Справа № 296/4636/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" червня 2019 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Рожкової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Яковенко О.В.,

заявника ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

представників заінтересованих осіб,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , орган опіки та піклування Житомирської міської ради про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В :

13.05.2019 ОСОБА_1 звернулась до Корольовського районного суду м. Житомира з заявою про видачу обмежувального припису строком на шість місяців відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього обов`язки, а саме заборонити перебувати в місці проживання (перебування) з постраждалими особами ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог вказала, що з ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з 1996р. по 2007р. Під час перебування у шлюбі у них народилося троє дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після розірвання шлюбу лишилась проживати з ОСОБА_2 та дітьми в одній квартирі. Однак, ОСОБА_2 систематично вчиняє фізичне та психологічне домашнє насильство по відношенню до неї. З приводу таких неправомірних дій колишнього чоловіка, заявник неодноразово зверталась до правоохоронних органів.

Ухвалою від 20.05.2019 відкрито провадження у справі, призначено до розгляду на 23.05.2019 (а.с.17).

23.05.2019 ОСОБА_2 подав до суду письмові заперечення, у яких зазначив, що доводи, якими заявник обґрунтовує заявлені вимоги не відповідають фактичним обставинам справи. Заперечив щодо застосування до заявника як фізичного так і психологічного насильства. Вказав, що квартира АДРЕСА_2 з 21.06.2002 року є його особистою приватною власністю на підставі договору дарування. Іншого житла він немає, тому вважає, що заявник має намір позбавити його права приватної власності. За таких обстави, просив відмовити у задоволенні заяви (а.с.21-24).

У судовому засіданні заявник та представник заявника підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити з підстав якими обґрунтовується заява.

В судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_2 та його представник просили відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису.

Представник Органу опіки та піклування Житомирської міської ради вимоги заяви ОСОБА_1 підтримав, однак зазначив, що з урахуванням характеру триваючого конфлікту, наявності спільних дітей, сторони мают дійти спільної мови також і у досудовому порядку.

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснили, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ґрунті житлово-побутових умов виникають конфлікти, у ході яких застосовуються слова брутальної лайки. З метою виселення ОСОБА_2 здійснює тиск на заявника та дітей.

Свідок ОСОБА_2 , який є братом ОСОБА_2 , пояснив, що відносно заявника, ОСОБА_2 фізичне насильство не вчиняється, між собою конфліктують.

Заслухавши пояснення заявника, його представника, заінтересованої особи, представників заінтересованих осіб, свідків, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд прийшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.08.1996 року по 28.12.2017 року, мають трьох спільних дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.13,14,49).

Згідно рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 28.12.2017 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с.8). Рішення суду набрало законної сили 31.01.2018 року.

Заявник ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , їх діти та онука ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстровані та проживають в квартирі АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 08.05.2019 ОСББ «ГАГАОРІНА -5» (а.с.7).

Зазначена квартира належить ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності за договором дарування від 21.06.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Рогальською Р.І. (а.с.25).

26.03.2019 ОСОБА_1 звернулась до Житомирського відділу поліції ГУНП в Житомирській області їз заявою про неправомірні дії колишнього чоловіка ОСОБА_2 , яку зареєстровано в Журналі єдиного обліку заяв та повідомлень за № 143 від 26.03.2019 та працівниками Житомирського відділу поліції в Житомирській області з ОСОБА_2 проведено профілактичну бесіду та складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КупАП (а.с.11).

Постановою Корольовського суду м. Житомира від 13.05.2019 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та на підставі ст.22 КУпАП звільнено від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням (а.с.58-59).

Згідно рапорту командира взводу №1 поліції особливого призначення ГУНП в Житомирській області Левчук від 04.04.2019, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник сімейний конфлікт. З ними проведено профілактичну бесіду. Від подання скарг, заяв відмовились (а.с.53).

На звернення ОСОБА_1 до соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Житомирського міського центру Житомирської міської ради повідомлено, що її дітям - ОСОБА_3 , 2009 року народження та ОСОБА_4 , 2014 року народження надано комплекс психологічних послуг з метою діагностики їх психологічного стану (а.с.54-59).

Згідно висновку дільничного офіцера поліції Житомирського відділу поліції ГУНП у Житомирській області ОСОБА_12 від 03.11.2017, 29.10.2017 до відділу поліції надійшло звернення ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_1 з приводу неправомірних дій ОСОБА_2 В ході перевірки встановлено, що ОСОБА_13 та ОСОБА_14 звернулись до поліції за проханням Петренко Т.В., від написання заяви відмовились. ОСОБА_2 повідомила, що між нею та її чоловіком виник словесний конфлікт, у ході якого останній висловлював на її адресу слова брутальної лайки та на зауваження не реагував. У зв`язку з чим, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП (а.с.51).

Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитини (діти).

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема:

домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але неперебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь;

психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Правилами глави 13 ЦПК України визначено, що розгляд справ про видачу і продовження обмежувального припису провадиться в порядку окремого провадження, а правилами ст. 294 цього Кодексу встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Частиною 2 ст. 26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначається, зокрема, такий захід тимчасового обмеження прав кривдника, як заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою.

Частиною 3 ст. 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має право використовувати його для промислового виробництва.

Кожна особа має право звернутись за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед інших, припинення дії, яка порушує право. (ст. 16 Цивільного кодексу України)

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає, що заявником не подано належних та допустимих доказів вчинення заінтересованою особою ОСОБА_2 дій, які б можливо було кваліфікувати як домашнє насильство у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а тому підстав вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявника та дітей у зв`язку з відмовою суду у видачі обмежувального припису немає.

Водночас, зі змісту постанови Корольовського суду м. Житомира від 13.05.2019, а саме з пояснень потерпілої ОСОБА_1 вбачається, що 25.05.2019 за місцем спільного проживання її колишній чоловік ОСОБА_2 вчинив сімейний конфлікт, під час якого ображав її словами брутальної лайки. Фізичною розправою їй не погрожував. Вибачення ОСОБА_2 прийняла, просила суд суворо його не карати. У зв`язку з чим, судом враховано, що ОСОБА_2 вперше притягується до адміністративної відповідальності, свою вину визнав, попросив вибачення у потерпілої, а тому до ОСОБА_2 застосовано положення ст.22 КУпАП та звільнено його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Оцінивши наявні у справі докази, суд вважає доведеними обставини, що заявник ОСОБА_15 та її колишній чоловік ОСОБА_2 зареєстровані та постійно проживають в квартирі АДРЕСА_2 , доказів, які мали свідчити про наявність у ОСОБА_2 іншого житла придатного для проживання та/або між ним досягнуто домовленість про визначення порядку користування квартирою, що зумовлювало б можливість реалізації права користуватись квартирою окремо один від одного, без обмеження права власності, суду надано не було.

Виходячи з обраного заявником способу захисту, суд не вбачає за можливе застосування до ОСОБА_2 визначених заявником заходів тимчасового обмеження прав кривдника, які безпосередньо спрямовані на обмеження його прав, як власника квартири, чим позбавить права на вільний доступ до житла, яке є єдиним місцем проживання.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису на даний час є не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76 - 91, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 350-6, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 24.06.2019.

Cуддя О. С. Рожкова