Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2019 р. Дніпровський районний суд м.Києва у складі:

головуючого-судді Гончарук В.П.

при секретарі Красновій І.В.

справу розглянуто без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач мотивує вимоги тим, що 18.07.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції в м. Києві між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, від якого мають доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_2 було засуджено за ч.1 ст.115 КК України до 7 років позбавлення волі.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 06.08.2013 року шлюб між ним та відповідачкою було розірвано.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14.06.2017 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісячно в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного починаючи з 20.03.2017 року і до досягнення дітьми повноліття.

Згідно довідки виданої Дніпровським районним ВДВС м. Києва ГТУЮ, загальна заборгованість ОСОБА_2 по аліментах станом на 01.10.2018 року становить 77588 грн.

Відповідачка звільнилася з місць позбавлення волі, однак ніяких взаємин з дітьми не підтримує, не бере участі у їх розвитку, матеріально не забезпечує. Діти проживають разом з батьком який займається їх вихованням та матеріальним забезпеченням.

Відповідачка самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, а тому має бути позбавлена батьківських прав відносно дітей в судовому порядку.

09.01.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було зареєстровано шлюб.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився. Представник позивача - ОСОБА_6. надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином за останньою відомою адресою реєстрації.

Представник третьої особи: Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився. Надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2

У відповідності до п.2 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволення частково виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Судом встановлено, що 18.07.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції в м. Києві між сторонами було зареєстровано шлюб, від якого мають доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 09. 09.2009 року ОСОБА_2 було засуджено за ч.1 ст.115 КК України до 7 років позбавлення волі.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 06.08.2013 року шлюб між сторонами було розірвано.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14.06.2017 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісячно в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного починаючи з 20.03.2017 року і до досягнення дітьми повноліття.

Згідно довідки виданої Дніпровським районним ВДВС м. Києва ГТУЮ, загальна заборгованість ОСОБА_2 по аліментах станом на 01.10.2018 року становить 77588 грн.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 10.04.2019 року орган опіки та піклування вважає за можливе позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку з тим, що вона ухилилася від виховання та утримання дітей.

Суд вважає висновок органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та узгоджується з дослідженими в суді матеріалами справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності .

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на викладене, взявши до уваги надані докази, висновок органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, суд вважає встановленим, що відповідач самоусунулась від виконання свої батьківських обов`язків відносно дітей.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог позивача щодо позбавлення відповідачки батьківських прав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. ст. 150, 152, 155, 164, 165,192 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 81,141, 280-283 ЦПК , суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Адреса для листування АДРЕСА_3

Відповідач - ОСОБА_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, адреса м. Київ, вул. Краківська 20.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безспосередньо до Київського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: