Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" червня 2019 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Литвиненко Н. В. , за участю секретаря судового засідання Кадимової А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дід ОСОБА_4 . За життя останній склав заповіт на користь позивача на належне йому домоволодіння АДРЕСА_1 . Позивачка звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті діда, однак йому було відмовлено, оскільки надані правовстановлюючі документи на майно не відповідають дійсному розміру частки. На підставі викладеного просив визнати за ним право власності за заповітом після смерті діда ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 57/100 частку житлового будинку АДРЕСА_1

Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив задовольнити позовні вимоги та провести розгляд справи за його відсутністю.

Представник відповідача Кравченко О.О., яка діє на підставі довіреності надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову.

Треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, не заперечували проти визнання за позивачем 57/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 13 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 22.11.1968 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої жданівської державної нотаріальної контори, ОСОБА_4 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Право власності зареєстроване 23.12.1989 року за №7295.

Згідно виписки із рішення Іллічівської районної ради народних депутатів №205 від 26.04.1989 року було оформлено право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 на ОСОБА_5 із часткою 27/100 без виділу в самостійне домоволодіння, а рішенням Іллічівської районної ради народних депутатів №129 від 14.04.1995 року затверджено ідеальні частки на вказане домоволодіння на ім`я ОСОБА_6 із часткою 16/100.

Відповідно до витягу з рішення Колегії Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради №115 від 23.04.2003 року, просить бюро технічної інвентаризації видати свідоцтво про право власності на ім`я ОСОБА_4 , тому ще є згода співвласників, де частка його буде складати 69/100 частин, частка ОСОБА_7 20/100, ОСОБА_2 11/100.

27 січня 2012 року ОСОБА_4 залишив заповіт, посвідчений державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Папуш П.С., зареєстрований в реєстрі за № 3-105 відповідно до якого заповів ОСОБА_1 належний йому будинок на праві особистої власності житловий будинок з відповідними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, земельною ділянкою, що знаходиться в АДРЕСА_2 .

Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 29.02.2016 року Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивача ОСОБА_4 .

ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття ним спадщини, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №44680664 від 05.08.2016 року.

Згідно інформації, наданої Маріупольським бюро технічної інвентаризації 13.08.2018 року, житловий будинок АДРЕСА_1 ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 22.11.1968. Після прийняття в експлуатацію житлового будинку лі. Д-1 та літ.В-1, часткова власність домоволодіння перерахована, а саме: частка домоволодіння, належна ОСОБА_4 склала 57/100 (правовстановлюючі документи підлягають обміну), частка співвласників складає 27/100 та 16/100.

Відповідно до технічного паспорту, виготовленого МКП «Маріупольське БТІ» 07.11.2018 року на ім`я ОСОБА_4 , житловий будинок АДРЕСА_1 , складається з житлового будинку літ. А-1, житлових прибудов літ. А1-1, А2-1, А3-1, прибудов літ. а-1, а2-1, ганка літ. а4, гаражу літ. Б-1, сараїв літ. Е-1, К-1, убиральні літ. И-1, огорожі №1, №5, воріт №6 та замощення І, загальною площею 122,4 кв м, житловою площею 73,6 кв м.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.05.2019 року, позивачу відмовлено у видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на домоволодіння АДРЕСА_1 , оскільки наданий позивачем правовстановлюючі документи на майно не відповідає дійсному розміру частки майна.

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.03.2019 року, ОСОБА_4 на праві приватної спільної часткової власності належить 57/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді, наданої Третьою маріупольської державної нотаріальної контори 14.06.2019 року, спадкоємцем згідно поданої заяви про прийняття та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом є онук померлого ОСОБА_4 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Свідоцтво про право на спадщину за заповітом не видано.

Згідно ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зі змісту ч. 1 ст. 1222 ЦК України слідує, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Згідно пункту 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., ратифікованих Законом України від 17.07.1997 року, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності (права власності) інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Із урахуванням всіх обставин, суд вважає вимоги позивача законними та можливим їх задовольнити, визнавши за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті діда ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 57/100 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 133, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 1216, 1217, 1218, 1222, 1299, ЦК України,Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року №7, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_2 , право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті діда ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , на 57/100 частину житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_2 , яке складається з житлового будинку літ. А-1, житлових прибудов літ. А1-1, А2-1, А3-1, прибудов літ. а-1, а2-1, ганка літ. а4, гаражу літ. Б-1, сараїв літ. Е-1, К-1, убиральні літ. И-1, огорожі №1, №5, воріт №6 та замощення І, загальною площею 122,4 кв м, житловою площею 73,6 кв м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Донецького апеляційного суду.

Повний текст рішення буде виготовлений 08 липня 2019 року.

Суддя: Н. В. Литвиненко