ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 року м.Суми

Справа №592/6541/16-ц

Номер провадження 22-ц/816/3893/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Хвостик С. Г. , Орлов І. В.

сторони:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 травня 2019 року, ухвалене у складі судді Хитрова Б.В., в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми, повний текст судового рішення складено 22 травня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву № б/н від 17 червня 2011 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 20 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Так як відповідач порушила взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з неї заборгованість, яка станом на 30 квітня 2016 року становить 59 664 грн 16 коп. та складається: із заборгованості за кредитом - 20 332 грн 50 коп., відсотків за користування кредитом - 34 962 грн 32 коп., заборгованості за пенею та комісією - 1052 грн 00 коп., а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина), 2817 грн 34 коп. (процентна складова) та судові витрати.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 травня 2019 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 17 червня 2011 року в розмірі 59 664 грн 16 коп., яка складається з наступного: 20 332 грн 50 коп. - заборгованість за кредитом; 34 962 грн 32 коп.- заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1052 грн 00 коп. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн 00 коп. - штраф (фіксована частина); 2817 грн 34 коп. - штраф (процентна складова).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 1378 грн в рахунок повернення судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на те, що судом неповно з`ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, на яких ґрунтувалися вимоги позивача та заперечення відповідача, невірне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача 25 836 грн 89 коп. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 1052 грн 00 коп. - заборгованості за пенею та комісією, а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн 00 коп. - штрафу (фіксована частина); 2 817 грн 34 коп. - штрафу (процентна складова), і в цій частині ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог та стягнути понесені судові витрати.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що факт видачі кредитної карти та користування кредитними коштами вона не заперечує. Проте, Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та правила надання банківських послуг, додані банком до позовної заяви, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору, оскільки всупереч вимогам ст.ст. 207, 1055 ЦК України та ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», вони не підписані. Таким чином, позовні вимоги банку щодо стягнення заборгованості за процентами у заявленому розмірі та щодо стягнення неустойки (пеня, штрафи) є необґрунтованими, оскільки їх розмір визначений документами (Тарифами, Умовами і правилами), що не підписані відповідачем.

Крім того, вказує на те, що банк в односторонньому порядку збільшував відсоткову ставку за користування кредитними коштами. В порушення вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України жодних доказів її ознайомлення зі збільшеними розмірами процентної ставки, які б містили її підпис, банком не надано. Тому проценти за користування кредитними коштами мають нараховуватися банком у погодженому сторонами договору розмірі, виходячи із процентної ставки 30% річних.

Від АТ КБ «ПриватБанк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін. Зазначає, що відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, судово-бухгалтерської експертизи з метою з`ясування питання наявності або відсутності заборгованості відповідача за кредитним договором не проводилась, а надані до суду документи належним чином досліджені. Крім того, вказує, що відповідач користувався кредитними коштами, що підтверджується випискою по рахунку та розрахунком заборгованості, погашав частково заборгованість, що свідчить про визнання відповідачем своїх зобов`язань перед банком за умовами кредитування.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи позов АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами склались цивільно-правові правовідносини, які регулюються загальними положеннями про зобов`язальне право, виконання зобов`язань, правові наслідки порушення зобов`язання та оскільки відповідач не виконала своїх зобов`язань перед кредитором по укладеному договором, то право останнього порушене, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі і зазначена позивачем сума підлягає стягненню з відповідача.

Проте повністю погодитися повністю погодитись з висновками суду першої інстанції не можна, оскільки суд дійшов їх з неправильним застосуванням норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що 17 червня 2011 року між сторонами укладено кредитний договір № б/н шляхом оформлення й підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, за яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Вказана обставина підтверджується копією анкети-заяви на а. с. 11.

Частиною 1 статті 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Своїм підписом в анкеті-заяві відповідач засвідчила, що вона погоджується з тим, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, що вона ознайомилася і згодна з умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

Відповідно до витягу з Тарифів обслуговування кредитних карток GoldКлуба базова процентна ставка в місяць на момент відкриття кредитного рахунку відповідачу становила 2,5 % на місяць. Крім того Тарифами передбачена сплата пені за несвоєчасне погашення заборгованості: пеня = 0,233% (нараховується за кожен день прострочення кредиту на суму загальної заборгованості) + 50 грн при кожному виникненні прострочення по кредиту або процентам на суму від 100 грн; пеня = 0,233% (нараховується за кожен день прострочення кредиту на суму загальної заборгованості) + 100 грн при кожному виникненню прострочення по кредиту або процентам на суму від 100 грн другий місяць підряд і більше (а. с. 13).

В наданому позивачем розрахунку зазначено, що станом на 30 квітня 2016 року розмір заборгованості ОСОБА_1 перед банком становив 59 664 грн 16 коп. та складається: із заборгованості по тілу кредиту в сумі - 20 332 грн 50 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 34 962 грн 32 коп., заборгованості по пені - 1052 грн 00 коп., а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина), 2817 грн 34 коп. - штраф (процентна складова) (а.с. 8-10).

Згідно ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та впорядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Згідно ст. ст. 526, 529 ч. 1 ЦПК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач вносила кошти на погашення заборгованості. Таким чином відповідач, підписуючи анкету-заяву від 17 червня 2011 року, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловила свою згоду з формою договору та його умовами. Крім того, факт отримання кредитної карти, користування кредитними коштами та розмір відсоткової ставки 30% річних відповідачем не заперечується. А тому колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги в частині того, що Тарифи банку та Умови і правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору.

Водночас колегія суддів вважає, що заслуговують на увагу доводи ОСОБА_1 щодо її незгоди з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами по підвищеним відсотковим ставкам. З Тарифів банку вбачається, що станом на момент укладення кредитного договору базова відсоткова ставка складала 2,5 % на місяць (30% річних). З даною відсотковою ставкою погоджується і відповідач.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відсоткова ставка стосовно використання кредитних коштів змінювалася, зокрема з 01 вересня 2014 року діяла підвищена відсоткова ставка - 32,4% річних, з 01 квітня 2015 року - 42% річних.

У ст. 628 ЦК України йдеться про те, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що з відповідачем було погоджено підвищення процентної ставки до 32,4 % та 42 % річних АТ КБ «ПриватБанк» всупереч положеннями ст. 81 ЦПК України суду не надано.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України (в редакції, яка діяла на час укладення кредитного договору) встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Внесення відповідачем коштів на часткове погашення кредитної заборгованості не свідчить про те, що вона була належним чином обізнана про зміну процентної ставки і погоджувалася з її підвищенням. Відтак вимоги позивача стосовно застосування підвищеної процентної ставки є безпідставними.

Таким чином, з 01 вересня 2014 року по 30 квітня 2016 року, розмір заборгованості по процентам за користування кредитом, яку повинен сплатити відповідач на користь банку повинен визначатись, виходячи з процентної ставки 30 % річних.

За таких обставин колегія суддів приймає до уваги розрахунок заборгованості по процентам за кредитним договором, здійснений відповідачем, виходячи з відсоткової ставки 30% річних, як обґрунтований та не спростований позивачем. Таким чином із ОСОБА_1 на користь банку підлягає стягненню заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами в розмірі 9 125 грн 43 коп., виходячи з відсоткової ставки 30% річних (а. с. 94).

Щодо вирішення позовних вимог про стягнення пені та штрафів, колегія суддів виходить з наступного.

Умовами кредитування, які визначені у вказаних вище Тарифах банку, передбачено нарахування, крім пені, штрафу за порушення строків платежів по будь-якому грошовому зобов`язанню у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. (Правовий висновок Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15).

АТ КБ «ПриватБанк» надано суду докази про порушення відповідачем умов кредитного договору, яке полягає у несплаті щомісячних платежів на погашення кредиту та процентів. В той же час за це порушення банком нараховано і пеню, і штраф, що відповідно до наведеної правової позиції Верховного Суду України, є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення.

У зв`язку з цим суд апеляційної інстанції з урахуванням обставин справи, балансу інтересів сторін, вважає за необхідне стягнути з відповідача неустойку у вигляді пені в сумі 1052 грн 00 коп., а вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення штрафів задоволенню не підлягають, виходячи з наведених вище підстав.

Отже, виходячи з викладеного, рішення суду першої інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 17 червня 2011 року у розмірі 30 509 грн 93 коп., яка складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 20332 грн 50 коп.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 9125 грн 43 коп.; пені в сумі 1052 грн 00 коп.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, пропорційно задоволеної частини позовних вимог та апеляційної скарги з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати в розмірі 704 грн 66 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції, а з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1 995 грн 01 коп.

Відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відносяться до малозначних справ.

Враховуючи, що ціна позову складає 59 664 грн 16 коп., дана справа є малозначною, а тому касаційному оскарженню відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 1, 4; 381-382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 травня 2019 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 17 червня 2011 року в розмірі 30 509 гривень 93 копійки, яка складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 20 332 гривні 50 копійок; заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 9 125 гривень 43 копійки; пені в сумі 1052 гривні 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 гривні 66 копійок за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1 995 гривень 01 копійка.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач Т.А. Левченко

Судді: С.Г. Хвостик

І.В. Орлов