КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/4050/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року м. Київ

Справа № 758/9336/15-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.,

за участю секретарів судового засідання Даценко М.М., Шепель К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 02 лютого 2016 року, постановлене у складі судді Трегубенко Л.О.,

у справі за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором іпотечного кредиту,

встановив:

У серпні 2015 року позивач Державна іпотечна установа звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 03 березня 2014 року ПАТ «Укргазпромбанк» уклав з відповідачем ОСОБА_1 договір про іпотечний кредит №85-Ф-К-ДІУ/14, відповідно до умов якого банк надав кредит на суму 220 000 грн. на строк до 03 березня 2033 року зі сплатою 17,8 % річних. З метою забезпечення виконання зобов`язань за договором про іпотечний кредит між банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 85-П-ДІУ/14 від 03.03.2014 року.

18 березня 2014 року між Державною іпотечною установою та банком був укладений договір відступлення права вимоги №84, згідно з яким банк передав позивачу всі права вимоги за договором про іпотечний кредит, іпотечним договором та договором поруки.

Станом на день подачі позову ОСОБА_1 не сплатила суму заборгованості за договором про іпотечний кредит. Відповідно до п. 2.4 договору про іпотечний кредит, ОСОБА_1 зобов`язалася щомісячно до 03 числа кожного місяця здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані відсотки ануїтетними платежами в сумі не менше 3381 грн. 11 коп., та здійснити остаточне погашення не пізніше 03.03.2033 року.

Однак, відповідач умови договору про іпотечний кредит не виконує, не сплачує чергові платежі. Пунктом 5.3.3 договору про іпотечний кредит встановлено, що ОСОБА_1 зобов`язана у разі порушення умов договору про іпотечний кредит та/або іпотечного договору на вимогу кредитора достроково повернути кредит з одночасною сплатою нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, штрафних санкцій. Згідно з п. 6.2 договору про іпотечний кредит, за порушення взятих на себе зобов`язань з повернення суми кредиту та/або сплати відсотків за користування кредитом, відповідач зобов`язується сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення. Відповідно до п. 3.2 договору поруки, відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Таким чином, ОСОБА_2 несе солідарну відповідальність перед позивачем за невиконання ОСОБА_1 умов договору про іпотечний кредит.

У зв`язку з невиконанням вказаних договорів, станом на 18.05.2015 року заборгованість за кредитом складає загальну суму 236 181 грн. 16 коп., з яких: по основній сумі боргу - 218 740 грн. 42 коп., нараховані відсотки - 14687 грн. 28 коп., пеня - 266 грн. 76 коп., інфляційні втрати - 2486 грн. 70 коп.

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 02 лютого 2016 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Державної іпотечної установи за договором про іпотечний кредит №85-Ф-К-ДІУ/14 від 03.03.2014 року заборгованість за кредитом у сумі 218 740 грн. 42 коп., за процентами - у сумі 14687 грн. 28 коп., нараховану пеню - 266 грн. 76 коп., інфляційні втрати - 2486 грн. 70 коп., а всього суму 236 181 грн. 16 коп.

Стягнуто із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Державної іпотечної установи витрати по сплаті судового збору в сумі по 1180 грн. 91 коп. з кожного.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 19 грудня 2018 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 02 лютого 2016 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення норм процесуального та матеріального права.

Вказує, що висновок суду першої інстанції про те, що відповідно до умов укладеного договору про іпотечний кредит від 03.03.2014 року банк надав відповідачу кредитні кошти у сумі 220000 грн. є помилковим. Так, пункт 1.1 договору про іпотечний кредит № 85-Ф-К-ДІУ/14, передбачає виникнення обов`язку позивача на видачу кредитних коштів відповідачу і жодним чином не підтверджують факт отримання відповідачем кредитних коштів. В матеріалах справи немає жодного платіжного документа, який би підтвердив доводи позивача про виконання ним своїх зобов`язань по кредитному договору, тобто підтвердив би факт зарахування позивачем коштів на поточний рахунок відповідача. Суд першої інстанції встановив факт виконання обов`язків позивача (надання кредитних грошових коштів) без посилання на допустимі докази, тому були відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Звертає увагу на те, що в матеріалах справи міститься договір про відступлення права вимоги №84 від 18.03.2014 року, згідно з яким Державній іпотечній установі передано ПАТ «Укргазпромбанк» право вимоги за договором про іпотечний кредит № 85-Ф-К-ДІУ/14, іпотечним договором та договором поруки, укладеними між банком та відповідачами. Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, мав встановити факт надання позивачем боржникові (тобто обом відповідачам) доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Однак суд взагалі не досліджував дані обставини справи, та не встановив, чи були повідомлені відповідачі на момент розгляду даної справи про існування договору про відступлення права вимоги №84 від 18.03.2014 року.

Оскільки на момент подання позову до суду по даній справі позивач належним чином не повідомляв відповідачів про існування договору про відступлення права вимоги №84 від 18.03.2014 року та не надавав відповідачам доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні, то в силу ч.2 ст.517 ЦК України позивач не набув права вимагати від відповідачів виконання зобов`язання по договору про іпотечний кредит № 85-Ф-К-ДІУ/14, а відтак у суду були відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Крім того, судом першої інстанції порушено також процесуальний порядок ухвалення заочного рішення, оскільки всупереч ч.4 ст. 169 ЦПК України суд першої інстанції заочно розглянув справу, не зважаючи на те, що відповідач взагалі не повідомлялась про слухання даної справи. В матеріалах справи немає жодного доказу, який би підтверджував, що судові повістки на судове засідання призначене на 17 грудня 2015 року взагалі відправлялись сторонам. Оскільки відповідачу взагалі не було відомо про розгляд даної справи, та в матеріалах справи не було доказів направлення на її адресу судових повісток, суд першої інстанції не мав підстав ухвалювати заочне рішення по даній справі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Державної іпотечної установи - Тодосієнко В.М. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, заочне рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вказує, що в жодній заяві, яка надавалась відповідачем по суті справи, не заперечувався факт отримання грошових коштів за договором про іпотечний кредит №85-Ф-К-ДГУ/14 від 03.03.2014 року і факт використання отриманих кредитних коштів за цільовим призначенням. Відповідно до п.1.2. Договору, кредит надається на придбання у власність за договором купівлі-продажу б/н від 03.03.2014 року окремої квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з метою постійного проживання.

Саме ця адреса вказана скаржником в апеляційній скарзі. Тільки на стадії апеляційного розгляду справи відповідач став заперечувати факт отримання кредитних коштів на придбання квартири, в якій зараз проживає. Факт отримання відповідачем кредитних коштів, крім тих доказів, що були додані до позовної заяви, підтверджується також: платіжним дорученням №3459 від 03.03.2014 року, банківською випискою по особовим рахункам від 03.03.2014 року, нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу квартири від 03.03.2014 року за реєстровим №253, витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Крім того, зазначає, що починаючи з 2014 року відповідач здійснював розрахунки за кредитним договором на рахунки Державної іпотечної установи, про що свідчить довідка ДІУ від 28.03.2019 №3105/6/1. Таким чином, відповідач був належним чином повідомлений про відступлення права вимоги новому кредитору, виконував зобов`язання по поверненню кредитних коштів на рахунки нового кредитора, заявив про те, що не був належним чином повідомлений про відступлення права вимоги тільки під час апеляційного оскарження судового рішення.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача ОСОБА_4 заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила рішення суду залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за його відсутності відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, вислухавши думку учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

У серпні 2015 року представник Державної іпотечної установи звернуся до суду до з позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 07 грудня 2015 року відкрито провадження у цій справі та призначено судове засідання на 17 грудня 2015 року. Копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви судом надіслано відповідачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , відповідачу ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 . Даних про отримання зазначеної кореспонденції відповідачами матеріали справи не містять.

У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання, призначене на 17 грудня 2015 року, розгляд справи перенесено на 02 лютого 2016 року, про що відповідачам направлені судові повістки на вищезазначені адреси.

В матеріалах справи відсутні відомості про отримання відповідачами судової повістки, що підтверджують належне повідомлення про розгляд справи на 02 лютого 2016 року. 02 лютого 2016 року суд першої інстанції ухвалив заочне рішення про задоволення позовних вимог.

28 лютого 2017 року відповідач ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись те, що відповідач не була належним чином повідомлена про дату та час слухання справи, а тому була позбавлена можливості надати докази про часткове погашення заборгованості.

Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 19 грудня 2018 року заяву перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , серед іншого, посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо належного повідомлення його про час і місце розгляду справи.

За змістом положень частин 1, 4, 5, ст. 74 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент розгляду справи до 15 грудня 2017 року) судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі у судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Судова повістка разом з розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

Відповідно до положень ч.1, 2, 3, 9 ст. 76 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент розгляду справи до 15 грудня 2017 року) судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом.

Частиною 9 ст. 74 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент розгляду справи до 15 грудня 2017 року) передбачено, якщо відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляд справи. Повернення судового повідомлення з відміткою поштового відділення «повернуто за закінченням терміну зберігання» не є належним повідомленням особи про час та місце розгляду справи.

Таким чином, суд першої інстанції, незважаючи на відсутність відомостей про належне повідомлення ОСОБА_1 про дату, час і місце судового розгляду, розглянув справу та ухвалив заочне рішення.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (пункт 3 частини третьої статті 376 ЦПК України).

З огляду на наведене, та зважаючи на те, що судом першої інстанції розглянуто справу без участі відповідача, яка не була належним чином повідомлена про розгляд справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що 03 березня 2014 року між ПАТ «Укргазпромбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про іпотечний кредит № 85-Ф-К-ДІУ/14, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти на у сумі 220 000 грн. на строк до 03 березня 2033 року зі сплатою 17,8 % річних в порядку, на умовах та в строки , визначені цим договором .

Відповідно п. 2.4 договору про іпотечний кредит позичальник зобов`язується до 03 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладення цього договору місяця, здійснювати повернення кредиту та сплачувати нараховані кредитором відсотки за користування кредитом, ануїтетними платежами в сумі не менше 3381 грн. 11 коп., відповідно до графіку погашення кредиту, шляхом внесення готівки до каси кредитора. Останній ануїтетний платіж позичальник зобов`язується здійснити не пізніше 03 березня 2033 р. Заборгованість за кредитом зменшується у день, передбачений графіком.

Відповідно п. 2.5. договору про іпотечний кредит нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється кредитором щомісяця, не пізніше дня сплати ануїтетного платежу, зазначеного в п. 2.4 цього договору, за фактичний час користування кредитом, включаючи день зарахування кредитором коштів на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 , відкритий у кредитора, та виключаючи день повернення кредиту.

Відповідно до пункту 6.1 договору про іпотечний кредит, за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов`язань, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених чинним законодавством України та цим договором.

Згідно до п. 6.2 договору про іпотечний кредит, за порушення взятих на себе зобов`язань з повернення суми кредиту та/або сплати відсотків за користування кредитом, відповідач зобов`язується сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення.

03 березня 2014 року в забезпечення виконання позичальником всіх зобов`язань за кредитним договором між ПАТ «Укргазпромбанк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки №85-П-ДІУ/14, відповідно до п. п. 1.1, 1.2. якого поручитель поручився за належне виконання позичальником кредитних зобов`язань в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 договору поруки поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання боржником усіх його зобов`язань за договором про іпотечний кредит №85-Ф-К-ДІУ/14 від 03 березня 2014 року та додатковими угодами до нього, як існуючими на момент укладення договору, так і тими, що виникнуть на його підставі в майбутньому.

Відповідно п. 1.4 договору поруки поручитель повідомлений та згоден з тим, що права вимоги за договором про іпотечний кредит та всіма додатковими угодами до нього можуть бути переуступлені на користь Державної іпотечної установи ( а.с. 14).

18 березня 2014 року між Державною іпотечною установою та ПАТ «Укргазпромбанк» був укладений договір відступлення права вимоги №84, згідно з яким ДІУ передано право вимоги за договором про іпотечний кредит, іпотечним договором та договором поруки, укладеними між банком та відповідачами (а.с. 17).

Відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів і сплати процентів за користування кредитом не виконує.

Як вбачається з довідки про стан заборгованості за договором про іпотечний кредит № 85-Ф-К-ДІУ/14 від 03.03.2014 року заборгованість ОСОБА_1 за вказаним іпотечним договором складає 236 181 грн. 16 коп., з яких основна сума боргу - 218 740 грн. 42 коп., прострочені відсотки за користування кредитом - 14 687 грн. 28 грн., пеня - 266 грн. 76 коп., інфляційній втрати - 2486 грн. 70 коп. (а.с. 6).

