Постанова

Іменем України

27 червня 2019 року

м. Київ

справа № 599/1337/16-ц

провадження № 61-16691св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Орлан Транс Груп»,

представник позивача - Січевич Ірина Миколаївна,

відповідач - ОСОБА_1 ,

представник відповідача - адвокат Колодзінський Володимир Мар'янович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан Транс Груп» на рішення Зборівського районного суду Тернопільської області у складі судді Снігурівського В. В. від 24 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області у складі колегії суддів: Фащевської Н. С., Загорського О. О., Щавурської Н. Б. від 30 березня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Орлан Транс Груп» (далі - ТОВ «Орлан Транс Груп») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення збитків.

Позовна заява мотивована тим, що з 22 травня 2015 року по 08 серпня 2016 року відповідач працював у ТОВ «Орлан Транс Груп» водієм. Перебуваючи в трудових відносинах з підприємством, відповідач направлявся у відрядження в межах України та за кордоном і отримував пластикові картки ТОВ «Вог Рітейл» для заправки дизельним паливом транспортних засобів. За період з 22 червня 2015 року по травень 2016 року відповідач допустив перевитрати пального на суму 23 104,87 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача як заподіяні підприємству збитки.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 24 січня 2017 року у задоволені позову ТОВ «Орлан Транс Груп» відмовлено.

Судове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведено факт вини та умисного заподіяння відповідачем майнової шкоди підприємству, що є обов`язковою складовою відповідальності працівників автомобільного транспорту за перевитрату палива.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення перевитрат пального на суму 9508,40 грн, які визначені у розрахунках до подорожніх листів № 526186 від 22 червня 2015 року, № 526485 від 04 вересня 2015 року, суд виходив із того, що такі вимоги заявлені поза межами строку звернення до суду, встановленому статтею 233 КЗпП України.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 30 березня 2017 року апеляційну скаргу ТОВ «Орлан Транс Груп» відхилено, рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 24 січня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У травні 2017 року ТОВ «Орлан Транс Груп» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не з`ясували належним чином фактичні обставини справи, не врахували, що заподіяну відповідачем майнову шкоду було виявлено після його звільнення з роботи 08 серпня 2017 року, тому передбачений статтею 233 КЗпП України річний строк звернення до суду з указаним позовом не пропущений. Надані позивачем подорожні листи підтверджують факт перевитрат відповідачем палива, що заподіяло підприємству збитків.

Відзив відповідача на касаційну скаргу до касаційного суду не надходив.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 липня 2017 року поновлено ТОВ «Орлан Транс Груп» строк на касаційне оскарження рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 24 січня 2017 року та ухвали апеляційного суду Тернопільської області від 30 березня 2017 року; відкрито касаційне провадження в указаній і витребувано цивільну справу № 599/1337/16-ц з Зборівського районного суду Тернопільської області.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Указана справа передана до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що 22 травня 2015 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу у Львівську філію ТОВ «Орлан-Транс-Груп» водієм, а наказом № 97-кф від 08 серпня 2016 року звільнено з роботи 01 липня 2016 року за пунктом 4 частиною першою статті 40 КЗпП України.

За період з 22 травня 2015 року по травень 2016 року відповідач направлявся у відрядження як водій автопоїзда у межах території України та за кордон.

Згідно подорожніх листів № 526186 від 22 червня 2015 року, № 526485 від 04 вересня 2015 року, № 529118 від 26 вересня 2015 року, № 582238 від 06 листопада 2015 року, № 582333 від 01 грудня 2015 року, № 597264 від 23 березня 2016 року, № 128291 від 11 квітня 2016 року, № 128298 від 20 квітня 2016 року, № 597328 від 23 квітня 2016 року, № 641030 від 13 травня 2016 року, які видавалися відповідачу, загальна сума перевитрат палива становить 23 104,87 грн.

Звертаючись до суду з указаним позовом, позивач як на підставу стягнення збитків, заподіяних перевитратами палива, посилався пункт 6 частини першої статті 134 КЗпП України.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації у випадках, коли відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків.

Матеріальна відповідальність в повному розмірі, згідно з пунктом 6 статті 134 КЗпП України покладається на працівника у випадках, передбачених окремими законодавчими актами. За чинним законодавством така відповідальність може бути покладена, зокрема, за шкоду, заподіяну перевитратою пального на автомобільному транспорті (пункт 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками»).

Так, відповідно до підпункту «в» пункту 14 Постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР «Про підвищення ефективності використання автотранспортних засобів у народному господарстві, посилення боротьби з приписками при перевезенні вантажів автомобільним транспортом та забезпечення цілості паливно-мастильних матеріалів» від 05 серпня 1983 року № 759, яка є чинною, за перевитрату палива понад затверджених норм з вини працівників автомобільного транспорту з них утримується 100 відсотків вартості перевитраченого автомобільного палива.

Згідно з пунктом 6.7 Інструкції з обліку надходження і витрачання пально-мастильних матеріалів і єдиних талонів на відпуск нафтопродуктів на підприємствах, в організаціях, колгоспах і радгоспах, затвердженої Державним комітетом СРСР по забезпеченню нафтопродуктами 03 лютого 1984 року № 01/21-8-72, яка є чинною, на підставі прийнятого керівником підприємства рішення вартість перевитраченого палива понад затверджені норми підлягає стягненню з водіїв транспортних засобів.

07 вересня 2016 року Верховний Суд України у постанові № 6-1267цс16 сформував правовий висновок про те, що суди повинні встановити наявність чи відсутність вини та умисного заподіяння працівником майнової шкоди підприємству, що є обов`язковою складовою відповідальності працівників автомобільного транспорту за перевитрату палива.

Із подорожніх листів, у яких визначено маршрути, вбачається, що відповідач працював у складних дорожніх умовах (в холодну пору року, в гірській місцевості, на маршрутах з горбистим рельєфом, на дорогах зі складним планом, в міських умовах), які впливають на перевитрати пального, та на різних автомобілях, належність технічного стану та паливної системи яких позивачем не доведено.

Доказів того, що відповідач ухилявся від маршруту, вчиняв будь-які інші порушення, судом не встановлено.

За недоведеністю позивачем наявності вини у заподіянні відповідачем майнової шкоди підприємству, що є обов`язковою складовою відповідальності працівників автомобільного транспорту за перевитрату палива, висновки судів про відмову у задоволенні позову є правильними.

Неправильне посилання судом як на одну з підстав відмови у позові на пропуск позивачем передбаченого статтею 233 КЗпП України строку звернення до суду з указаним позовом не призвело до ухвалення незаконного рішення. Колегія суддів вважає, що судові рішення судів попередніх інстанцій по суті є правильними, а тому залишає їх без змін.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, неповне з`ясування судами обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, порушення норм матеріального та процесуального права при їх ухваленні не знайшли свого підтвердження і спростовуються належними та допустимими доказами у справі та направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій без змін.

Оскільки оскаржувані рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан Транс Груп» залишити без задоволення.

Рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 24 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 30 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун