Постанова

Іменем України

26 червня 2019 року

м. Київ

справа № 686/17335/18-ц

провадження № 61-4630св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Кривцової Г. В., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - акціонерне товариство «Хмельницькобленерго»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 листопада 2018 року у складі судді Бондарчука В. В. та постанову Хмельницького апеляційного суду від 29 січня 2019 року у складі колегії суддів: Янчук Т. О., Купельського А. В., Ярмолюка О. І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» (далі - АТ «Хмельницькобленерго») про відшкодування доходів від безпідставно набутого майна.

Позовна заява мотивована тим, що 09 листопада 2006 року на підставі біржової угоди він придбав реконструйовану підстанцію ПС 110/35/10, яка знаходиться по вул. Пліщинській у м. Шепетівці Хмельницької області(територія Шепетівського РЕМ) загальною вартістю 3 963 784,38 грн. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 грудня 2015 року ПАТ «Хмельницькобленерго» зобов`язано повернути йому реконструйовану підстанцію. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької областівід 15 вересня 2017 року за його заявою змінено спосіб та порядок виконання рішення суду від 16 грудня 2015 року та стягнуто з АТ «Хмельницькобленерго» 268 196 грн вартість підстанції. З 01 січня 2008 року по 30 червня 2012 року ПАТ «Хмельницькобленерго» незаконно користувалося належним йому майном, за цей період отримало дохід у виді несплати орендної плати у розмірі 3 241 432,16 грн.

Ураховуючи викладене, на підставі статті 1214 ЦК України ОСОБА_1 просив суд стягнути з АТ «Хмельницькобленерго» на його користь 3 241 432,16 грн доходувід безпідставно набутого майна.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 листопада 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що власник електромереж зобов`язаний вести облік витрат, пов`язаних із експлуатацією та утримання технологічних мереж спільного користування, повинен був визначати стан та вартість належних йому мереж. Позивач для обчислення можливого доходу, який міг отримати відповідач, застосував вартість електротехнічного обладнання, матеріалів та будівельної частини на час їх придбання за біржовою угодою від 09 листопада 2006 року у розмірі 3 487 464 грн, проте згідно з оцінкою від 29 червня 2017 року їх вартість була визначена у розмірі 268 196 грн, а стан - як умовно-придатний. Таким чином, визначення розміру можливого доходу позивачем здійснено на підставі припущення.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 29 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 листопада 2018 року залишено без змін.

Апеляційний суд, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, погодився з висновком районного суду, зазначивши також, що доказів того, що власник електричних мереж вів облік витрат, пов`язаних з експлуатацією та утриманням технологічних мереж спільного користування, визначення їх стану та вартість належних йому мереж за період з січня 2008 року по червень 2012 року матеріали справи не містять. Зважаючи на правовідносини, які виникли між сторонами, на позивача покладений обов`язок довести, що АТ «Хмельницькобленерго» отримало доходи від використання його майна за вказаний період та розмір таких доходів, однак визначений позивачем розмір доходу або можливого доходу ґрунтується на припущеннях.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У березні 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив суд скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 14 березня 2019 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 686/17335/18-ц з Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області.

У березні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 22 травня 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до АТ «Хмельницькобленерго» про відшкодування доходів від безпідставно набутого майна призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що преюдиційним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 грудня 2015 року доведено , що оскаржуються, відповідач без достатньої правової підстави зберігав у себе та незаконно використовував з 10 листопада 2006 року по 2017 рік, тобто майже 11 років, майно електричної підстанції, встановивши на підстанції цілодобове чергування, обмеживши доступ до неї, вартість якого на момент початку його незаконного володіння становила З 963 784,38 грн.

Не повертав відповідач майно і після набрання чинності зазначеним вище рішенням суду після його перегляду апеляційним судом, що змусило ОСОБА_1 за пропозицією відповідача звертатись до суду із заявою про зміну способу та порядку виконання рішення суду шляхом стягнення з ПАТ «Хмельпинькобленерго» вартості належного йому на праві власності майна електричної підстанції.

При цьому суд не звернув уваги на те, що спір між сторонами виник на підставі не договірних, а деліктних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберігала його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння ним майном без достатньої правої підстави.