Відповідно до положень ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

У відповідності ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У відповідності з ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за кредитним договором.

Оскаржуючи заочне рішення суду, ОСОБА_1 посилається на те, що позивач належним чином не повідомив її про існування договору про відступлення права вимоги №84 від 18.03.2014 року та не надав докази переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні, тому вважає, що позивач не набув права вимагати від відповідачів виконання зобов`язання по договору, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Проте такі доводи колегія суддів вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки доказів виконання зобов`язання первісному кредитору відповідачем не надано.

На спростування доводів, викладених в апеляційній скарзі, представником позивача було подано відзив, до якого додано, зокрема, копію повідомлення ПАТ «Укргазпромбанк» від 18 березня 2014 року про відступлення права вимоги, довідку Державної іпотечної установи про часткове погашення відповідачем заборгованості за договором про іпотечний кредит, копію платіжного доручення № 3459 про перерахунок 220 000 грн. за квартиру за договором купівлі-продажу від 03.03.2014 року та копію виписки по особовим рахункам від 03.03.2014 року про перерахунок ПАТ «Укргазпромбанк» відповідачу ОСОБА_1 коштів в розмірі 220 000 грн. згідно кредитного договору № 85-Ф-К-ДІУ/14 від 03.03.2014 року, копію договору купівлі-продажу квартири від 03.03.2014 року за реєстровим № 253, копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( а.с. 182-197)

Відповідно до ч.2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з заявою про перегляд заочного рішення, відповідач ОСОБА_1 посилалась лише на неналежне повідомлення про розгляд справи та наявність у неї документів, банківських квитанцій, які підтверджують банківські операції, що пов`язані зі сумою заборгованості. Також зазначала, що після банкрутства банку її не повідомили про те, на які реквізити необхідно здійснювати внесення щомісячних платежів.

Інших доводів та заперечень на позовну заяву в заяві про перегляд заочного рішення відповідачем заявлено не було. З викладеного вбачається, що ОСОБА_1 не оспорювала факту отримання нею кредитних коштів відповідно до вищевказаного кредитного договору.

Враховуючи те, що у справі ухвалено заочне рішення, яке переглядається судом апеляційної інстанції, і в апеляційній скарзі зазначені доводи, які не були предметом перевірки суду першої інстанції, на спростування яких, відповідно, позивачем не було надано пояснень з посиланням на відповідні докази, тому колегія суддів приймає до уваги докази, на які позивач посилається у відзиві на апеляційну скаргу.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи немає жодного платіжного документа, який би підтвердив доводи позивача про виконання ним своїх зобов`язань по кредитному договору, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються, наданими відповідачем доказами, а саме:

- копією виписки по особовим рахункам від 03.03.2014 року про перерахунок ПАТ «Укргазпромбанк» на рахунок відповідача ОСОБА_1 коштів в розмірі 220 000 грн. згідно кредитного договору № 85-Ф-К-ДІУ/14 від 03.03.2014 року,

- копією платіжного доручення № 3459 про перерахунок 220 000 грн. за квартиру за договором купівлі-продажу від 03.03.2014 року,

- копією договору купівлі-продажу квартири від 03.03.2014 року за реєстровим № 253, копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Перехід до Державної іпотечної установи права вимоги до відповідачів підтверджується даними договору між банківськими установами та витягу з додатку (а.с. 17), згідно з яким до нового кредитора перейшло права вимоги за договором про іпотечний кредит № 85-Ф-К-ДІУ/14 від 03.03.2014 року, іпотечним договором та договором поруки №85-П-ДІУ/14 від 03.03.2014 року.

Відповідно до п. 1.1. договору про відступлення права вимоги № 84 від 18 березня 2014 року, укладеного між ПАТ «Укргазпромбанк» та Державною іпотечною установою, банк передає, а установа приймає права вимоги за договором про іпотечний кредит між банком і ОСОБА_1 № 85-Ф-К-ДІУ/14 від 03.03.2014 року, іпотечним договором між банком і ОСОБА_1 № б/н від 03.03.2014 року, посвідчений Фоліс І.А.,Ю приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області, зареєстрованого в реєстрі № 256 від 03.03.2014 року, який виступає в якості забезпечення виконання зобов`язання, що випливають з кредитного договору та договором поруки між банком та ОСОБА_2 №85-П-ДІУ/14 від 03.03.2014 року, який виступає в якості додаткового забезпечення виконання зобов`язання, що випливають з кредитного договору.

