Справа № 712/7938/19
Провадження № 2/712/1935/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2019 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Мельник І.О.

з участю секретаря Хоменко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Соснівського районного суду м. Черкаси заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Центр знань» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Соснівського районного суду м. Черкаси знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Центр знань» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, посилаючись на той факт, що з 03.04.2006 по 21.06.2010 включно він працював на посаді генерального директора ТОВ «Центр знань» Згідно з довідкою № 9 від 18.06.2010 середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 в 2010 році склала 3200 грн. Відповідно до довідки № 8 від 18.06.2010 станом на день звільнення заборгованість ТОВ «Центр знань» з виплати заробітної плати ОСОБА_1 склала 55559,48 грн. В день звільнення ні повний, ні частковий розрахунок з ним здійснений не був. З позовних вимог та доданих на їх підтвердження доказів вбачається, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх зобов`язань щодо виплати заробітної плати позивачу. Згідно з відомостями з ЄДРПОУ розмір статутного капіталу ТОВ «Центр знань» становить 67 000 грн., що майже в 6,5 разів менше позовних вимог у даному спорі. Заявник вказує, що відповідно до даних відкритих реєстрів, ТОВ «Центр знань» є власником нежитлового приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 вулиця Вишневецького АДРЕСА_2 14. Також, згідно з даними ЄДРПОУ з 21.05.2019 року ТОВ «Центр знань» перебуває в стані припинення за рішенням засновників товариства. Таким чином вбачається, що відповідачем вчиняються дії, які унеможливлюють в подальшому виконати рішення про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. У позивача є обґрунтовані припущення, що у разі не вжиття заходів забезпечення позову, внаслідок ліквідації та задоволення вимог інших кредиторів, рішення на користь позивача буде неможливо виконати. Враховуючи, що погашення заборгованості по заробітній платі завжди є першочерговим обов`язком роботодавця перед іншими зобов`язаннями, в тому числі і грошовими, позивач просить суд накласти арешт на належне відповідачу майно.

Дослідивши матеріали заяви, вважаю наступне.

Відповідно до положень ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги. іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними в пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю, на майно або грошові кошти неплатоспроможного банку, а також на майно або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Ця вимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, завданих злочином. Не може бути накладено арешт на предмети, що швидко псуються. Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов`язку вчиняти певні дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку. Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення рішень, актів Національного банку України, а також встановлення для Національного банку України заборони або обов`язку вчиняти певні дії. Не допускається забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії за позовами власників або кредиторів неплатоспроможного банку до такого банку або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Майно або грошові суми клієнта неплатоспроможного банку, на яке судом накладено арешт до дня віднесення банку до категорії неплатоспроможних, може бути передано приймаючому або перехідному банку чи спеціалізованій установі, утвореній Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, у встановленому законодавством про систему гарантування вкладів фізичних осіб порядку з письмовим повідомленням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб особи, в інтересах якої накладено арешт. При цьому передане майно або грошові суми залишаються обтяженими відповідно до ухвали суду про накладення арешту. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Згідно з п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду №2 від 12.06.2009), а саме: розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра вернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заява не підлягає задоволенню, оскільки позивачем ніяким чином не обґрунтовано підстав для такого виду забезпечення позову.

Керуючись ст. ст.151-153,188, 208-210 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Центр знань» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги в строки та порядку передбаченому ЦПК України.

Головуючий