Номер провадження: 22-ц/813/2958/19
Номер справи місцевого суду: 520/9405/16-ц
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я.В.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Кравця Ю.І.,

за участю секретаря Павлючук Ю.В.,

учасники справи:

позивач - Обслуговуючий кооператив «МЖСТ ДОМ»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2017 року у складі судді Бескровного Я.В.,

встановив:

У серпні 2016 року ОК «МЖСТ ДОМ» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 13805,40 грн. та вирішити питання судових витрат, обґрунтовуючи його тим, що ОСОБА_1 неналежно виконує свій обов`язок по сплаті наданих їй житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у виникла вказана заборгованість за послуги на утримання будинку і споруд та прибудинкової території.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2017 року позов задоволено.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОК «МЖСТ ДОМ» заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 13805,40 грн., з яких послуги на утримання будинку і споруд та прибудинкової території з 01.04.2015 року по 14.08.2017 року у сумі 5172,25 грн., за послуги з опалення з 01.04.2015 року по 14.08.2017 року у сумі 6037,64 грн., три відсотки річних у сумі 433,38 грн., інфляційні витрати у сумі 2162,13 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1378 грн. Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку про його обґрунтованість да доведеність, а також, зазначив, що фактично користуючись житлово-комунальними послугами, які надає позивач, відповідач повинна сплачувати за спожиті послуги.

Зазначене рішення суду оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 В скарзі з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення, ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову. Основними доводами апеляційної скарги є незгода з висновками суду першої інстанції про те, що будинок знаходиться на балансі ОК «МЖСТ ДОМ». Також апелянт посилається на ту обставину, що 12.09.2014 року «МЖСТ ДОМ» припинено шляхом ліквідації, одночасно припинився договір про спільну діяльність від 10.01.2011 року, укладений між «МЖСТ ДОМ» та ОК «МЖСТ ДОМ». Виходячи з наведеного апелянт вважає, що з 12.09.2014 рокуОК «МЖСТ ДОМ» не має правових підстав для управління будинком та постачання співвласникам цього будинку житлово-комунальних послуг. Крім того, апелянт зазначає, що 22.06.2016 року було створено ОСББ «Вільямса, 59 Д», тому ОК «МЖСТ ДОМ» повинен був передати будинок в управління ОСББ та припинити постачання комунальних послуг. Вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що ОК «МЖСТ ДОМ» постачає комунальні послуги на законних підставах.Жодного договору про управління будинком ОСОБА_1 з відповідачем не укладала. Апелянт не погоджується з розрахунком заборгованості, вважає його необґрунтованим та безпідставним, посилаючись на відсутність в матеріалах справи актів виконаних робіт за договорами по обслуговуванню будинку.

На апеляційну скаргу ОК «МЖСТ ДОМ» подав відзив, яким просить судове рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення та зазначає, що являється балансоутримувачем будинку на підставі акту приймання-передачі житлового комплексу з балансу на баланс від 15 травня 2014 року, при ліквідації «МЖСТ ДОМ». При цьому посилається на те, що законність цієї процедури встановлена рішеннями Київського районного суду м. Одеси від 04.07.2014 року та 24.11.2015 року, які були предметом перегляду судом апеляційної інстанції, залишені без змін та набрали законної сили. Також зазначає, що створення ОСББ не звільняє споживача від сплати за надані послуги, передання будинку з балансу ОК «МЖСТ ДОМ» на баланс ОСББ «Вільямса, 59 Д» відбулося згідно акту вилучення й передачі майна від 06.03.2018 року, тому саме ОК «МЖСТ ДОМ» надавав апелянту житлово-комунальні послуги, за які підлягає стягненню борг. Стосовно зауважень апелянта щодо нечесної підприємницької практики та завищених тарифів ОК «МЖСТ ДОМ» зазначає, що тарифи були затверджені згідно рішень виконавчого комітету ОМР, які доводами апеляційної скарги не спростовані. Не спростований апелянтом також розрахунок заборгованості, з яким він не погоджується.

На вказаний відзив представник ОСОБА_1 Олексюк Ф.Ю. надав відповідь, яким зазначив, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . У вказаному будинку було створено ОСББ «Вільямса 59 Д», яке звернулось до суду в порядку господарського судочинства з позовом до ОК «МЖСТ ДОМ» про зобов`язання передати ОСББ технічну документацію на будинок. Рішенням господарського суду Одеської області від 03.04.2017 року позов задоволено частково, зобов`язано ОК «МЖСТ ДОМ» передати в управління ОСББ зазначений будинок разом з документацією. Рішення було предметом перегляду судів апеляційної та касаційної інстанцій, є чинним, тому ОК «МЖСТ ДОМ» не має права та законних підстав надавати послуги з управління будинком.

На відповідь на відзив представником ОК «МЖСТ ДОМ» - ОСОБА_3 подано заперечення, яким зазначено, що постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.11.2017 року державну реєстрацію ОСББ «Вільямса 59 Д» скасовано. Рішення набрало законної сили та виконано, на підтвердження чого представником надано копії відповідних судових рішень та роздруківки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб. При цьому зазначає, що про вказану обставину позивачу стало відомо після ухвалення оскаржуваного судового рішення.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12.02.2018 року в складі судді Черевка П.М. відкрито провадження у справі.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22.02.2018 року в складі суддів Черевка П.М., Дрішлюка А.І., Драгомерецького М.М. справу призначено до розгляду.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м. Одесі.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 статті 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 року №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019 року, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні апеляційного суду Одеської області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 26.01.2019 року визначено колегію суддів Одеського апеляційного суду в складі: головуючого судді Журавльова О.Г., Комлевої О.С., Кравця Ю.І.

Апелянт ОСОБА_1 та її представники Донін С.В., ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлялися належним чином, що підтверджено матеріалами справи.

03.07.2019 року від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 до апеляційного суду надійшла заява №ек-4206/19 про відкладення справи у зв`язку із знаходженням 03.07.2019 року в іншому судовому процесі у м. Києві.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що справа перебуває в суді тривалий час, матеріали справи містять всі належні та допустимі докази для вирішення справи по суті, представник апелянта мав змогу завчасно повідомити суд про його участь у іншій справі, проте з заявою про відкладення справи звернувся лише 03.07.2019 року, що свідчить про необґрунтоване затягування розгляду справи, що суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

З цих підстав апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та її представників, повідомлених належним чином про дату, час і місце розгляду справи.

Також колегія суддів виходить із того, що у своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема складність справи, поведінка заявника та поведінки компетентних органів влади.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень викладених у відзиву, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 на підставі Свідоцтва про право власності САА 30.06.2005 року, виданим Виконавчим комітетом Одеської міської ради.

ОК «МЖСТ ДОМ» за організаційно-правовою формою є юридичною особою та надає житлово-комунальні послуги мешканцям багатоквартирного житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 59-Д відповідно до положень Закону України «Про кооперацію» №16рп/2004 від 11.11.2004 року, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2002 року №1875-ІV, положень Статуту, рішень Загальних Зборів його членів, затверджених тарифів кооперативу, а також забезпечує утримання вказаного будинку і споруд та прибудинкової території до нього відповідно до Типового переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою КМУ від 20.05.2009 року №529.

Згідно ст. 2 Закону України «Про кооперацію» №16рп/2004 від 11.11.2004 року ОК «МЖСТ ДОМ» - це кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про кооперацію» №16рп/2004 від 11.11.2004 року ОК «МЖСТ ДОМ» діє на підставі Статуту, затвердженого рішенням установчих зборів учасників ОК «МЖСТ ДОМ» від 08.01.2011 року.

Згідно п. 1.4 Статуту ОК «МЖСТ ДОМ» кооператив діє на засадах самофінансування, у тому числі у вільно конвертованій валюті, володіє майном, виступає від свого імені у цивільному обігу, має право від свого імені укладати угоди, набувати майнові та особисті немайнові права і нести обов`язки, бути позивачем та відповідачем у загальному, господарському, адміністративному та третейському суді, володіє іншими правами, наданими законодавством України та міжнародними договорами для юридичних осіб.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про кооперацію» №16рп/2004 від 11.11.2004 року до компетенції загальних зборів членів кооперативу відносяться, зокрема, затвердження статуту кооперативу та внесення до нього змін, прийняття інших рішень, що стосуються діяльності кооперативу; затвердження порядку розподілу доходу кооперативу; визначення розмірів вступного і членського внесків та паїв; визначення розмірів, порядку формування та використання фондів кооперативу; затвердження річного звіту і балансу кооперативу. Рішенням загальних зборів членів кооперативу до компетенції загальних зборів можуть бути віднесені інші питання діяльності кооперативу.

Згідно п. 5.3.3 Статуту ОК «МЖСТ ДОМ» одним із виключних видів некомерційної господарської діяльності відповідача є обслуговування інфраструктури об`єктів будівництва та управління ними.

Відповідно до п. 5.5.1 Статуту позивач має право безпосередньо або через уповноважені юридичні та/або фізичні особи вчиняти з будь-якими юридичними та/або фізичними особами будь-які правочини, пов`язані з будівництвом, експлуатацією та ремонтом об`єктів будівництва, його страхуванням, утриманням прилеглої території, а також інші правочини відповідно до мети та видів його діяльності.

Згідно п. 5.5.2 позивач має право, здійснюючи некомерційну господарську діяльність, залучати майно та/або кошти будь-яких юридичних та/або фізичних осіб, зокрема для будівництва, експлуатації, обслуговування прилеглих територій та ремонту об`єктів будівництва тощо.

Вказані обставини встановлені судом, а також рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05.05.2015 року у цивільній справі №520/2695/15-ц за позовом ОК «МЖСТ «ДОМ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, яке набрало законної сили та в порядку ч. 3 ст. 61 ЦПК України (в редакції Закону на час виникнення спірних правовідносин) не доказуються при розгляді цієї справи.

Судом також встановлено, що відповідач несвоєчасно сплачує вартість спожитих житлово-комунальних послуг, які надає позивач, в результаті чого у ОСОБА_1 виникла заборгованість у розмірі 13805,40 грн., з яких послуги на утримання будинку і споруд та прибудинкової території з 1.04.2015 року по 14.08.2017 року у сумі 5172,25 грн., за послуги з опалення з 1.04.2015 року по 14.08.2017 року у сумі 6037,64 грн. На суму заборгованості було зараховано індекс інфляції у розмірі 2162,13 грн. та 3% річних у розмірі 433,38 грн. за весь час несплати заборгованості, що підтверджується розрахунком заборгованості відповідача за надані та спожиті житлово-комунальні послуги №59/17-юр від 14.07.2017 року (т.1 а.с.156-160).

Фактичне надання житлово-комунальних послуг позивачем та їх споживання відповідачем, підтверджується договорами, які укладені між ОК «МЖСТ ДОМ» та постачальниками комунальних послуг та іншими контрагентами, а саме: договір підряду на повне обслуговування ліфтів між ОК «МЖСТ ДОМ» та TОB ОСОБА_5 -Ліфт» № НОМЕР_1 від 01.02.2016 pоку, договір на послуги водопостачання та водовідведення (населення) між ОК «МЖСТ ДОМ» та ТОВ «ІНФОКС» №191/1 від 08.02.2011 року, договір на виплату пасивних доходів населення у вигляді часткового відшкодування витрат зі збору платежів з населення за водопостачання і водовідведення між ОК «МЖСТ ДОМ» та ТОВ «ІНФОКС» №459/11-кс від 01.05.2011 pоку, договір №04с/16 від 04.01.2016року, укладений між позивачем та ТОВ «Одесинтерим», рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 27.11.2014 року №351 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, розташованих за адресою: АДРЕСА_3 , для ОК «МЖСТ ДОМ», рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 27.11.2014 року №353 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, розташованих за адресою АДРЕСА_3 для ОК «МЖСТ ДОМ», рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 26.11.2015 року №355 та акти приймання-надання послуг філією «Інфоксводоканал» і послуги вивезення ТПВ (т.2 а.с.29-43).

Відповідно до ч. 1. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Згідно ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 2 ст. 642 ЦК України встановлено, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила суму грошей або ін.), що засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції.

Тобто, надання житлово-комунальних послуг, отримання житлово-комунальних послуг, надання рахунків на його оплату та їх оплата у встановленому порядку підтверджують правовідносини між споживачем і виконавцем.

Статтею 162 ЖК України визначено, що плата за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою. У платіжному документі мають бути передбачені графи для зазначення поточних та попередніх показань засобів обліку споживання комунальних послуг, різниці цих показань або затверджених норм, ціни/тарифу на даний вид комунальних послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу. У разі зміни вартості житлово-комунальних послуг виконавець/виробник не пізніше ніж за 30 днів повідомляє про це споживача з визначенням причин зміни вартості та наданням відповідних обґрунтувань з посиланням на погодження відповідних органів.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (далі - Правила), плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п. 18 Правил). Споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати спожиті житлово-комунальні послуги і не може бути звільнений від виплати заборгованості, яка у нього виникла.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Позивач свої обов`язки виконує в повному обсязі, при цьому відповідач, порушуючи свої обов`язки, несвоєчасно вносить плату за надані житлово-комунальні послуги, що суперечить ст. 526 ЦК України, крім того, згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 12, 13, 81, 89 ЦПК України).

За таких обставин суд першої інстанції, з`ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову ОК «МЖСТ ДОМ». Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли, і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянта є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Посилання апеляційної скарги на відсутність укладеного договору між нею та виконавцем послуг не звільняє відповідача від необхідності сплачувати спожиті комунальні послуги.

Доводи апеляційної скарги щодо незгоди з тарифами, зазначеними в розрахунку заборгованості, є безпідставними, оскільки, як вбачається з розрахунку, його складено на підставі рішень Виконавчого комітету Одеської міської ради, якими були затверджені тарифи на послуги з утримання будинку та прибудинкової території для позивача, які були чинними та діяли в період, за який проводиться стягнення, і апелянтом не надано жодного доказу на його спростування.

Посилання апеляційної скарги на те, що ОК «МЖСТ ДОМ» надає мешканцям будинку комунальні послуги без жодної правової підстави є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи, зокрема, судовими рішеннями, які набрали законної сили.

Одночасно апеляційний суд зазначає, що доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

Судове рішення містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи, та обґрунтування щодо кожного доводу сторін по суті позову, що є складовою вимогою частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 263, 375 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 13 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України є малозначна, тому у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України в касаційному порядку оскарженню не підлягає крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 268, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 04.07.2019 року.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді

О.С.Комлева

Ю.І.Кравець