Номер справи 623/5351/15-ц
Номер провадження 4-с/623/11/2019
УХВАЛА

іменем України

04 липня 2019 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі : головуючого- судді: Бєссонової Т.Д.

за участю секретаря: Ноль С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізюмі справу за скаргою ОСОБА_1 , особа рішення якої оскаржується- Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області, заінтересована особа ОСОБА_2 на дії державного виконавця, -

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області, в якій просить скасувати постанову про накладення арешту на банківській рахунок № НОМЕР_1 харківське обласне управління АТ « Ощадбанк» ТВБВ10020/0487 АТ « Ощадбанк», який належить заявнику.

В обґрунтування скарги посилається на те, що у відділі виконавчої служби на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження № 59283648 з виконання виконавчого листа № 623/5355-ц від 27.09.2016 року, виданого Ізюмським міськрайонним судом Харківської області про стягнення з заявника на користь ОСОБА_2 грошової компенсації в сумі 122320,00 грн., а також виконавче провадження № 59283904 на підставі виконавчого листа № 623/5351/15-і від 27.09.2016 року , виданого Ізюмським міськрайонним судом Харківської області про стягнення з заявника на користь ОСОБА_2 судового збору у сумі 1223,20 грн. В червні 2019 року заявнику стало відомо, що відділом ДВС арештовано її банківський рахунок в зв`язку з виконання вищевказаних виконавчих документів. Заявник дізналась про це лише після того, як не змогла отримати кошти з банківської картки. Кошти, які знаходять на арештованому банківському рахунку використовуються для виплати заявнику державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї, соціальної допомоги по догляду за людиною похилого віку та субсидії. У відділі виконавчої служби заявнику відмовили у знятті арешту з банківського рахунку. Вважає , що виконавча служба позбавила її коштів для існування, оскільки вона не працює, єдиним її доходом є соціальні виплати, які вона отримує на банківську карту, державним виконавцем не повідомлялась про арешт її банківських рахунків. Заявник надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі згідно уточненої скарги.

Представник Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області, державний виконавець , ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явилась надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, просить відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі, при розгляді справи покладається на розсуд суду.

Заінтересована особа , ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти скарги суду не надсилав, заяви про розгляд скарги за його відсутності суду не надавав.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга ОСОБА_1 підлягає

задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 448, 449ЦПК України скарга на дії державного виконавця розглядається судом, який видав виконавчий документ, вона має бути подана у десятиденний строк з дня, коли особа дізналась, або повинна була дізнатись про порушення свого права.

Судом встановлено, що на виконанні у Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває виконавче провадження ВП № 59283648 по виконанню виконавчого листа по справі № 623/5351/15-ц виданого Ізюмським міськрайонним судом Харківської області 27.09.2016 року про стягнення з про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля HONDA CIVIC, седан В,2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 у сумі 122320,00 грн. та виконавче провадження № 59283904 по № 623/5351/15-ц виданого Ізюмським міськрайонним судом Харківської області 27.09.2016 року про стягнення з про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору у сумі 1223,20 грн.

06.06.2019 року державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень ( а.с.170,171).

Листом від 20.06.2019 року за вих. № 20622 Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області повідомив ОСОБА_1 , для зняття арешту з її банківського рахунку не має законних підстав, оскільки ст.. 73 ЗУ « Про виконавче провадження» передбачає вичерпний перелік коштів, на які не може бути звернуто стягнення, до яких не входять виплати житлових субсидій, компенсація за надання послуг громадянам похилого віку та допомога малозабезпеченим сім`ям ( а.с.167).

Відповідно до положень ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

Вимогами ст.449 ЦПК України передбачено,що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до частин 1. 3. ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно до ч. 1 статті 74 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконання та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дії визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно до ч.1ст.18 Закону України «Про виконавчепровадження» визначено,що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною 2 статті 18 вищевказаного закону передбачено, що виконавець зобов`язаний в тому числі здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Тобто, виконавче провадження це сукупність дії державного виконавця (при цьому вказані дії повинні бути вичерпними), спрямованих на реальне виконання судового рішення, і проведення всіх дій є обов`язком державного виконавця.

Звертаючись до суду зі скаргою ОСОБА_1 стверджує, що спірний банківський рахунок це є рахунок, з якого вона отримує виплати житлових субсидій, компенсація за надання послуг громадянам похилого віку та допомога малозабезпеченим сім`ям, що є її єдиним доходом і накладення арешту на цей рахунок позбавляє її на отримання соціальних виплат та достатній життєвий рівень, порушує її конституційні права.

Пунктом 7 частини 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Частиною 2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», визначено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Відповідно ч.2,3,4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Дослідивши всі надані до суду доводи заявника, суд приходить до висновку, що дійсно накладенням арешту на рахунок, з якого отримує соціальні виплати скаржник поставило її у скрутне матеріальне становище.

Таким чином, оскаржувана постанова про арешт коштів боржника винесена з порушенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та порушує законні права та інтереси скаржника, як сторони виконавчого провадження.

Виходячи з принципу «належного урядування», визначення якого міститься в рішеннях Європейського суду з прав людини в справі «Москаль проти Польщі», «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» та «Лелас проти Хорватії», ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а тому оскаржувана постанова державного виконавця в цій частині підлягає скасуванню.

Статтею 46 Конституції України гарантовано, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, в старості та в інших випадках, передбачених законом.

В рішенні Конституційного Суду України № 25рп/2009 від 07.10.2009 року зазначено, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується статтями 46 та 64 Конституції України.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч. 2. ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За таких підстав, можливо зробити висновок про те, що вимоги скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця в частині накладення арешту на єдиний рахунок, з якого отримуються соціальні виплати є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині скасування арешту встановленого на рахунок фізичної особи боржника, як такого, що суперечить вимогам:п. 7 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.ст.260, 443, 447-453 ЦПК України , суд -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 , особа рішення якої оскаржується - Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області, заінтересована особа ОСОБА_2 на дії державного виконавця задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця про накладення арешту на банківській рахунок № НОМЕР_1 харківське обласне управління АТ « Ощадбанк» ТВБВ10020/0487 АТ « Ощадбанк», який належить ОСОБА_1 .

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або підписання ухвали суду без її проголошення у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду Т.Д. Бєссонова