Справа№ 324/1020/18
Провадження № 2/324/15/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2019 Пологівський районний суд

Запорізької області

в складі: головуючого судді Іванченка М.В.

при секретарі Кувіка О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Пологи справу за позовом публічного акціонерного товариства «МетаБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

ПАТ «МетаБанк» звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що 03.11.2006 між АБ «Металург», правонаступником якого є ПАТ «МетаБанк», та приватним підприємцем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №32-19-06/0023-МК, згідно якого позивач надав відповідачу ОСОБА_1 кредит у сумі 30000грн. із терміном погашення до 03.11.2008, під зобов`язання своєчасно сплачувати частини суми кредиту та 26% річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 03.11.2006 між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №32-19-06/0023-МК-П, у відповідності до вимог якого вона зобов`язалась, у разі невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором, погасити борг в сумі наданого кредиту, відсотків, комісії, суми неустойки і нанесених збитків та інші платежі, виходячи з умов кредитного договору, за весь період користування ОСОБА_1 кредитом. Відповідно до п.6.1 кредитного договору, цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань по погашенню кредиту, сплаті відсотків, інших платежів, неустойки (штрафу, пені), а також відшкодування збитків, заподіяних банку. Відповідачі свої зобов`язання по поверненню кредиту не виконали, не сплатили кредит та відсотки за користування кредитом, внаслідок чого станом на 23.11.2007 утворилась заборгованість в розмірі 43744,23грн. Вказані обставини вже встановлені 24.03.2008 рішенням Пологівського районного суду Запорізької області у справі №2-164/2008, яким позов АТ «МетаБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено, тому відповідно до ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягають. Рішенням суду від 24.03.2008 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь АБ «Металург» заборгованість за кредитним договором в сумі 43744,23грн. та судові витрати в розмірі 467,44грн., а всього кошти в сумі 44211,67грн. Однак, рішення суду не виконане, погашення боргу відповідачами не здійснювалося, внаслідок чого станом на 01.06.2018 залишок заборгованості згідно рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 07.09.2010 №2-2023/10 складає 44211,67грн., який складається з: простроченої заборгованості за кредитом в сумі 27493,88грн.; простроченої заборгованості по відсотках в сумі 4967,51грн.; пені за прострочену заборгованість по кредиту в сумі 8554,7грн.; пені за прострочену заборгованість по відсотках в сумі 2728,15грн.; судові витрати - 467,44грн. Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору, можна зробити такий висновок, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє кредитра права на отримання штрафних санкцій, передбаченими умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Отже, сума процентів за користування залишку основного боргу (кредиту) за період з 01.07.2015 по 01.06.2018 складає 20877,27грн. Відповідно до умов договору у разі порушення позичальником своїх зобов`язань, позичальник сплачує банку пеню. За правилами ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, наданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Сума пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором розрахована відповідно до п.5.2 кредитного договору виходячи із суми простроченого боргу, кількості прострочених днів та ставки 0,5% за кожен день прострочення. Розмір пені за несвоєчасне погашення залишку основного боргу (кредиту) за період з 01.07.2015 по 01.06.2018 складає 8303,15грн., пеня за несвоєчасне погашення процентів за період з 01.07.2015 по 01.06.2018 - 7123,42грн. Також, відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума інфляційних витрат за період з 01.07.2015 по 01.06.2018 складає 13573,71грн., а сума 3% річних - 3848,54грн. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. При цьому індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми (ст. 625 ЦК України) та проценти за позикою (ст.1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Проценти, передбачені ст.625 ЦК України, за своєю природою відшкодуванням кредитору понесених витрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3% річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних витрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. У зв`язку із цим, ПАТ «МетаБанк» просить стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість, яка виникла станом на 01.06.2018 у розмірі 53726,1грн., яка складається із: процентів за користування кредитом за період з 01.07.2015 по 01.06.2018 в сумі 20877,27грн.; пені за несвоєчасне погашення кредиту за період з 01.01.2018 по 01.06.2018 у розмірі 8303,15грн.; пені за несвоєчасне погашення процентів за період з 01.01.2018 по 01.06.2018 у розмірі 7123,42грн., трьох процентів річних за період з 01.07.2015 по 01.06.2018 у розмірі 3848,54грн.; суми інфляційних втрат за період з 01.12.2014 до 01.11.2017 у розмірі 13573,71грн.

Пред`явив позов до суду позивач поніс додаткові витрати по оплаті судових витрат у розмірі 1762грн., які складаються з судового збору в сумі 1762грн.

В судове засідання представник позивача ПАТ «МетаБанк» не з`явився, але подав до суду заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи без участі представника позивача.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до суду заяви, в якіх вказали, що пред`явлений до них позов ПАТ «МетаБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором не визнають у повному обсязі та у письмових поясненнях, доданих до вказаних заяв зазначили, що вважають, що вимоги ПАТ «МетаБанк» не підлягають задоволенню, так як позивачем було пред`явлено вимогу про дострокове повернення кредиту, що підтверджується рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 24.03.2008, яким стягнуто заборгованість за цим же кредитним договором, після закінчення строку кредитування або після направлення вимоги про дострокове повернення кредиту кредитор втрачає право на нарахування процентів та неустойки за кредитним договором, просять справу розглянути без їхньої участі.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Таким чином, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у справі матеріалів.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України справа розглядається за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та давши оцінку доказам, суд знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Згідно ст. ст. 207, 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі і вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах де відображена воля сторін.

Встановлено, що 03.11.2006 між АБ «Металург», правонаступником якого є ПАТ «МетаБанк», та приватним підприємцем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №32-19-06/0023-МК, згідно якого позивач надав відповідачу ОСОБА_1 кредит у сумі 30000грн. із терміном погашення до 03.11.2008, під зобов`язання своєчасно сплачувати частини суми кредиту та 26% річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 03.11.2006 між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №32-19-06/0023-МК-П, у відповідності до вимог якого вона зобов`язалась, у разі невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором, погасити борг в сумі наданого кредиту, відсотків, комісії, суми неустойки і нанесених збитків та інші платежі, виходячи з умов кредитного договору, за весь період користування ОСОБА_1 кредитом.

Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 24.03.2008 було задоволено позовні вимоги АБ «Металург» та солідарно стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в сумі 43744,23грн. та судові витрати в розмірі 467,44грн., а всього кошти в сумі 44211,67грн.

У відповідності до п.1.1. Статуту ПАТ «МетаБанк», затвердженого загальними зборами акціонерів від 09.07.2017, останнє є правонаступником ВАТ «МетаБанк» створеного в результаті реорганізації АБ «Металург» шляхом перетворення його у відкрите акціонерне товариство.

Отже, позивач є правонаступником АБ «Металург» у спірних правовідносинах.

Згідно ч.4 ст.85 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, наявність зобов`язання відповідачів перед позивачем по сплаті 44211,67грн. заборгованості по кредиту встановлена рішенням суду, а тому доказуванню не підлягає.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст.129 Конституції України, ст.14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

За ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Таким чином принцип обов`язковості судових рішень, що набрали законної сили, надає їм властивості закону по справі, у якій вони постановлені. Тому вони обов`язкові для виконання на території України всіма фізичними і юридичними особами, яких ці рішення стосуються.

Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно з ч.1 ст.598, ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

При цьому, з огляду на положення ст.129 Конституції України, ст.14 ЦПК України та ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», норми ст.559 ЦК України стосовно припинення поруки з припиненням забезпеченого нею зобов`язання не може застосовуватися до правовідносин, у яких обов`язок поручителя щодо виконання зобов`язання за основним договором виник з рішення суду, а не лише з договору поруки.

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. А пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У пункті 5.2. Договору сторони погодили, що в разі порушення позичальником строку погашення кредиту, зазначеного у п.3.1.1. цього договору або у письмовому повідомленні Банку згідно п.п.2.2.1. та 3.1.4. цього Договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,5% від простроченої суми за кожний день прострочення.

За змістом приписів параграфу 2 глави 49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та дати, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення пені за несвоєчасне погашення кредиту, нарахованої за період з 01.01.2018 по 01.06.2018 у розмірі 8303,18грн. підлягають задоволенню.

У відповідності до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаної норми позивач обґрунтовано нарахував відповідачам за період з 01.07.2015 по 01.06.2018 до сплати 3% річних в розмірі 3848,54грн. та інфляційні втрати за порушення зобов`язання з погашення кредиту за період з 01.12.2014 по 01.11.2017 в розмірі 13573,71грн.

Судом також встановлено, що у пункті 4.2. Договору сторони встановили, що позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 26% річних. Відсотки за користування кредитом сплачуються позичальником за весь час фактичного користування кредитом за період з дня видачі кредиту по день зазначений у п. 1.1. цього договору, а саме до 03.11.2008.

Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору №32-19-06/0023-МК від 03.11.2006 сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий до 03.11.2008 включно.

Відтак, у межах строку кредитування до 03.11.2008 відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами в сумі 1250грн. не пізніше передостаннього робочого дня місяця, починаючи з грудня 2006 року. Починаючи з 04.11.2008, відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Отже, припис абз. 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

В оцінці застосування наведених норм права Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З огляду на викладене, відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.

Отже, підстави стягнення з відповідачів процентів за користування кредитом відсутні. У зв`язку з цим вимоги про стягнення пені за несвоєчасне погашення процентів задоволенню також не підлягають, оскільки є похідними від вимог про стягнення процентів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить стягнути солідарно на користь ПАТ «МетаБанк» заборгованість за кредитним договором №32-19-06/0023-МК від 03.11.2006 в сумі 25725,4грн., яка складається із пені за несвоєчасне погашення кредиту за період з 01.01.2018 по 01.06.2018 у розмірі 8303,15грн.; трьох процентів річних за період з 01.07.2015 по 01.06.2018 у розмірі 3848,54грн., суми інфляційних втрат за період з 01.12.2014 до 01.11.2017 у розмірі 13573,71грн., а також понесені судові витрати, які складаються із витрат по оплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі по 421,84грн. з кожного відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 207, 509, 525, 526, 546, 549, 610, 625, 629, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 11, 12, 13, 81, 133, 141, 211, 223, 259, 263, 265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково, стягнути солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь публічного акціонерного товариства «МетаБанк» (, місцезнаходження: 69006, м.Запоріжжя, просп.Металургів, 30) заборгованість за кредитним договором №32-19-06/0023-МК від 03.11.2006 в сумі 25725 (двадцять п`ять тисяч сімсот двадцять п`ять)грн. 40коп., яка складається із нарахованої пені за несвоєчасне погашення кредиту сумі 8303 (вісім тисяч триста три)грн. 15коп., трьох процентів річних в сумі 3848 (три тисячі вісімсот сорок вісім)грн. 54коп., нарахованої суми інфляційних витрат в сумі 13573 (тринадцять тисяч п`ятсот сімдесят три)грн. 71коп., в задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь публічного акціонерного товариства «МетаБанк» (, місцезнаходження: 69006, м.Запоріжжя, просп.Металургів, 30) судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 421 (чотириста двадцять одна)грн. 84коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь публічного акціонерного товариства «МетаБанк» (, місцезнаходження: 69006, м.Запоріжжя, просп.Металургів, 30) судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 421 (чотириста двадцять одна)грн. 84коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пп.15.5 п.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Пологівський районний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: М.В. Іванченко