Ухвала

Іменем України

10 липня 2019 року

м. Київ

справа № 646/9283/18

провадження № 61-12346ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Кузнєцова В. О.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 січня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 15 травня 2019 року за заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання договорів недійсними та скасування рішень про державну реєстрацію,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2018 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду з указаним позовом до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, у якому просили:

- визнати недійсним укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_4 договір від 19 жовтня 2018 року № 919/К купівлі-продажу майнових прав до боржника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_3 ;

- визнати недійсним договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 05 грудня 2018 року, укладеним між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 ;

- скасувати рішення про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_4 обтяжень на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 ;

- скасувати рішення про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 прав іпотекодержателя на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 .

В ході розгляду справи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали заяву про забезпечення позову, у якій просили вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та заборонити іншим особам вчиняти буд-які дії щодо вказаної квартири, в тому числі здійснювати реєстрацію місця проживання, місця перебування за вказаною квартирою або зняття з реєстрації місця проживання чи місця перебування будь-яких осіб.

В обґрунтування заяви позивачі посилались на отримання ними вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, у якому зазначено про намір ОСОБА_1 здійснити відчуження предмета іпотеки.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 січня 2019 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 15 травня 2019 року, заяву задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом заборони її відчуження. Заборонено іншим особам вчиняти будь-які дії щодо квартири АДРЕСА_1 ,у тому числі: здійснювати реєстрацію місця проживання, місця перебування чи зняття з реєстрації місця проживання у вказаній квартирі будь-яких осіб, чи їхнього виселення.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

Колегія суддів Верховного Суду, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржувані судові рішення, приходить до висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на наступне.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Частинами першою, другою статті 149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із пунктами 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, задовольняючи заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з метою забезпечення позовних вимог, в основі яких знаходиться вимоги позивачів щодо нерухомого майна, обґрунтовано вжив заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту, заборони відчуження нерухомості та вчинення будь-яких дій щодо квартири АДРЕСА_1 , оскільки невжиття таких заходів може призвести до істотного порушення прав та охоронюваних законом інтересів заявників.

Колегія суддів касаційного суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, оскільки обраний позивачами вид забезпечення позову знаходиться у прямому зв`язку із предметом даного спору та є співмірним заявленим позовним вимогам.

Посилання ОСОБА_1 у касаційній скарзі на невідповідність заяви про забезпечення позову вимогам ЦПК України не підтверджені будь-якими доказами, а тому є безпідставними.

Доводи касаційної скарги щодо недотримання судом першої інстанції строків розгляду заяви, встановлених частиною першою статті 153 ЦПК України, не впливає на обґрунтованість висновку суду щодо задоволення заяви про забезпечення позову.

Із оскаржуваних судових рішень, доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 січня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 15 травня 2019 року за заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання договорів недійсними та скасування рішень про державну реєстрацію, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. С. Жданова В. М. Ігнатенко В. О. Кузнєцов Судді:В. С. Жданова В. М. Ігнатенко В. О. Кузнєцов