"29" травня 2019 р. Справа № 363/2061/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Кашоїда М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування працівником матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про відшкодування працівником матеріальної шкоди. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 21 січня 2018 року ОСОБА_2 прийнята на роботу ФОП ОСОБА_1 на посаду продавця продовольчих і не продовольчих товарів. Місцем роботи відповідача був павільйон «Крамниця», який розташований у АДРЕСА_3. В період прийому-передачі до 22 січня 2018 року у павільйоні працювало два продавці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 21 січня 2018 року між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. 21 січня 2018 року між продавцем ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був складений акт з якого вбачається, що відповідач прийняла у іншого продавця ОСОБА_4 товар на суму 425 953,66 грн. 17 березня 2018 року ОСОБА_2 не з`явилась на роботу і позивач вирішив її звільнити та створив комісію по інвентаризації і передачі товару. Відповідач почала передавати товар іншому продавцю ОСОБА_5 , та було виявлено, що ціни на товар відповідачем завищені на свій розсуд в залежності від товару. 10 % реалізує товару не мало етикеток про вартість товару. Згідно акту інвентаризації товару, перевірки накладних, відомостей, звірки даних бухгалтерського обліку остатків, у павільйоні «Крамниця за період від 21 січня 2018 року по 17 березня 2018 року, товару у павільйоні «Крамниця» числиться 428 996,71 грн., але нестачу товару, про які відповідач знала, та не здавши змінному продавцю ОСОБА_5 , пішла. Залишки товару становили 342 194,31 грн., тобто нестача товарів згідно обліку становить 86 802,40 грн. ОСОБА_2 відшкодовувати майнову шкоду відмовилась. Трудовий договір з відповідачем було розірвано 21 березня 2018 року за ініціативою позивача.

На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь завдані збитки у розмірі 86 802,40 грн.

В судове засідання позивача не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засіданні не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась в установлений законом порядку, причини неявки суду невідомі.

Дослідивши письмові матеріали справи всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.

21 січня 2018 року між сторонами по справі укладено трудовий договір відповідно до якого, ОСОБА_2 зобов`язана виконувати правила торгівлі продовольчими і непродовольчими товарами, правил санітарних норм, правила техніки безпеки та пожежної безпеки, правила внутрішнього розпорядку.

21 січня 2018 року між ФОП ОСОБА_1 (підприємство) з одного боку і працівником ОСОБА_2 укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.

Відповідно до п.1 договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність визначено, працівник, що займає посаду продавця павільйону «Крамниця» ФОП ОСОБА_1 або виконує роботу у магазині «Крамниця» по АДРЕСА_3, безпосередньо пов`язану з збереженням і продажем (відпуском) матеріальних цінностей приймає на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей, і у зв`язку з викладеним зобов`язується: дбайливо ставитися до переданих йому на збереження або з іншою метою матеріальних цінностей підприємства і вжиття заходів до попередження збитків; своєчасно попереджати керівництво про всі обставини, що загрожують збереження ввірених йому матеріальних цінностей; вести облік, складати та передавати у визначеному порядку товарно-грошові та інші звіти про рух решти ввірених йому матеріальних цінностей; брати участь в інвентаризації ввірених йому матеріальних цінностей.

Пунктом 3 договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність встановлено, що у випадку незабезпечення з вини працівника збереження ввірених йому матеріальних цінностей, визначених розмірів збитків, заподіяних підприємству, та їх відшкодування відбувається у відповідності до чинного законодавства.

Як вбачається з акту від 18 березня 2018 року, відповідно до якого, згідно звірки відомостей, вартість товару у павільйоні «Крамниця» становить 428 996,71 грн., фактична залишкова вартість товару у павільйоні «Крамниця» склала 342 194,31 грн., нестача товару у павільйоні «Крамниця» становить 86 802,40 грн.

Згідно ст.130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Статтею 135-1 Кодексу законів про працю України визначено, що письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір, що визначено ст.139 кодексу Законів про працю України.

Відповідно до ст.135-3 Кодексу законів про працю України, розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. У разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсуття матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди.

Згідно статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, оскільки беззаперечно встановлено, що між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладався договір про повну матеріальну відповідальність, за умовами якого відповідач взяла на себе повну матеріальну відповідальність за збереження ввірених їй підприємством матеріальних цінностей, та під час дії договору належним чином не виконувала, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, щодо відшкодування матеріальної шкоди.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені у вигляді судового збору в розмірі 868,02грн.

На підставі викладеного керуючись статтями 130, 135-1, 139 КЗпП України, статтею 1166 ЦК України, статтями 4, 12, 13, 77, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 завдані збитки у розмірі 86 802,40грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 868,02грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (і.к. НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (і.к. НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ).

Суддя О.Д. Рудюк