Згідно з частиною першою статті 390 ЦК України власник майна має право вимагати від особи, яка знала або могла знати, що вона володіє майном незаконно (недобросовісного набувача), передання усіх доходів від майна, які вона одержала або могла одержати за весь час володіння ним.

Згідно з нормами права, якими унормовані деліктні правовідносини, не вимагається доведення факту використання недобросовісним набувачем чужого майна, а достатньо лише доведення факту незаконного володіння таким майном, що у цій справі встановлено рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Хмельницькобленерго», третя особа - ПП «Енергокомплект», про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Обчислення орендної плати позивачем проведено па підставі затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року № 786 (з подальшими змінами) Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропозиції її розподілу, яка у подібних спірних правовідносинах застосовується судами України.

Також апеляційний суд не витребував та не дослідив висновок експерта-оцінювача, який знаходиться у матеріалах справи № 686/8864/15-ц.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У квітні 2019 року АТ «Хмельницькобленерго»подало відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що судами допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи. Інші доводи касаційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Крім того, позивачем пропущено строк позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 01 березня 2016 року, зобов`язано ПАТ «Хмельницькобленерго» повернути ОСОБА_1 протягом календарного місяця поточного року із свого незаконного володіння реконструйовану підстанцію ПС 110/35/10 кВ, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до складу якої входить електротехнічне обладнання, матеріали та будівельна частина згідно з актом прийому-передачі від 09 листопада 2006 року.

Зазначеним судовим рішенням встановлено, що згідно з біржовим договором купівлі-продажу ОСОБА_1 09 листопада 2006 року придбав у ПМП «Юнар» реконструйовану підстанцію 110/35/10 кВ, загальною вартістю 3 963 784,38 грн.

Згідно з актом приймання-передачі від 09 листопада 2006 року ПМП «Юнар» передало, а від громадянина ОСОБА_1 прийняв фізична особа - підприємець ОСОБА_1 реконструйовану підстанцію 110/35 /10 кВ, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, територія Шепетівського РЕМ, із вищезазначеним складом. Про зміну власника ПМП «Юнар» повідомило Голову правління ВАТ «Хмельницькобленерго» листом від 27 жовтня 2006 року, а ОСОБА_1 - листом від 10 листопада 2006 року.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 вересня 2017 року змінено спосіб та порядок виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 грудня 2015 року у справі № 686/8864/15-ц шляхом стягнення з ПАТ «Хмельницькобленерго» на користь ОСОБА_1 вартості підстанції у розмірі 268 196 грн та 9 500 грн судових витрат.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону постанова апеляційного суду не відповідає.

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Отже, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Предметом позову у цій справі є стягнення з АТ «Хмельницькобленерго» безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав належною на праві власності позивачу реконструйованою підстанцією ПС 110/35/10 кВ за період з січня 2008 року до червня 2012 року.

Таким чином, відносини з фактичного користування реконструйованою підстанцією ПС 110/35/10 кВ без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Разом з тим для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України).

При цьому апеляційний суд зазначив, що позивач має подати докази визначення розміру доходу або можливого доходу, які знаходяться виключно у відповідача, що він виконати не може.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, провадження № 14-77цс18.

Таким чином, у порушення статей 89, 263-264, 382 ЦПК України апеляційний суд: у достатньому обсязі не визначився з характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню, не надав належної правової оцінки доводам і доказам сторін, по суті спір не вирішив, тому дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позову, по суті обґрунтував судове рішення на припущеннях, що заборонено частиною шостою статті 81 ЦПК України.

Крім того, згідно з частиною першою статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права (у разі його порушення, невизнання або оспорювання) та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За відсутності порушення суб`єктивного права чи інтересу або ж за відсутності самого суб`єктивного права позовна давність застосовуватись не може.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом статей 256, 261 і 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості.

Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Апеляційний суд у порушення вимог статті 382 ЦПК України на ці доводи відповідача (а.с. 44) уваги не звернув, правового висновку взагалі не зробив.

Таким чином, при новому розгляді апеляційному суду необхідно звернути увагу на зазначене, з`ясувавши, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача.

Відповідно до пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За таких обставин судове рішення апеляційного суду не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України та ухвалено з порушенням норм процесуального права, що в силу пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палатиКасаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Постанову Хмельницького апеляційного суду від 29 січня 2019 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова

Ю. В. Черняк