Відповідно до п.1.2. договору про відступлення права вимоги, вартість права вимоги за кредитним договором на момент передачі прав вимоги у відповідності до п.1.1 цього договору, включає сукупність заборгованості за основним боргом по кредиту та складає 220 000 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 18 березня 2014 року ПАТ «Укргазпромбанк» було направлено відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повідомлення за № 35.4-7-34/1 та № 35.4-7-34/2 про відступлення права вимоги Державній іпотечні установі за договором про іпотечний кредит, іпотечним договором, та договором поруки (а.с. 186, 187).

Крім того, з довідки Державної іпотечної установи від 28 березня 2019 року за № 3105/6/1 вбачається, що за період з 03 березня 2014 року по 27 березня 2019 року, згідно договору про іпотечний кредит № 85-Ф-К-ДІУ/14 від 03.03.2014 року (позичальник ОСОБА_1 ) загальна сума платежів, що надійшли в погашення кредитної заборгованості становить 36 700 грн. 91 коп., платежі здійснювались у період з 03 квітня 2014 року по 01 грудня 2015 року та були отримані Державною іпотечною установою (а.с. 197).

Враховуючи, що відповідно до ч.2 ст.516 ЦПК Українивідповідачем ОСОБА_1 не надано належних доказів виконання свого обов`язку первісному кредитору та не спростовано відповідними банківськими квитанціями чи платіжними дорученнями розмір заборгованості, розрахований позивачем, заперечення відповідача про неналежне її повідомлення про заміну кредитора не можуть бути підставою для відмови у позові про стягнення заборгованості.

Також суд апеляційної інстанції вважає обгрунтованими доводи позивача щодо наявності підстав для дострокового стягнення суми кредиту та процентів, нарахованих та не сплачених станом на 18 травня 2015 року.

Так, згідно з умовами договору та графіком погашення заборгованості, відповідач ОСОБА_1 зобов`язана була сплачувати ануїтетний платіж у розмірі 3381 грн. 11 коп. щомісячно, проте відповідно до наданого детального розрахунку заборгованості ( а.с. 225) та довідки про надходження платежів ( а.с. 197), починаючи з 03 грудня 2014 року позичальник не у повному обсязі сплачувала щомісячні платежі ( у грудні 2014 року - 456,27 грн., у січні 2015 року - 455,99 грн., у травні 2015 року - 5 грн. 12 коп.), а у квітні 2015 року та у липні 2015 року платежі взагалі не надходили, у зв`язку з чим позивач у серпні 2015 року звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до п.5.2.4 договору про іпотечний кредит кредитор має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в частині або в цілому, сплати відсотків за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобов`язань за цим договором або за іпотечним договором, у тому числі, у випадку прострочення сплати чергового платежу за кредитом та відсотків за користування кредитом понад трьох місяців.

Враховуючи викладене, оцінюючи докази, надані учасниками справи в їх у сукупності, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором на загальну суму 236 181,16 грн., з яких основна сума боргу - 218 740 грн. 42 коп., прострочені відсотки за користування кредитом - 14 687 грн. 28 грн., пеня - 266 грн. 76 коп., інфляційній втрати - 2486 грн. 70 коп., нараховані на суму простроченої заборгованості.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню у зв`язку з суттєвим порушенням норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374 - 376, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 02 лютого 2016 року - скасувати та прийняти постанову:

Позов Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором іпотечного кредиту - задовольнити.

Стягнути солідарно із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) на користь Державної іпотечної установи (ідентифікаційний код 33304730) заборгованіст ь за договором про іпотечний кредит №85-Ф-К-ДІУ/14 від 03 березня 2014 року: заборгованість за кредитом у сумі 218 740 грн. 42 коп., заборгованість за процентами - у сумі 14 687 грн. 28 коп., пеню - 266 грн. 76 коп., інфляційні втрати - 2486 грн. 70 коп., а всього стягнути - 236 181 (двісті тридцять шість тисяч сто вісімдесят одну) грн. 16 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Державної іпотечної установи витрати по сплаті судового збору в сумі по 1180 (одна тисяча сто вісімдесят) грн. 91 коп. з кожного.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 27 червня 2019 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Чобіток А.О.