КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №381/258/19

04 липня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Суханової Є.М.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05 квітня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Соловей Г.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

22 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивував тим, що з відповідачкою він перебував у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням суду. Від цього шлюбу мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказував, що на даний момент відповідачка проживає окремо від них з дочкою, всі витрати по утриманню дитини покладені на нього й відповідачка відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу.

Враховуючи наведене, просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05 квітня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 02 травня 2019 року позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05 квітня 2019 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення його позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що з червня 2014 року донька ОСОБА_3 проживає разом з ним, тому стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 є безпідставним. Зазначає, що постановою Київського апеляційного суду від 11.04.2019 року скасовано рішення Фастівського міськрайонного суду від 27.11.2018 року та звільнено його від сплати аліментів. Вважає, що наявні визначені законом підстави для стягнення з відповідачки на його користь аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як відповідачка як мати повинна утримувати свою дитину.

Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник адвокат Мукомел Вікторія Ростиславівна повністю підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 06.04.2011 року та є батьками доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Відділом РАГС Харцизького міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 140. (а.с.5)

Рішенням Харцизького міського суду Донецької області від 01.11.2011 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.07.2011 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.52)

На виконання вказаного рішення 05.08.2014 року було видано виконавчий лист. (а.с.51)

Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з неї аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 посилався на те, що дитина проживає з ним та перебуває виключно на його утриманні, ОСОБА_2 проживає окремо від них та відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, у зв`язку з чимпросив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4частини, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні його позову до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних доказів про зміну розміру аліментів, про звільнення його від сплати аліментів чи про припинення стягнення аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання дитини за рішенням Харцизького міського суду Донецької області від 01.11.2011 року.

Проте з таким висновком суду колегія суддів в повній мірі погодитися не може, виходячи з наступного.

Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька.

За змістом ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на утримання неповнолітньої дитини сплачуються на користь того з батьків, з ким проживає дитина.

Відповідно до роз`яснень п. 17 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

При цьому, згідно вимог ч. ч. 2, 3 ст. 160 СК України, місце проживання дитини яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 27 вересня 2017 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Фастівської міської ради про визначення місця проживання дитини - відмовлено. (а.с.53-57)

Відмовляючи в задоволенні даного позову, суд виходив з того, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з батьком ОСОБА_1 , на час подання позову до суду досягла 14 років, а тому вона має право вільно обирати місце свого проживання.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На підтвердження доводів про проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, разом з батьком, позивачем надано до суду наступні докази.

З довідки від 18.04.2018 року №455 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_3 , вбачається, що вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає (перебуває), за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с.24)

Згідно довідки Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області від 11 лютого 2019 року №372, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 разом зі своєю донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.13)

Із довідки від 18.04.2018 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 . (а.с.25)

Також на підтвердження факту проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком, надано довідку зі школи від 22.03.2019 року, характеристику підписану головою вуличного комітету від 24.03.2019 року, лист Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Фастівської міської ради №1278 від 19.06.2017 року та письмові пояснення ОСОБА_3 . (а.с.37-40, 45-46)

У відповідності до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Встановлено, що рішенням Харцизького міського суду Донецької області від 01.11.2011 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, суд виходив з того, що на час розгляду справи позивачем не надано належних доказів про звільнення його від сплати аліментів на утримання доньки чи про їх припинення.

При цьому, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що постановою Київського апеляційного суду від 11.04.2019 року його звільнено від сплати аліментів.

Згідно Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2018 року по справі № 381/3304/18 в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2018 року - скасовано та ухвалено по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено.Звільнено ОСОБА_1 від стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, що стягуються на підставі виконавчого листа, виданого 01 листопада 2011 року Харцизьким міським судом Донецької області.

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 про звільнення його від стягнення аліментів, суд апеляційної інстанції виходив з того, що наявними в справі доказами підтверджується факт проживання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 та факт перебування її на утриманні батька з червня 2014 року, тому вважав помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для звільнення позивача від сплати аліментів на користь відповідача.

Частинами 1,2,3 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З огляду на те, що судове рішення, яким ОСОБА_1 звільнено від сплати аліментів ухвалене апеляційним судом 11 квітня 2019 року, тобто після ухвалення Фастівським міськрайонним судом Київської області рішення по даній справі від 05 квітня 2019 року, та з урахуванням ст. 367 ЦПК України, колегія суддів приймає доводи апеляційної скарги про звільнення апелянта від сплати аліментів постановою Київського апеляційного суду від 11.04.2019 року.

Таким чином, беззаперечно встановлено, що неповнолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з батьком ОСОБА_1 ем з червня 2014 року та перебуває на його утриманні. Постановою Київського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року звільнено ОСОБА_1 від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, що стягуються на підставі виконавчого листа, виданого 01 листопада 2011 року Харцизьким міським судом Донецької області.

Отже, ОСОБА_1 має право на стягнення аліментів на дитину з відповідачки ОСОБА_2 , а тому рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05 квітня 2019 року підлягає скасуванню.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька.

За змістом ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на утримання неповнолітньої дитини сплачуються на користь того з батьків, з ким проживає дитина.

Згідно із ч. ч. 1,2,3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Частиною 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України).

При визначенні розміру аліментів які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача на утримання доньки, колегія суддів враховує, що відповідачка є працездатною особою, здатна надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, не надала доказів наявності у неї інших утриманців, з урахуванням того, що аліменти у розмірі 1/4 частини доходів відповідачки будуть необхідними та достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дитини, приходить до висновку про задоволення вказаних позовних вимог ОСОБА_1 .

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05 квітня 2019 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 січня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Також, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_2 в дохід держави підлягає стягненню 768,40 грн. судового збору за подання позовної заяви та на користь ОСОБА_1 - 1152,60 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 141, 160, 180-183 СК України, ст.ст. 141,273, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05 квітня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 січня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 768,40 грн. судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) 1152,60 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 05 липня 2019 року.

Головуючий: Судді: