РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/12168/18

пр. № 2/759/1663/19

04 червня 2019 року Святошинський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді : П`ятничук І.В.,

при секретарі: Медвідчук В.В.,

з участю представника позивача адвоката: Конюшко Д.Б.,

представника відповідача адвоката: Кісілевич О.М.,

представника третьої особи: Коваленко С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест», ПАТ «ОКСІ БАНК», третя особа: Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» про захист прав споживачів, шляхом визнання недійсним Договорів про відступлення прав вимоги за Кредитним договором № 014/4038/82/59423 від 17.08.2007 та Договором Іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач в серпні 2018 р. звернулась до суду з позов, з подальшим уточненням позовних вимог про визнання недійсним укладеного між ТОВ «ФК «Алькор Інвест» та ПАТ «Оксі Банк» договору відступлення права вимоги від 31.05.2018 року та Договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 01.06.2018 року, посилаючись на те, що ТОВ «Фінансова Компанія «Альков Інвест» придбало право вимоги за Кредитним договором № 014/4038/82/59423 від 17.08.2007 року та Договором іпотеки від 17.08.2007 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М., за реєстровим номером 1564 на підставі Договору відступлення права вимоги від 31.05.2018 року та Договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 01.06.2018 року, які укладені між ПАТ «Оксі Банк» та ТОВ «ФК «Алькор Інвест».

Позивач зазначає, що відповідно до листа від 03.07.2018 року від відповідача вона дізналась, що у неї перед Відповідачем існує заборгованість за Кредитним договором в розмірі 15 207 976,89 грн., при цьому позивач зазначає, що дана заборгованість базується на кредитному договорі, який був розірваний вісім років тому, та вказана заборгованість не обґрунтована жодним розрахунком, у зв`язку з чим вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом та посилаючись на ст.ст.203, 215, 216, 639, 653, 654 ЦК України просила заявлені позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до ухвали судді Святошинського районного суду м.Києва від 08 серпня 2018 р. відкрито провадження по справі.

Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 09 серпня 2018 р. заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задоволено та до розгляду справи по суті, в порядку забезпечення позову, накладено арешт на нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,8749 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_1 , заборонивши будь-яким особам вчиняти дії щодо перереєстрації прав власності стосовно зазначеної земельної ділянки.

Відповідно до клопотання представника позивача від 26.11.2018 р. до участі в справі залучено в якості третю особу Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль».

Згідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 22 березня 2019 р. підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду.

В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в матеріалах справи просив заявлені позовні задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «Оксі Банк» проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на відзив наданий суду 05.10.2018 року та просив відмовити в задоволенні позову, в судове засідання не з`явився, ро час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, тому є можливим розгляд справи в відсутності вказаного представника.

Представник відповідача ТОВ «ФК «Алькор Інвест» в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, до суду 02.11.2018 року подав відзив, посилаючись на те, що зобов`язання за кредитним договором були змінені рішенням суду, проте не припинені, а тому підстави для задоволення заявлених вимог відсутні.

Представник третьої особи АТ «Райффайзен Банк Аваль», в судовому засіданні поти задоволення заявлених позовних вимог заперечувала, суду надано пояснення з приводу заявлених вимог з запереченнями щодо даних вимог.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що 17.08.2007р. між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 014/4038/82/59423, відповідно до умов якого ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» надав позивачу кредит на споживчі цілі на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 439 305 доларів США на строк по 17.08.2017р. під 13,50 відсотків річних.

17.08.2007р. з метою забезпечення виконання умов кредитного договору, було укладено договір іпотеки, зареєстрований в реєстрі за № 1564 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М., відповідно до якого, у випадку невиконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» має право звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку площею 0,8749 га за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 , виданого Києво-Святошинським районним відділом земельних ресурсів 15.07.2003р.

Крім того, за заявою позивача було підписано до кредитного договору додаткову угоду № 1 від 27.03.2009р., згідно з п. 1 якої позивачу тимчасово на період з 15.04.2009р. до 15.03.2010р. зменшено розмір щомісячного платежу за кредитним договором до розміру процентів (встановлені кредитні канікули). Протягом строку кредитних канікулів різниця між розміром щомісячного платежу позивача полягає сплаті за рахунок додаткових траншів кредиту, що видаються позивачем і відносяться на збільшення розміру кредиту. У зв`язку з видачею зазначених додаткових траншів, сума кредиту складає 500 516,86 доларів США.

Однак, у зв`язку з тим, що позивач не дотримувався умов кредитного договору, щомісячно, відповідно до графіку, не погашав кредит та не сплачував відсотки за його користування, в зв`язку з чим станом на 06.07.2010р. заборгованість позивача за кредитним договором склала 504 967,28 доларів США, що становить в еквіваленті по курсу НБУ 3 994 089,20 грн., з яких: заборгованість за кредитом- 430 860,83 доларів США (еквівалентно за курсом НБУ 3 407 936,82 грн.), заборгованість за відсотками- 38 314,35 доларів США (еквівалентно за курсом НБУ 303 051,18 грн.), пеня за прострочення погашення кредиту- 3 670,51 доларів США (еквівалентно за курсом НБУ 29 032,27 грн.), пеня за прострочення погашення відсотків - 32 121,59 доларів США (еквівалентно за курсом НБУ 254 068,93 грн.), що стверджується розрахунком заборгованості.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 19.10.2010 року у справі №2-2946/2010, за позовом АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 було вирішено розірвати кредитний договір № 014/4038/82/59423 від 17.08.2001., що був укладений між позивачем та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та вирішено стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі, заборгованість по кредитному договору 3994089,20 грн. Шляхом звернення стягнення на земельну ділянку загальною площею 0,8749 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_1

31.05.2018 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Оксі Банк» було укладено договір відступлення права вимоги за Кредитним договором № 014/4038/82/59423 від 17.08.2007 року, що був укладений між ВАТ «Раййфайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , а 01.06.2018 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Оксі Банк» було укладено договір відступлення прав за Договором іпотеки б/н від 17.08.2007 року, укладений між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» як Іпотекодержателем та ОСОБА_1 , як Іпотекодавцем та посвідчем 17.08.2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М., за реєстровим номером 1564.

Відповідно до п.2.2 Договору відступлення права вимоги (за кредитним договором) Права Вимоги переходять до Нового кредитора в повному обсязі, безвідзивно та без можливості зворотного відступлення (викупу). З Дати відступлення Права Вимоги Новий кредитор вправі самостійно розпоряджатися Правами вимоги на власний розсуд без шкоди Первісного кредитора.

Відповідно до ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Як вбачається з положень ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням.

Таким чином, ПАТ «Оксі Банк» набуло право вимоги за Кредитним договором та Договором іпотеки на законних підставах та в подальшому скористалося своїм правом на наступне відступлення прав за цими договорами новому кредитору - ТОВ «ФК «Алькор Інвест».

Відповідно до наданого розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» станом на 31.05.2018 року становить 15 207 976,89 грн.

Як зазначає позивач в позовній заяві, на підставі рішення Ірпінського міського суду Київської області, зобов`язання за кредитним договором припинені, а відповідно права вимоги за Кредитним договором не могли бути відступлені.

Однак, відповідно до Розділу 1 Договору відступлення права вимоги від 31.05.2018 року Права вимоги - це право грошової вимоги Первісного кредитора до Боржника щодо погашення заборгованості по кредиту, процентів за користування кредитом та пенею, що виникло за Кредитним договором № 014/4038/82/59423 від 17.08.2007 року згідно з рішення Ірпінського міського суду Київської області від 19.10.2010 року, справа №2-2946/2010 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості.

24.04.2017 року старшим державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Долженком Д.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №2-2946/2010, виданим 19.12.2010 Ірпінським міським судом Київської області.

Станом на момент розгляд справи судом, виконавче провадження є відкритим, а в його межах проводяться певні виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України,- кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України,- до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України,- заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України,- підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст.216 ЦК України,- недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Із аналізу зазначених норм права вбачається, що відступлення права вимоги відбувається без повідомлення та без згоди боржника, оскільки змінюється лише кредитор, а зобов`язання боржника залишається незмінним, однак сторони мають право додатково врегулювати порядок заміни кредитора у договорі.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про іпотеку»,- відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Згідно ст.17 Закону України «Про іпотеку»,- іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Таким чином, право вимоги за Кредитним договором та Договором іпотеки є дійним.

Згідно з частиною першою статті 509, статті 526 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 598 ЦК України, за загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно із с, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Водночас, в чт. 599 ЦК України, уточнено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згіідно із ч.ч. 3,4 ст. 653 ЦК України, у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом

За загальним правилом, розірвання договору припиняє його дію на майбутнє, але не скасовує самого факту укладення й дії договору аж до моменту його розірвання. Також, продовжують діяти окремі його умови за зобов`язаннями сторін, спеціально передбачені для застосування в разі порушення зобов`язань і після розірвання договору, з огляду на характер останнього за яким кредитор повністю виконав його умови до розірвання.

Враховуючи вищезазначене, розірвання основного договору не є підставою для припинення іпотеки.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23.09.2015 року №6-120цс15 та від 25.05.2016 року №6-157цс16 про те, що виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599,611 ЦК України та змісту кредитного договору, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належним кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Таким чином, підстав для визнання недійсним договорів відступлення права вимоги за Кредитним договором та Договором іпотеки немає.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Відповідно до п.9 ст.158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження по справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Як зазначено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 за №9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Враховуючи наведене та те, що судом приймається рішення про залишення позову без задоволення, суд вважає доцільним скасувати заходи забезпечення позову вжиті відповідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 09 серпня 2018 року.

На підставі ст. 33 Закону України "Про іпотеку", ст. ст. 526, 530, 625, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 89, 141, 158, 247, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заявлених вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову вжиті відповідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 09 серпня 2018 року у вигляді накладення арешту на нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,8749 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_1 , заборонивши будь-яким особам вчиняти дії щодо перереєстрації прав власності стосовно зазначеної земельної ділянки.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Святошинський районний суд м.Києва.

Суддя І.В.П`ятничук