради черговості виплат грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, із врахуванням 10 серпня 2018 року як дати взяття на квартирний облік ОСОБА_1 , та зобов`язати департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради здійснити виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, із врахуванням 27 березня 2017 року як дати взяття на квартирний облік ОСОБА_1 .

Позовна заява мотивована тим, що протиправне встановлення відповідачем дати взяття позивача на квартирний облік 10 серпня 2018 року, а не 27 березня 2017 року, порушує його право на отримання грошової компенсації за належне для отримання житлове приміщення в порядку черговості взяття на квартирний облік відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.04.2018 року №280.

02.07.2019 року позивач надав суду заяву, в якій просив суд забезпечити позов шляхом заборони департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради до набрання законної сили судовим рішенням по справі здійснювати виплату грошової компенсація внутрішньо переміщеним особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, та визнані особами з інвалідністю внаслідок війни III групи відповідно до пунктів 11-14 частини другої статті 7 або учасниками бойових дій відповідно до пунктів 19-20 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Як передбачено ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Заява позивача мотивована тим, що відповідно до пункту 5 Порядку та умов надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 квітня 2018 року №280, розподіл субвенції між обласними бюджетами і міським бюджетом м. Києва проводиться Мінсоцполітики на підставі інформації регіональних органів соціального захисту населення щодо потреби в наданні грошової компенсації за формою згідно з додатком, яка подається до Мінсоцполітики станом на 1 березня поточного року.

Згідно листа Департаменту соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації від 24.06.2019 року №К-37-29ПІ останнім надано інформацію про потребу в наданні грошової компенсації станом на 1 березня поточного року на загальну суму 54 млн.370,2 тис. грн.

Однак розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.06.2019 року №418-р «Про затвердження розподілу деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству соціальної політики на 2019 рік» бюджету Миколаївської області надано лише 1 млн.529 тис.345 грн. для забезпечення виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення.

У листі Департаменту соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації від 25.06.2019 року №1320/03 на адресу постійної комісії Миколаївської обласної ради з питань регіонального розвитку, планування, бюджету, фінансів та інвестицій «Про внесення змін до обсягу міжбюджетних трансфертів обласного бюджету» зазначено, що визначені розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.06.2019 року №418-р кошти передбачені для виплати грошової компенсації ОСОБА_2 , який проживає в м.Миколаєві.

Відповідно до п.3 Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, затвердженого постановою КМУ від 18.04.2018 року №280, грошова компенсація внутрішньо переміщеним особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, виплачується у повному обсязі в порядку черговості взяття на квартирний облік.

За змістом пункту 22 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, громадяни вважаються взятими на квартирний облік у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів з дня винесення рішення виконавчого комітету.

ОСОБА_2 взято на квартирний облік рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 12 травня 2017 року №378, позивача взято на квартирний облік відповідно до рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 27 березня 2017 року №251, а тому останній вважає, що має переважне право на отримання вказаної грошової компенсації і для вирішення цього спору звернувся із позовом до суду.

Як слідує з аналізу положень Глави 10 ЦПК України, забезпечення позову допускається лише за умови, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Проте суд взагалі не вбачає необхідного і прямого причинно-наслідкового зв`язку між забороною департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради до набрання законної сили судовим рішенням здійснювати виплату грошової компенсація іншим внутрішньо переміщеним особам,упинення виплати і можливістю невиконання рішення суду про визнання дій відповідача неправомірними та зобов`язання виплатити позивачеві недоплаченої грошової компенсації за 4,5 місяці ( в разі задоволення позову).

Також суд враховує , що забезпечення позову у вказаний позивачем спосіб безпосередньо може порушити права інших внутрішньо переміщених осіб, які не учасниками справи, однак яким також може бути розподілена субвенція для виплати грошової компенсації за належне для отримання житлове приміщення.

На підставі вищевикладеного - заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити виплату грошової компенсації - відмовити.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів.

СУДДЯ ГУДЕНКО О.А.