ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7728/18
провадження № 2/753/1433/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"15" квітня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі
головуючого судді Колесника О.М.
при секретарі Литвин Н.М.
розглянувши відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Дарницький районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту,
В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення.
Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином за останнім відомим місцем проживання, однак конверти з судовою повісткою про виклик повернулись до суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».
Представник третьої особи - Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання також не з`явився, надав до суду пояснення щодо предмету спору та просив справу розглядати у його відсутність.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачів та представника третьої особи за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи.
Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 41 Конституції України закріплено, право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.
Відповідно до ст. 719 ЦК України, договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.
Відповідно до ст. 722 ЦК України, право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття. Прийняття обдаровуваним документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі (ключів, макетів тощо) є прийняттям дарунка.
Як встановлено судом, 23.12.2004 р. ОСОБА_2 передав в дар ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 , а останні прийняв вказане майно в дар, що підтверджується копією договору дарування квартири, посвідченого державним нотаріусом 22 Київської державної нотаріальної контори Денисенко С.А. 23.12.2014 р. та зареєстрований в реєстрі за №4-3014.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Кулик Н.М., Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради Латишеву Д.В. відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки згідно відповіді на запит державного реєстратора з КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 23.12.2004 р. ОСОБА_2 є власником зазначеного нерухомого майна, оскільки її право власності зареєстровано згідно законодавства, що діяло на момент його виникнення. Крім того, згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, наявний арешт нерухомого майна, належного ОСОБА_2 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.04.2018 р. №119709307, постановою ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві від 09.12.2015 р. накладено арешт на усе нерухоме майно ОСОБА_2 .

Згідно витягу ВП - спецпідрозділ, в провадженні Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві перебував виконавчий лист №753/13244/14 з примусового виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28.04.2015 р. про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 11845 грн. 09.12.2015 р. державним виконавцем звернено стягнення на майно боржника шляхом накладення арешту на все його майно та оголошено заборону на його відчуження. Постановою державним виконавцем Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 18.02.2016 р. закінчено виконавче провадження на підставі п. 10 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Також статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплений принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Отже, аналізуючи наведені вище норми, виходячи із встановлених обставин справи та підстав пред`явлених позивачем вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються певними доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки позивач на підставі договору дарування набув право власності на вказану квартиру, а наявність арешту та оголошення заборони на його відчуження порушує право позивача, як власника зареєструвати дане майно у встановленому законом порядку та на власний розсуд розпоряджатися, користуватися своїм майном.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню 1409,60 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 4,7, 9, 12, 13, 19, 76, 81, 89, 128, 223, 244, 245, 259, 263-265, 268, 280, 353, 354 ЦПК України, на підстав ст.ст. 15, 182, 317,319, 321, 328, 334, 391, 717, 719, 722 ЦК України, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , накладений постановою ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві від 09.12.2015 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави 1409,60 грн. судового збору.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Дарницького районного суду м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення, а учаснику справи, якому не було вручене повне заочне рішення в день його проголошення - протягом 20 днів з дня вручення його повного тексту заочного рішення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини заочного рішення через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя