У Х В А Л А

12.07.2019 Справа №2-9/02

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Вийванка О.М.

за участю секретаря судового засідання Стрілкової М. С.

та учасників справи:

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

державний виконавець Кущак В. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в місті Тернополі скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірною постанову заступника начальника відділу Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції, зобов`язання вчинити дії, божник ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернулася в суд із скаргою на бездіяльність Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції, зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування скарги зазначила, що на виконанні в Тернопільському міському відділі державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції в Тернопільській області, перебуває виконавче провадження №44914190 від 30 вересня 2014 року згідно виконавчого листа №2-9/2002 від 15 жовтня 2013 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про зобов`язання ОСОБА_4 знести частину самовільно спорудженого гаража на земельній ділянці спільного користування, довжиною 3,22 м і демонтувати частину металевої огорожі, зведеної ОСОБА_4 на межі земельної ділянки ОСОБА_1 і землі загального користування. 08.04.2019 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

ОСОБА_1 вважає вказану постанову неправомірною виходячи з наступного. Так, дійсно боржником ОСОБА_5 частково виконано рішення суду в частині знесення частини самовільно спорудженого гаража на земельній ділянці спільного користування, довжиною 3,22 м. Втім, 03.04.2019 стягувач ОСОБА_1 , під час складення державним виконавцем вищевказаного акту, подала йому заяву згідно якої просила призначити виконавчі дії по знесенню огорожі, яка підлягає знесенню згідно рішення суду, та яка не знесена й по даний час. Втім, заступник начальника відділу Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Кущак В.Б., незважаючи на неповне виконання рішення суду боржником ОСОБА_5 неправомірно закінчив виконавче провадження.

У зв`язку з цим просить визнати неправомірною постанову заступника начальника відділу Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Кущака Василя Богдановича від 08 квітня 2019 року про закінчення виконавчого провадження №44914190 з примусового виконання виконавчого листа №2/9/2002 від 15.10.2013, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області. Зобов`язати заступника начальника відділу Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Кущака Василя Богдановича відновити виконавче провадження №44914190 з примусового виконання виконавчого листа №2/9/2002 від 15.10.2013, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області. Стягнути з Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати у справі на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 2 600,00 грн.

У судовому засіданні заявник та її представник скаргу підтримали з підстав, викладених у ній.

У судовому засіданні заступник начальника Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції відносно скарги заперечив та подав відзив на скаргу, в якій просить відмовити у задоволенні скарги за безпідставністю, оскільки судове рішення виконано в повній частині.

ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином.

Заслухавши пояснення скаржника, представника скаржника, заступника начальника Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції, дослідивши обставини справи, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що дана заява не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

У судовому засіданні з`ясовано, що на виконанні в Другому відділі державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження №44914190 з примусового виконання виконавчого листа №2-9/2002, виданого 15 жовтня 2013 року Тернопільським міськрайонним судом про зобов`язання ОСОБА_4 знести частину самовільно спорудженого гаража на земельній ділянці спільного користування, довжиною 3,22 м і демонтувати частину металевої огорожі, зведеної ОСОБА_4 на межі земельної ділянки ОСОБА_1 і землі загального користування.

В ході проведення виконавчих дій з`ясувалося, що майно (гараж), частина якого підлягає знесенню, та металева огорожа на праві власності належить ОСОБА_6 , тому державний виконавець Другого відділу державної виконавчої службі Тернопільського міського управління юстиції звернувся до суду із поданням про заміну сторони виконавчого провадження №44914190.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/18288/14 від 24 листопада 2014 року в задоволенні подання державного виконавця Другого відділу державної виконавчої службі Тернопільського міського управління юстиції про заміну сторони виконавчого провадження №44914190 - відмовлено.

Згідно ухвали Апеляційного суду Тернопільської області №607/18288/14 від 27 січня 2015 року ухвалу №607/18288/14 від 24 листопада 2014 року Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області залишено без змін.

05 жовтня 2015 року державним виконавцем вчинено подання до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області про заміну сторони виконавчого провадження №44914190, а саме: боржника ОСОБА_4 замінити на ОСОБА_3 .

