Справа № 574/564/18
Провадження №2-о/574/2/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року Буринський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Куцан В.М.

з участю секретаря судового засідання Кошелєвої Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Слобідська сільська рада Буринського району Сумської області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з даною заявою мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , у зв`язку з чим відкрилася спадщина, яка складається, в тому числі, із земельної ділянки площею 3,970 га відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №668596, яку він успадкував після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 своєї співмешканки ОСОБА_3 , шляхом спільного проживання, будучи спадкоємцем четвертої черги за законом, але за життя юридично не оформив. Вона прийняла спадщину шляхом подачі відповідної заяви до органів нотаріату, будучи спадкоємцем за заповітом і на частину спадкового майна отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Однак, при зверненні до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на вище згадану земельну ділянку постало питання доведення факту проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_3 однією сім`єю на протязі останніх п`яти років, оскільки кровно спорідненими родичами вони не були. Просила встановити факт проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_3 з 1993 року до дня смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявниця ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала, просила справу розглянути без її участі, надіславши до суду письмову заяву.

Представник заінтересованої особи Слобідської сільської ради в задоволенні заяви не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що надав до суду листа.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожен окремо, підтвердили, що добре знали вже давно покійних ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки жили з ними в одному селі. Вони проживали як подружжя однією сім`єю з 1993 року до дня смерті останньої, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , мали спільний побут, вели спільне господарство, піклувалися одне про одного.

Вислухавши пояснення свідків, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько заявниці ОСОБА_2 , який з 1993 року проживав разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_3 до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 однією сім`єю в с.Слобода, Буринського району, Сумської області, ведучи господарство, маючий спільний побут, що підтверджується показами свідків, свідоцтвами про смерть, довідками Слобідської сільської ради (а.с.6,10-12).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла, в тому числі, земельна ділянка площею 3,970 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Слобідської сільської ради, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №668596, яку він прийняв шляхом спільного проживання після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 своєї співмешканки ОСОБА_3 , будучи спадкоємцем четвертої черги за законом, але за життя юридично не оформив, що вбачається з копії державного акту та витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с.7,17).

Заявниця прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 подавши згідно ст.1269 ЦК України до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, будучи спадкоємцем за заповітом і на частину спадкового майна отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що підтверджується копією паспорта заявниці, довідкою Слобідської сільської ради, витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі, свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, копією свідоцтва про народження заявниці (а.с.4-5,13-15,34).

Разом з тим, заявниця не може отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі на вище згадану земельну ділянку, оскільки постало питання доведення факту проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_3 однією сім`єю на протязі останніх п`яти років, що вбачається з листа приватного нотаріуса Анохіна О.В. (а.с.16).

Однак, як вбачається з довідки Слобідської сільської ради Буринського району Сумської області ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 була постійним мешканцем АДРЕСА_1 і разом з нею проживав співмешканець ОСОБА_2 , 1928 року народження (а.с.10).

Вказані обставини були підтверджені і свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , покази яких суд визнає достовірними з врахуванням того, що вони тривалий час мешкають в с.Слобода, Буринського району Сумської області і особисто були знайомі з покійними ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Згідно ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту , визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Частино 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Частиною 2 статті 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про доведеність факту, який просить встановити заявниця та про необхідність задоволення заяви, оскільки від встановлення цього факту залежить виникнення її прав щодо спадкового майна, а встановлення вказаного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Керуючись ст. ст. 4,10,13,263-265,273, 293-294,315-316,319 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Слобідська сільська рада Буринського району Сумської області, про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити повністю.

Встановити факт про те, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 77 років в селі Слобода, Буринського району Сумської області проживав однією сім`єю з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в селі Слобода, Буринського району Сумської області у віці 79 років, понад п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто з 1993 року до дня смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Буринський районний суд (а з початком функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області) шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:

Повний текст рішення виготовлений 25.01.2019 року.