Справа № 703/1337/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2019 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Опалинської О.П.

при секретарях судового засідання Бойко Л.М., Харченко М.О., Чубенко О.А.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок ДТП, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди.

В обґрунтування позову зазначив, 19 грудня 2015 року близько 12 години 25 хвилин, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Opel Kadett» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Сміла по вул. Леніна після зупинення біля правого краю проїзної частини, розпочинаючи поворот ліворуч від правого краю проїзної частини, не зайняв відповідно крайнє ліве положення на проїзній частині, не впевнився, що це буде безпечно розпочав маневр повороту ліворуч, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем «VOLKSWAGEN TOUAREG» д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до значного пошкодження транспортного засобу.

Вина відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлена постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 24 березня 2016 року.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з вини ОСОБА_3 позивачу, як власнику автомобілю «VOLKSWAGEN TOUAREG» д.н.з. НОМЕР_2 , заподіяно матеріальну шкоду.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, водія автомобіля «Opel Kadett» д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ СК «Провідна» за шкоду заподіяну майну лімітованою сумою 50000 гривень. В зв`язку з цим позивач звернувся до ПрАТ СК «Провідна» та йому було виплачено 50000 гривень, яких недостатньо для покриття витрат для відновлення пошкодженого автомобіля.

З метою встановлення розміру шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, позивач звернувся до судового експерта-автотоварознавця ОСОБА_5 для отримання висновку експертного дослідження з визначення вартості матеріальної шкоди, завданої в наслідок ДТП, за що сплатив кошти у розмірі 1 000 гривень.

Відповідно до висновку № 027 від 15 квітня 2016 року експертного автотоварознавчого дослідження, матеріальна шкода, спричинена позивачу внаслідок пошкодження автомобіля «Volkswagen Touareg», реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає - 565220 гривень.

В зв`язку з цим позивач просив суд, у відповідності до вимог ст.1194 ЦК України стягнути на його користь з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди (565220 гривень) та страховою виплатою 50000 гривень), яка складає 515220 гривень в рахунок відшкодування шкоди заподіяної пошкодженням належного йому автомобіля «Volkswagen Touareg», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Однак, оскільки автомобіль був ним проданий, за що він отримав кошти, відтак відповідач має доплатити йому різницю в сумі 207581 гривню.

В зв`язку з протиправними діями відповідача позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у його душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням його автомобіля, в якому на момент скоєння ДТП перебувала його малолітня донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також настанням суттєвих перешкод в його особистому житті.

Просив також, стягнути з відповідача моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 25000 гривень, витрати, пов`язані з оплатою висновку спеціаліста в розмірі 1 000 гривень, витрати на правничу допомогу та витрати, пов`язані з оплатою судового збору.

26 липня 2016 року позивач зменшив позовні вимоги та просив стягнути із ОСОБА_3 на його користь матеріальні збитки в розмірі 207581 гривня, моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 25000 гривень, кошти за проведення автотоварознавчого дослідження - 1000 гривень, витрати за надання правничої допомоги та судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1 зменшені позовні вимоги підтримали та пояснили, що 19 грудня 2015 року близько 12 години 25 хвилин, сталася ДТП за участю водія ОСОБА_3 , який керуючи автомобілем «Opel Kadett» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Сміла по вул. Леніна після зупинення біля правого краю проїзної частини, розпочинаючи поворот ліворуч від правого краю проїзної частини, не зайняв відповідно крайнє ліве положення на проїзній частині, не впевнився, що це буде безпечно розпочав маневр повороту ліворуч, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем «VOLKSWAGEN TOUAREG» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , що призвело до значного пошкодження транспортного засобу.

В зв`язку з цим позивач звернувся до ПрАТ СК «Провідна», в якій застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, та йому було виплачено 50000 гривень, яких недостатньо для покриття витрат для відновлення пошкодженого автомобіля, оскільки згідно висновку експерта вартість відновлювального ремонту становить - 565220 гривень.

Але оскільки автомобіль був проданий його власником відтак сума якої не вистачає для покриття завданої шкоди транспортному засобу складає 207581 гривня.

