УХВАЛА

12 червня 2019 року

м. Київ

справа № 176/1501/18

провадження № 61-10618 ск 19

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Лабрика Руслана Романовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2018 року та на постанову Дніпропетровського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про виплату страхових відшкодувань,

ВСТАНОВИВ :

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» та просила стягнути з відповідача 49 608 грн страхового відшкодування, пов`язаного з утратою годувальника, 16 536 грн страхового відшкодування, пов`язаного з моральною шкодою, 16 536 грн страхового відшкодування, пов`язаного з витратами на поховання та спорудження надгробного пам`ятника, а також 6400 грн витрат на правову допомогу.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2018 року в складі судді Павловської І. А., залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року в складі колегії суддів Макарова М. О., Демченко Е. Л., Куценко Т. Р., позов задоволено частково, стягнуто на користь ОСОБА_1 із ПрАТ «СК «Провідна» 16 536 грн страхового відшкодування, пов`язаного з моральною шкодою, 16 536 грн страхового відшкодування, пов`язаного з витратами на поховання та спорудження надгробного пам`ятника, а також 6400 грн витрат на правову допомогу. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Суди виходили з того, що позивач не довела в установленому законом порядку, що померла особа була годувальником, а тому правові підстави для задоволення даної позовної вимоги відсутні.

У травні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга адвоката Лабрика Р. Р. на вказані судові рішення.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Малозначними є справи, в яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункти 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України).

Ціна позову в даній справі не перевищує 192 100 грн, тому справа є малозначною в силу закону.

Касаційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з вимогами пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, держави-члени Ради Європи мають вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року), Azyukovska v. Ukraine (Азюковська проти України) ід 09 жовтня 2018 року.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Лабрика Руслана Романовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2018 року та на постанову Дніпропетровського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н. О. Антоненко