Ухвалою №607/18288/14-ц Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 жовтня 2015 року подання державного виконавця задоволено.

Згідно ухвали Апеляційного суду Тернопільської області від 19 листопада 2015 року ухвалу №607/18288/14-ц Тернопільського міськрайонного суду від 05 жовтня 2015 року про задоволення подання державного виконавця залишено без змін.

01 грудня 2015 року державним виконавцем на підставі ухвали №607/18288/14-ц Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 жовтня 2015 року та ухвали Апеляційного суду Тернопільської області від 19 листопада 2015 року винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження, а саме: замінити боржника з ОСОБА_4 на ОСОБА_3 .

Згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 лютого 2016 року ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 19 листопада 2015 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ухвали Апеляційного суду Тернопільської області від 17 травня 2016 року ухвалу №607/18288/14-ц Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 жовтня 2015 року про задоволення подання державного виконавця скасовано.

На підставі ухвали Апеляційного суду Тернопільської області від 17 травня 2016 року державним виконавцем 27 вересня 2016 року винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження, а саме: замінено боржника з

ОСОБА_3 на ОСОБА_4 .

27 вересня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки майно (гараж), частина якого підлягає знесенню, та металева огорожа, на праві власності належить ОСОБА_3 , а не ОСОБА_4 , що згідно виконавчого листа №2-9/2002 є боржником, а судом не дозволено подання про заміну на належну сторону виконавчого провадження.

Постановою Верховного Суду від 18 січня 2018 року у справі №607/18288/14-ц залишено в силі ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 жовтня 2015 року про заміну сторони виконавчого провадження, а саме боржника з ОСОБА_4 на ОСОБА_6

26 лютого 2018 року начальником Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову, якою постановлено: відновити виконавче провадження №44914190 з примусового виконання виконавчого листа №2-9/2002 від 15 жовтня 2013 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про зобов`язання ОСОБА_4 знести частину самовільно спорудженого гаража на земельній ділянці спільного користування, довжиною 3,22 м і демонтувати частину металевої огорожі, зведеної ОСОБА_4 на межі земельної ділянки ОСОБА_1 і землі загального користування; виконати рішення Верховного Суду від 18 січня 2018 року у справі №607/18288/14-ц від 18 січня 2018 року, замінити сторону виконавчого провадження №44914190, замінити боржника ОСОБА_4 на ОСОБА_3 ; вчиняти подальші виконавчі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», по виконанню виконавчого провадження №44914190.

26 лютого 2018 року державним виконавцем винесено постанову про скасування процесуального документа, а саме: постанови про закінчення виконавчого провадження від 27 вересня 2016 року, копію якої надіслано сторонам виконавчого провадження для виконання.

26 лютого 2018 року державним виконавцем винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження, а саме: замінено боржника ОСОБА_4 на ОСОБА_3 та надіслано сторонам до відома.

Крім цього, 26 лютого 2018 державним виконавцем винесено вимогу, якою зобов`язано ОСОБА_6 протягом 10 робочих днів виконати рішення №2-9/2002 Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, а саме: знести частину самовільно спорудженого гаража на земельній ділянці спільного користування, довжиною 3,22 м і демонтувати частину металевої огорожі, зведеної ОСОБА_4 на межі земельної ділянки ОСОБА_1 і землі загального користування.

14 березня 2018 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено, що боржником ОСОБА_3 рішення суду №2-9/2002 не виконано, не знесено частину самовільно спорудженого гаража на земельній ділянці спільного користування, довжиною 3,22 м і не демонтовано частину металевої огорожі зведеної на межі земельної ділянки ОСОБА_1 і землі загального користування, про що складено акт державного виконавця.

15 березня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника за не виконання рішення суду, та повторно зобов`язано його протягом 10 робочих днів виконати рішення суду №2-9/2002.

26 березня 2018 року державним виконавцем вчинено запит у Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області з проханням надати інформацію стосовно земельної ділянки по АДРЕСА_1 , а саме: правовий статус земельної ділянки, її план із зазначенням земель загального користування.

26 березня 2018 року державним виконавцем вчинено запит у Тернопільську міську раду стосовно земельної ділянки по АДРЕСА_1 , а саме: правовий статус земельної ділянки, її план із зазначенням земель загального користування, у разі оренди земельної ділянки надати копії договорів оренди.

