Провадження № 2/643/4021/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2019 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., розглянувши без повідомлення учасників справи заяву представника Харківської міської ради про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Качур Анна Володимирівна, державний реєстратор Зміївської міської ради Харківської області Калініна Людмила Миколаївна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Салина Наталія Анатоліївна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Малахова Галина Іванівна, про визнання правочинів недійсними, визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування рішень державних реєстраторів, -

ВСТАНОВИВ:

Харківська міська рада 01.07.2019 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Качур Анна Володимирівна, державний реєстратор Зміївської міської ради Харківської області Калініна Людмила Миколаївна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Салина Наталія Анатоліївна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Малахова Галина Іванівна, в якому просить: 1) Визнати недійсним договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 1884 від 02.12.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Салигою Н.А., за змістом якого ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_2 придбав квартиру АДРЕСА_1 ; 2) Визнати недійсним договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 1671 від 08.08.2017 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Качур А.В., за змістом якого ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_4 придбала квартиру АДРЕСА_1 ; 3) Визнати недійсним договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 1673 від 08.08.2017 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Качур А.В., за змістом якого ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 придбала квартиру АДРЕСА_2 по пр АДРЕСА_3 ; 4) Визнати за територіальною громадою м. АДРЕСА_3 в особі Харківської міської ради право власності: на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 43,1 кв.м., житловою площею 15,8 кв.м., щодо якої в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.08.2017 року проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 ; на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 40 кв.м., житловою площею 25,8 кв.м., щодо якої в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.08.2017 року проведено державну реєстрацію права власності на ОСОБА_1 ; 5) Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 43,1 кв.м., житловою площею 15,8 кв.м., щодо якої в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.08.2017 року проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 ; квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 40 кв.м., житловою площею 25,8 кв.м., щодо якої в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.08.2017 року проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 ; 6) Скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса ХМНО Салиги Н.А. від 02.12.2016 року № 32698882 про реєстрацію за ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі продажу № 1884 від 02.12.2016 року; 7) Скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса ХМНО Качур А.В. від 08.08.2017 року № 3515849 про реєстрацію за ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі продажу № 1671 від 08.08.2017 року; 8) Скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса ХМНО Качур А.В. від 08.08.2017 року № 36516101 про реєстрацію за ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі продажу № 1673 від 08.08.2017 року; 9) Скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Зміївської міської ради Харківської області Калініної Л.М. від 29.05.2017 року № 35516287 про реєстрацію за ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 13.05.2017 року, серія та номер ХК № 15; 10) Скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Зміївської міської ради Харківської області Калініної Л.М. від 17.05.2017 року № 35274392 про реєстрацію за ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_2 по АДРЕСА_3 на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 13.05.2017 року, серія та номер ХК 15.

Разом із вказаним позовом до суду надійшла заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову, в якій він просить: вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 43,1 кв.м., житловою площею 15,8 кв.м., щодо якої в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.08.2017 року проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 , та квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 40 кв.м., житловою площею 25,8 кв.м., щодо якої в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.08.2017 року проведено державну реєстрацію права власності на ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви зазначено, що у разі проведення державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за іншими, ніж відповідач, особами, буде унеможливлено виконання рішення суду в разі задоволення судом позову про витребування вказаного майна.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Дослідивши отримані матеріали, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення заяви з огляду на наступне.

В постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» Пленум Верховного Суду України звернув увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З доводів позовної заяви та наданих позивачем доказів вбачається, що між сторонами дійсно виник спір з приводу права власності на вказані вище квартири.

Так, з матеріалів справи вбачається, що спірна квартира АДРЕСА_4 належала на праві власності ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Право власності на вказану вище квартиру згідно рішення Московського районного суду м. Харкова від 13.01.2016 року було зареєстровано за ОСОБА_6 В подальшому 30.03.2016 року зазначене рішення було скасовано апеляційним судом Харківської області. 29.01.2016 року ОСОБА_6 продав спірну квартиру ОСОБА_3 , який в свою чергу 02.12.2016 року продав квартиру ОСОБА_2 Останнім спірну квартиру було розділено на дві квартири - № 41 та № 41-А і проведено державну реєстрацію права власності на зазначені квартири. В подальшому 08.08.2017 року ОСОБА_2 продав спірні квартири ОСОБА_1 , у власності якої вони перебувають станом на час пред`явлення позову. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 08.11.2017 року визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири від 29.01.2016 року, згідно умов якого ОСОБА_6 продав квартиру ОСОБА_3 , та визнано відумерлою спадщину, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_5 та складається з вказаної вище квартири АДРЕСА_4 .

Посилаючи на вказані вище обставини, позивач звернувся до суду з позовом.

Серед позовних вимог, Харківською міською радою заявлено вимогу про визнання за нею права власності на квартири та їх витребування з чужого незаконного володіння нинішнього власника ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до відчуження спірних квартир на користь інших осіб, які не є учасниками справи, а відтак істотно ускладнити або унеможливити виконання можливого рішення суду про витребування квартир з володіння нинішнього власника ОСОБА_1 , а також ефективний захист і поновлення прав та інтересів позивача, які згідно доводів позовної заяви порушені відповідачами.

Види заходів забезпечення позову визначені ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 22.02.2005 року у справі «Новоселецький проти України» зазначив, що стаття 1 Протоколу N 1, яка спрямована в основному на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу приймати деякі необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (див. рішення "Броньовський проти Польщі" [GC], N 31443/96, п. 143, CEDH 2004-...). У кожній справі, в якій іде мова про порушення вищезгаданого права, Суд повинен перевірити дії чи бездіяльність

держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар (див. рішення "Спорронг та Лонрот проти Швеції" ( 980_098 ), від 23 вересня 1982 року, серія А, N 52, стор. 26, п.69).

В рішенні від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що втручання у право особи, захищене статтею 1 Першого протоколу, має бути виправданим. У цьому зв`язку Суд знову наголошує на необхідності підтримання "справедливої рівноваги" між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе "особистий і надмірний тягар" (див. рішення у справі Брумареску, п. 78).

Позивач в заяві про забезпечення позову просить накласти арешт на спірні квартири.

Між тим накладення арешту на житлові приміщення в тому числі передбачає заборону володіння та користування вказаним майном. Таким чином, вжиття заходів забезпечення позову, про які просить позивач, перешкоджатиме власнику квартир можливості користуватись та володіти належним йому майном, зокрема унеможливіть проживання в квартирах їх власника або інших осіб, які на відповідній правовій підставі користуються зазначеним майном.

Враховуючи наведене та оцінюючи предмет і підстави позову, а також зміст позовних вимог, суд приходить до висновку, що накладення арешту на спірні квартири є неспівмірним із заявленими позивачем вимогами та становитиме надмірний і непропорційний тягар для їх власника, в зв`язку з чим вважає таке втручання в право власності ОСОБА_1 невиправданим.

На переконання суду, накладення заборони відчуження спірних квартир є достатнім засобом забезпечення позову, який гарантуватиме ефективний захист і поновлення прав та інтересів позивача в разі задоволення позову і одночасно не становитиме надмірний тягар для власника квартир ОСОБА_1 .

За таких обставин суд частково задовольняє заяву про забезпечення позову та накладає заборону відчуження спірних квартир.

З урахуванням предмету, підстав позову та змісту позовних вимог, суд не вбачає підстав для вжиття зустрічного забезпечення.

Суд роз`яснює учасникам справи, що вони не позбавлені права в порядку, визначеному ст. 156, 158 ЦПК України, звернутись до суду з заявою про заміну одного заходу забезпечення позову іншим або з заявою про скасування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. 149-153, 258-261, 353-354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника Харківської міської ради про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Качур Анна Володимирівна, державний реєстратор Зміївської міської ради Харківської області Калініна Людмила Миколаївна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Салина Наталія Анатоліївна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Малахова Галина Іванівна, про визнання правочинів недійсними, визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування рішень державних реєстраторів - задовольнити частково.

Заборонити відчуження наступного нерухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_1 :

- квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 43,1 кв.м., житловою площею 15,8 кв.м., щодо якої в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.08.2017 року проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 ;

- квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 40 кв.м., житловою площею 25,8 кв.м., щодо якої в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.08.2017 року проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 .

В іншій частині заяви - відмовити.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Крівцов Д.А.