Також у зв`язку з протиправними діями відповідача позивачу завдана моральна шкода яка полягає у його душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням його автомобіля, в якому на момент скоєння ДТП перебувала його малолітня донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також настанням суттєвих перешкод в його особистому житті та житті всієї родини, оскільки тривалий час автомобіль знаходився на відновлювальному ремонті.

Просили суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки в розмірі 207581 гривня, моральну шкоду, яка оцінена в розмірі 25000 гривень, кошти за проведення автотоварознавчого дослідження - 1000 гривень, витрати за надання правничої допомоги та судові витрати по справі.

Представник відповідача ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнали та пояснили, що дійсно 19 грудня 2015 року близько 12 години 25 хвилин, сталася ДТП за участю останнього та участю водія ОСОБА_1 , в зв`язку з чим було пошкоджено транспортні засоби.

Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 24.03.2016 року ОСОБА_3 , був визнаний винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, однак провадження у справі було закрито, в зв`язку із закінченням строків притягнення його до адміністративної відповідальності. Так, як ОСОБА_3 був не згодний у зв`язку із визнанням його винним за ст. 124 КУпАП, ним було подано апеляційну скаргу на постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 24 березня 2016 року. Однак, постановою Апеляційного суду Черкаської області від 10 січня 2017 року апеляційну скаргу залишено без задоволення. Вважають, що вина у вчиненні ДТП відповідача доведена рішеннями судів, однак не погоджуються із висновком автотоварознавчого дослідження від 15.04.2016 року, складеного експертом ОСОБА_7 . ОСОБА_8 ., який надав позивач, який на їх думку є незаконним та необґрунтованим, оскільки у ньому не зазначено про те, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, зокрема, не зазначено яка залишкова вартість автомобіля, різниця між початковою вартістю і залишковою, що є збитками, які підлягають відшкодуванню, що суперечить Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень (затверджена наказом МЮ України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 зі змінами та доповненнями, зареєстрована в МЮ України 10 червня 2005 року за № 648/10928), а також, на їх думку, значно завищена сума матеріальних збитків.

Просили у позовних вимогах ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності з наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ОСОБА_1 є власником автомобіля «VOLKSWAGEN TOUAREG» д.н.з. НОМЕР_2 , чорного кольору, об`єм двигуна 2967 (а.с. 5).

Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 24 березня 2016 року ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого за ст. 124 КУпАП, за те що 19 грудня 2015 року близько 12 години 25 хвилин, він керуючи автомобілем «Opel Kadett» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Сміла по вул. Леніна після зупинення біля правого краю проїзної частини, розпочинаючи поворот ліворуч від правого краю проїзної частини, не зайняв відповідно крайнє ліве положення на проїзній частині, не впевнився, що це буде безпечно розпочав маневр повороту ліворуч, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем «VOLKSWAGEN TOUAREG» д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до значного пошкодження транспортного засобу (а.с 6). Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 10 січня 2017 року постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 24 березня 2016 року залишено без змін, яка набрала законної сили 10 січня 2017 року.

Внаслідок ДТП, з вини ОСОБА_3 позивачу, як власнику автомобілю «Volkswagen Touareg», реєстраційний номер НОМЕР_2 , заподіяно шкоду.

Як вбачається із поліса серія НОМЕР_4 , діючого на 19 грудня 2015 року у ПРрАТ «СК`Провідна» застраховано транспортний засіб д.н.з НОМЕР_5 легковий автомобіль від 1601 до 2000 куб.см. Opel Kadett (а.с. 8).

Відповідно до висновку № 027 від 15 квітня 2016 року експертного автотоварознавчого дослідження, матеріальна шкода, спричинена позивачу внаслідок пошкодження автомобіля «Volkswagen Touareg», реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 565220 гривень (а.с. 11-19).

Із ремонтної калькуляції № 027 від 14 квітня 2016 року вбачається, що вартість ремонту автомобіля «Volkswagen Touareg», реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 653086 гривень61 копійка (а.с. 20-23).

Із квитанції № 002173 від 15 квітня 2016 року вбачається, що ОСОБА_1 сплатив кошти в розмірі 1000 гривень за проведення оцінки матеріальних збитків внаслідок ДТП автомобілю «Volkswagen Touareg», реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 7).

На підставі ст.22 ЦК України позивач, як особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з роз`ясненнями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий.

У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну.

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Зі змісту статей 1187, 1188 ЦК України вбачається, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Стаття 1194 ЦК України визначає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У відповідності до п.14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 01 березня 2013 року N 4 роз`яснено, при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе,потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справиабо виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відтак вина відповідача у скоєнні ДТП яка сталася 19 грудня 2015 року доведена повністю та доказуванню, в силу ст. 82 ЦПК України не підлягає, щодо розміру завданих збитків в результаті ДТП автомобілю «Volkswagen Touareg», реєстраційний номер НОМЕР_2 , суд зазначає наступне.

В ході розгляду справи та під час виступу в судових дебатах представником відповідача зазначалося, що судом не може бути взято до уваги, як на підтвердження заявлених вимог позивачем, щодо визначення матеріальної шкоди автомобілю «Volkswagen Touareg», в якості доказу висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 027 від 15 квітня 2016 року, який проводив експерт ОСОБА_5 , оскільки в ньому експертом не вказано, що він обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, не надано відповіді на всі необхідні питання, що підлягали з`ясуванню під час розгляду справи, зокрема, яка залишкова вартість автомобіля, різниця між початковою вартістю і залишковою, яка є збитками, які підлягають відшкодуванню, що суперечить Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень (затверджено Наказом МЮ України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 зі змінами та доповненнями, зареєстровано в МЮ України 10 червня 2005 року за № 648/10928).

Однак, суд не може погодитися з доводами представника відповідача в частині визнання недопустимим та неналежним доказом висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 027 від 15 квітня 2016 року, з огляду на наступне.

В ході розгляду справи був допитаний експерт ОСОБА_5 , яким складався висновок № 027 експертного автотоварознавчого дослідження від 15 квітня 2016 року.

На предмет обставин викладених у висновку експертного автотоварознавчого дослідження складеного 15 квітня 2016 року та наданих пояснень експертом ОСОБА_5 , під час судового засідання, останній приводився до присяги та попереджався про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві висновки і за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Експертом, в судовому засіданні, надано обґрунтовані відповіді на питання, що були предметом проведення експертизи.

За таких обставин, зазначене вище судом повністю спростовує твердження представника відповідача про нікчемність у справі як доказу, висновку експерта від № 027 від 15 квітня 2016 року.

Правом на надання інших висновків чи проведення експертиз в ході розгляду справи ні відповідач, а ні його представник не скористалися.

Відтак, висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 027 від 15 квітня 2016 року є належним та допустимим доказом у справі, яким підтверджується вартість завданих матеріальних збитків автомобілю «Volkswagen Touareg», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Таким чином, матеріалами справи повністю підтверджується факт завдання шкоди відповідачем майну позивача - транспортному засобу, реальна вартість матеріальної шкоди та законність вимог позивача про стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням) за мінусом коштів які він отримав за продаж належного йому автомобіля.

Відтак, суд прийшов до беззаперечного висновку, що заявлені позивачем вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, відповідачем та його представником не спростовані.

Враховуючи встановлені вище обставини та норми чинного законодавства України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування шкоди заподіяної пошкодженням належного йому автомобіля «Volkswagen Touareg», реєстраційний номер НОМЕР_2 в заявленому ним розмірі 207581 гривню.

Також з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати, пов`язані з оплатою висновку експерта в розмірі 1 000 гривень, які підтверджені належним та допустимим доказом, а саме квитанцією № 002173 від 15 квітня 2016 року (а.с. 7).

Така позиція узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах, прийнятих за результатами розгляду справ із підстав, передбачених п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, за ІІ півріччя 2017 р. від 20.12.2017 року, де зазначено, що положеннями статей 22, 1192 ЦК України передбачено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода), а розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 5 липня 2017 р. у справі № 6-1032цс17).

Щодо відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Стаття 23 ЦК України передбачає можливість відшкодування моральної шкоди, завданої особі у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", з наступними змінами, від 31 березня 1995 року N 4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Приймаючи до уваги, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди заявлені позивачем з підстав, визначених п.3 ч.2 ст.23 ЦК України, відтак її відшкодування позивач правомірно заявляє до ОСОБА_3 , відповідача по справі.

Суд приймає до уваги доводи представника позивача та позивача про завдану ОСОБА_1 моральну шкоду, яка виразилась в душевних стражданнях, яких він зазнав внаслідок пошкодження транспортного засобу, а також, що на момент ДТП в автомобіля перебувала його малолітня донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також суд враховує і ту обставину, що в зв`язку із пошкодженням транспортного засобу дійсно відбулись вимушені зміни як в житті позивача так і його родини.

Однак, на думку суду зазначена сума у розмірі 25000 гривень є дещо завищеною, не відповідає дійсним обставинам справи, глибині та періоду страждань, не ґрунтується на засадах розумності та справедливості, а тому відшкодуванню підлягає сума в розмірі 10 000 гривень.

Згідно п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Про розподіл судових витрат зазначається також у резолютивній частині рішення (п.2 ч.5 ст. 265 ЦПК України).

Право на професійну правничу допомогу гарантованостаттею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

У відповідності зі ст. 133 ч.3 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, повязані з розглядом справи.

Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України.

Згідно зі ст. 137 ч.2 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу позивач надав суду договір про надання юридичної допомоги від 15 квітня 2016 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 83 від 14 лютого 2013 року, ордер серія ЧК № 72677 від 10 вересня 2018 року, квитанції на оплату юридичних послуг № 06/05/16-1 від 06 травня 2016 року, №19/04/17-1 від 19 квітня 2017 року, № 12/02/18-1 від 12 лютого 2018 року, акти виконаних робіт від 19 квітня 2017 року, 06 травня 2016 року, 12 лютого 2018 року, детальний опис робіт наданих адвокатом та їх вартість.

Отже, враховуючи викладене, складність справи, час витрачений адвокатом з надання послуг правничої допомоги, ціну позову та значення справи для сторони позивача, а також те, що його зверненням до суду стало саме порушення його прав відповідачем, з врахуванням вимог розумності та справедливості, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6500 гривень.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

За таких обставин обраний позивачем спосіб захисту порушеного права є вірним.

Позивач ОСОБА_1 , надіслав до суду заяву в якій просить суд повернути йому сплачений судовий збір в зв`язку із зменшенням позовних вимог в розмірі 3076 (три тисячі сімдесят шість) гривень 39 (тридцять дев`ять) копійок.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року №3674-VI сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: повернення заяви або скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року №3674-VI сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Оскільки позивач зменшив позовні вимоги та ним надіслано до суду заяву про повернення переплаченого судового зборувідтак, такий підлягає поверненню.

Згідно ст.141 ЦАК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судового збору в розмірі 2637 (дві тисячі шістсот тридцять сім) гривень 01 (одну копійку).

На підставі вищевикладеного та керуючись ЗУ «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року №3674-VI, п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", з наступними змінами від 31 березня 1995 року N 4, п.14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 01 березня 2013 року N 4, ст.ст. 15, 16, 22, 1116, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-82,89,133, 137, 141, 223, 263-265, 280-282 ЦПК України, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок ДТП - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_6 на користь ОСОБА_1 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 207581 (двісті сім тисяч п`ятсот вісімдесят одну) гривню, витрати за проведення автотоварознавчого дослідження - 1000 (одна тисяча) гривень, понесені витрати за надання правничої допомоги в розмірі 6500 (шість тисяч п`ятсот) гривень, понесені ним витрати по оплаті судового збору 2637 (дві тисячі шістсот тридцять сім) гривень 01 (одну копійку), а всього 217718 (двісті сімнадцять тисяч сімсот вісімнадцять) гривень 01 (одну) копійку.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_6 на користь ОСОБА_1 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 моральну шкоду в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень.

Зобов`язати Смілянське управління Державної казначейської служби України Черкаської області повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_7 ) сплачений згідно з квитанцією № 80 від 18 квітня 2016 року судовий збір в розмірі 3076 (три тисячі сімдесят шість) гривень 39 (тридцять дев`ять) копійок.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в 30-денний строк з дня його отримання шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області.

Повний текст рішення суду виготовлений 08 липня 2019 року.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований та житель АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Представник позивача ОСОБА_2 , ордер серія ЧК № 72677 від 10 вересня 2018 року, юридична адреса, вул. Незалежності, 24, м. Сміла, Черкаської області.

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та житель АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_6 .

Представник відповідача ОСОБА_4 , свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 2044 від 21 вересня 2009 року.

Головуючий О.П.Опалинська