02 квітня 2018 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено, що боржником ОСОБА_3 рішення суду №2-9/2002 не виконано, не знесено частину самовільно спорудженого гаража на земельній ділянці спільного користування, довжиною 3,22 м і не демонтовано частину металевої огорожі зведеної на межі земельної ділянки ОСОБА_1 і землі загального користування, про що складено акт державного виконавця.

Як вбачається із акту державного виконавця від 26.11.2018, рішення суду боржником ОСОБА_6 не виконано. Стягувачем ОСОБА_1 забезпечено працівників для проведення робіт по знесенню та демонтажу. На місце проведення виконавчих дій з`явилася божник ОСОБА_7 та ОСОБА_4 які розпочали словесну суперечку. Працівники розпочали демонтаж та знесення огорожі. Металеву огорожу демонтовано. Надійшла заява ОСОБА_1 про те, що погодні умови погіршилися, почало темніти у зв`язку із чим необхідно відкласти проведення виконавчих дій. Вказаний акт був підписаний ОСОБА_1 .

Згідно заяви ОСОБА_1 від 26.11.2018, в якій вона просила відкласти проведення виконавчих дій, оскільки погодні умови погіршилися метро ситуація жовтого рівня на вулиці почало темніти, працівники втомилися, огорожу демонтували. Знесення гаража прошу перенести.

03.04.2019 державним виконавче складено акт державного виконавця в якому зазначив, що частину самовільно спорудженого гаража. Довжиною 3,22 м демонтовано, а саме боржником демонтовано покрівлю, стіни, стелю, ворота, які слугували заїздом в гараж. Рішення суду виконано. Вказаний акт був підписаний ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .

Згідно заяви ОСОБА_6 від 01.04.2019, виконано виконавчий лист №2-9/200 від 15.10.2013, а саме знесено частину самовільно спорудженого гаража довжиною 3,2 м і демонтовано частину металевої огорожі відповідно до судового рішення від 26.03.2002 р.

Постановою заступника начальника відділу Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Кущака Василя Богдановича від 08 квітня 2019 року, закінчено виконавче провадження №44914190 з примусового виконання виконавчого листа №2/9/2002 від 15.10.2013, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як встановлено судом, відбулося фактичного виконання в повному обсязі рішення суду, згідно з виконавчим документом №2-9/2002 від 15.10.2013, що підтверджується актами державного виконавця від 26.11.2018 та від 03.04.2019.

Посилання заявника на ті обставини, що рішення суду не виконано, оскільки частину металевої огорожі не демонтовано 26.11.2018, суд вважає, що вказані доводи спростовуються актом державного виконавця від 26.11.2018, в якому вказано, що металеву огорожу демонтовано, а також заява заявника від 26.11.2018, в якій вона зазначила, що огорожу демонтували і просила знесення гаража перенести. При цьому, ОСОБА_1 в акті та заяві не зазначила, про не демонтаж частини металевої огорожі.

Державний виконавець у судовому засіданні підтвердив, що 26.11.2018 відбулося демонтаж металевої огорожі, зведеної ОСОБА_4 на межі земельної ділянки ОСОБА_1 і землі загального користування.

Суду не було подано заявником належних доказів про не демонтаж частини металевої огорожі, зведеної ОСОБА_4 на межі земельної ділянки ОСОБА_1 і землі загального користування.

Частиною 3 статті 451 ЦПК України зазначено, що якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчиненні відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, суд вважає, що у задоволенні даної скарги слід відмовити, оскільки відбулося фактичного виконання в повному обсязі рішення суду, згідно з виконавчим документом №2-9/2002 від 15.10.2013, що підтверджується актами державного виконавця від 26.11.2018 та від 03.04.2019.

На підставі наведеного, керуючись ст. 260, 261, 352-354, 450-452 Цивільного процесуального кодексу України,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірною постанову заступника начальника відділу Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції, зобов`язання вчинити дії, божник ОСОБА_3 .

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання до апеляційного суду Тернопільської області або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складена та підписана 15 липня 2019 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко