Справа № 316/1318/19
Провадження № 2-н/316/109/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2019 р. м.Енергодар

Суддя Енергодарського міського суду Запорізької області Бульба О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , про видачу судового наказу про стягнення з комунального підприємства «Підприємство комунальної власності», нарахованої, але не виплаченої заробітної плати,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу, про стягнення на свою користь з комунального підприємства «Підприємство комунальної власності», нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у сумі 10024 грн. 07 коп.

Проте, під час підготовки справи до розгляду, при дослідженні заяви та доданих до неї документів, було встановлено наступне.

В якості підтвердження наявності заборгованості по заробітній платі ОСОБА_1 разом з заявою про видачу судового наказу надано копію розрахункового листа за травень 2019 року, який являє собою інформаційний лист, яким на виконання ст.110 КЗпП і ст.30 Закону України «Про оплату праці» роботодавець інформує працівника про суми нарахованої зарплати, утримання з неї та суму виплаченої зарплати.

Наведений розрахунковий лист не містить обов`язкових реквізитів документу та не підпадає під визнання документу, тобто не є документом.

Пунктом 4 ч.3 ст.163 ЦПК України визначено, що до заяви про видачу судового наказу додаються: документи, або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Таким чином, за відсутності документу (довідки підприємства про заборгованість по виплаті заробітної плати), який підтверджує наявність заборгованості в КП «ПКВ» перед заявником та суму цієї заборгованості, із поданої заяви не вбачається виникнення у заявника права грошової вимоги, за якою ним подано заяву про видачу судового наказу.

Згідно з п.8 ч.1 ст.165 ЦПК України суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до ч.2 ст.165 ЦПК України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи, що заява про видачу судового наказу подана з порушенням вимог ст.163 ЦПК України, з неї не вбачається виникнення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, у видачі судового наказу необхідно відмовити.

Одночасно заявнику слід роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.1, 8 ч.1 ст.165 цього Кодексу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.163, 165, 166, 260 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 , про видачу судового наказу про стягнення з комунального підприємства «Підприємство комунальної власності», нарахованої, але не виплаченої заробітної плати відмовити.

Відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Енергодарський міський суд Запорізької області.

Учасник справи якому повна ухвала не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. М. Бульба