Постанова

Іменем України

03 липня 2019 року

м. Київ

справа № 487/2492/16-ц

провадження № 61-25196св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - державне підприємство «Адміністрація морських портів України»,

представник позивача -Гаврилко Олексій Олександрович,

відповідачі: комісія по трудових спорах Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва, у складі судді Агєєвої Л. І., від 28 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області, у складі колегії суддів: Царюк Л. М., Козаченка В. І., Прокопчук Л. М., від 09 березня 2017 року.

Короткий зміст позовної заяви та її обґрунтування

У травні 2016 року державне підприємство «Адміністрація морських портів України» (далі - ДП «Адміністрація морських портів України») звернулось до суду з позовом до комісії по трудових спорах Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України» (далі - КТС), ОСОБА_1, ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії, визнання незаконним та скасування рішення.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що рішенням КТС від 22 квітня 2016 року № 3/16 внесено виправлення у попередні рішення КТС та визнано недійсним й скасовано наказ від 01 грудня 2015 року № 860 про встановлення місячної тарифної ставки, зобов`язано ДП «Адміністрація морських портів України» виплатити працівникам підприємства

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 різницю у місячних тарифних ставках, доплат за класність, вислугу років та нарахування премій. Вважав, що рішення трудового колективу про створення КТС не приймалось, засідання проводилось у присутності менш ніж 2/3 обраних до її складу членів, представник власника не був присутнім на засіданні, порушено десятиденний термін розгляду заяви, а тому дії і рішення КТС є незаконними. Крім того, по суті оспорюваним рішенням КТС вирішувався не трудовий спір, а приймалося рішення щодо уточнення вирішальної частини попередніх рішень на виконання постанов державного виконавця, при цьому у рішенні не зазначено дату звернення працівників та суть спору.

Посилаючись на зазначені обставини, уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд зобов`язати КТС припинити протиправну діяльність, визнати незаконним та скасувати рішення КТС від 22 квітня 2016 року № 3/16, прийняте на підставі заяв ОСОБА_1 від 09 грудня 2015 року та

ОСОБА_2 від 10 грудня 2015 року про незгоду з наказом від 01 грудня 2015 року № 860 про встановлення місячної тарифної ставки.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 грудня

2016 року позовну заяву ДП «Адміністрація морських портів України» залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що заяви відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про трудовий спір були розглянуті рішеннями КТС від 16 грудня 2015 року № 4/15 та від 08 лютого 2016 року № 2/16, вимоги про скасування яких позивачем не заявлялися. Спірним рішенням КТС від 22 квітня 2016 року було лише уточнено порядок виконання попередніх рішень КТС без зміни їх суті. На думку місцевого суду, позивач, не оспорюючи розрахунок тарифів та інші підстави, фактично оскаржує право КТС розглядати трудові спори, що виникли між працівниками та адміністрацією підприємства, а тому заявлені вимоги підлягають залишенню без задоволення.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 09 березня 2017 року апеляційну скаргу ДП «Адміністрація морських портів України» задоволено частково, рішення суду першої інстанції скасовано, позов ДП «Адміністрація морських портів України» залишено без розгляду.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та залишаючи позов без розгляду на підставі пункту 8 статті 207 ЦПК України, 2004 року, суд апеляційної інстанції виходив із того, що позивач звернувся до суду з позовом, поданим без додержання вимог, викладених у статтях 119-120 ЦПК України,

2004 року, оскільки ДП «Адміністрація морських портів України» не оскаржує рішення КТС від 16 грудня 2015 року, яким було по суті вирішено трудовий спір, а оскаржує рішення КТС, яким було внесено виправлення у виконавчі документи, видані за попередніми рішеннями КТС.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі ДП «Адміністрація морських портів України» просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що судами не взято до уваги, що нормами чинного законодавства не передбачені повноваження КТС щодо перегляду, зміни своїх рішень, оскільки спірним рішенням КТС не вирішувала індивідуальний трудовий спір, а вносила зміни до попереднього рішення на підставі постанов державного виконавця. Суд апеляційної інстанції неправильно розтлумачив пункт 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про порядок розгляду судами трудових спорів»

від 06 листопада 1992 року № 9 та дійшов помилкового висновку про те, що позовна заява не відповідає вимогам статей 119-120 ЦПК України,

2004 року.

Відзиву на касаційну скаргу не надходило

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 травня 2017 року відкрито касаційне провадження за поданою скаргою.

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»

(далі - ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

07 червня 2019 року справу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 26 червня 2019 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

КТС Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України» створена рішенням конференції трудового колективу 23 липня 2013 року, оформленого постановою № 1/123-2, у складі 8 членів (а. с. 110).

Голова, заступник та секретар КТС були обрані на підставі рішення, оформленого протоколом КТС Миколаївської філії ДП «Адміністрації морських портів України» 15 травня 2015 року № 1. Про обрання відповідних осіб було повідомлено адміністрацію Миколаївської філії ДП «Адміністрації морських портів України» (а. с. 109, 216-221).

Наказом від 01 грудня 2015 року № 860 «Про оплату праці» з 10 лютого

2016 року водіям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 встановлена тарифна ставка у розмірі 3 645 грн (до цього складала 5 400 грн).

Рішенням КТС від 16 грудня 2015 року № 4/15 було визнано недійсним наказ від 01 грудня 2015 року № 860 у частині зменшення посадових окладів водіям автотранспортних засобів комплексу автотранспортного забезпечення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до 3 645 грн (а. с. 57).

На підставі вказаного рішення КТС ОСОБА_1 та ОСОБА_2 видані посвідчення від 05 січня 2016 року, з якими відповідачі 12 січня 2016 року звернулися до Заводського відділу державної виконавчої служби

м. Миколаєва для примусового виконання рішення КТС від 06 грудня

2015 року № 4/15 (а. с. 58-61).

Постановами Заводського відділу державної виконавчої служби

м. Миколаєва від 19 січня 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання посвідчень від 05 січня 2016 року з підстав некоректного зазначення назви боржника та відсутності у виконавчому документі відомостей про заходи примусового виконання, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» (а. с. 62-63).

Рішенням КТС від 08 лютого 2016 року № 2/16 вирішальну частину рішення № 4/15 від 16 грудня 2015 року викладено у новій редакції з урахуванням виправлення технічної помилки у назві власника у посвідченні, виданому для примусового виконання цього рішення (а. с. 64-68).

Постановою Заводського відділу державної виконавчої служби

м. Миколаєва від 11 лютого 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було повторно відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання посвідчень КТС від 08 лютого 2016 року з підстав незазначення примусової дії по виконанню рішення, яку необхідно вчинити (а. с. 69-70).

Рішенням КТС від 22 квітня 2016 року № 3/16 вирішальну частину рішення від 08 лютого 2016 року № 2/16 було викладено у новій редакції, а саме: визнано недійсним наказ від 01 грудня 2015 року № 860, зобов`язано

ДП «Адміністрація морських портів України» скасувати наказ від 01 грудня 2015 року № 860 та встановити місячну тарифну ставку у розмірі 5 400 грн, як передбачено штатним розкладом комплексу автотранспортного забезпечення станом на 13 жовтня 2015 року. Також зобов`язано Миколаївську філію ДП «Адміністрація морських портів України» нарахувати (за лютий та березень 2016 року) та виплатити різницю у місячних тарифних ставках, доплат за класність, вислугу років та нарахованих премій у розмірі:

ОСОБА_2 - 5 771 грн; ОСОБА_1 - 5 536 грн (а. с.5).

26 квітня 2016 року зазначене рішення КТС надійшло на адресу Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України».

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до статті 221 Кодексу законів про працю України трудові спори розглядаються комісіями по трудових спорах та районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами.

Згідно зі статтею 225 КЗпП України працівник може звернутися до комісії по трудових спорах у тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у спорах про виплату належної йому заробітної плати - без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до статті 228 КЗпП України у разі незгоди з рішенням комісії по трудових спорах працівник чи власник або уповноважений ним орган можуть оскаржити її рішення до суду в десятиденний строк з дня вручення їм виписки з протоколу засідання комісії чи його копії.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9 судам роз`яснено, що незалежно від того, працівником, власником або уповноваженим ним органом порушена справа, після вирішення спору в КТС, суд розглядає її в порядку позовного провадження як трудовий спір, що вирішувався в КТС, тобто, як вимогу працівника до підприємства, установи, організації.

Частиною третьою статті 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, 2004 року, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом пункту 8 частини першої статті 207 ЦПК України, 2004 року, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та залишаючи без розгляду позовну заяву ДП «Адміністрація морських портів України», зазначивши, що позивачем оскаржується рішення КТС, яким не було вирішено індивідуальний трудовий спір, а лише внесені виправлення до рішення від 16 грудня 2015 року № 4/15, суд апеляційної інстанції не вказав, які саме вимоги, викладені у статтях 119 і 120 цього Кодексу, не були дотримані позивачем під час звернення до суду з цим позовом.

Суд апеляційної інстанції, не врахував, що оскарженим рішенням КТС було доповнено вирішальну частину раніше прийнятого рішення КТС про визнання недійсним наказу підприємства і додатково зобов`язано позивача вчинити дії по нарахуванню і виплаті коштів на користь працівників, та дійшов помилкового висновку про відсутність індивідуального трудового спору між працівником і роботодавцем, а отже і наявність підстав для залишення позовної заяви ДП «Адміністрація морських портів України» без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 207 ЦПК України,

2004 року, залишивши трудовий спір між сторонами невирішеним.

У справі, яка переглядається, має бути вирішений трудовий спір між працівниками підприємства, які вважали їхні трудові права порушеними, та роботодавцем. При цьому необхідно враховувати, що КТС не є стороною у цьому спорі.

Відповідно до частини третьої та четвертої статті 406 ЦПК Україникасаційні скарги на ухвали судів першої та апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції. У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Частиною шостою статті 411 ЦПК України встановлено, що підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Оскільки порушення апеляційним судом норм процесуального права призвело до ухвалення незаконного судового рішення, оскаржена ухвала апеляційного суду відповідно до статті 411 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу державного підприємства «Адміністрація морських портів України» задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 09 березня 2017 року скасувати, справу направити на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович