Постанова

Іменем України

26 червня 2019 року

м. Київ

справа № 362/5580/15-ц

провадження № 61-8552св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Київоблгаз»,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 серпня 2016 року в складі судді Лебідь-Гавенко Г. М. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 02 листопада 2016 року в складі колегії суддів: Суханової Є. М., Журби С.О., Мережко М. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Київоблгаз» (далі - ПАТ «Київгаз») про відшкодування шкоди, завданої здоров`ю.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що він працював в ПАТ «Київоблгаз» Васильківська дільниця контролером відділу обліку газу. 18 лютого 2015 року о 15 год. 30 хв. при виконанні трудових обов`язків йому було заподіяно працівником відповідача ОСОБА_2 умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та незначну втрату працездатності, що кваліфіковано з частиною другою статті 125 КК України. З метою відновлення здоров`я ним понесені витрати на лікування в сумі 1789,86 грн, крім того, відповідачем не оплачено йому витрати за листком непрацездатності в сумі 1006,50 грн. Вважає, що протиправними діями ОСОБА_2 йому спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, втраті нормальних життєвих зв`язків з оточуючим середовищем, рідними, близькими та співробітниками. Розмір моральної шкоди визначено в сумі 140 000,00 грн.

Враховуючи наведене, позивач просив стягнути з відповідача на його користь шкоду, заподіяну здоров`ю в сумі 2 796,36 грн, 140 000,00 грн в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, а всього 142 796,36 грн.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2015 року, ОСОБА_2 залучено до участі в справу в якості третьої особи.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 серпня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надав належних доказів, на підтвердження того, що він отримав легкі тілесні ушкодження пов`язані з виконанням ним трудових обов`язків на виробництві, що спричинило короткочасний розлад здоров`ю з вини відповідача, а також не надано доказів на підтвердження обставин заподіяння йому тілесних ушкоджень саме ОСОБА_4 , як працівником філії Васильківській ФЕГГ ПАТ «Київоблгаз» на території філії при виконанні ним трудових обов`язків. Факт побиття не встановлено ні під час перевірки в межах кримінального провадження, ні в ході службового розслідування в межах компетенції комісії, створеної на базі Васильківській ФЕГГ ПАТ «Київоблгаз». Представлені позивачем медичні документи про лікування та наявність тілесних ушкоджень не доводять вини відповідача та третьої особи в порушенні його прав. Крім того, позивач не надав суду доказів невиплати йому коштів за листком непрацездатності саме з вини відповідача, при цьому він не позбавлений можливості отримати вказані кошти від відповідача, надавши останньому оригінал листка непрацездатності для подальшого оформлення.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 02 листопада 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що доводи апеляційної скарги не впливають та правильність та законність рішення суду.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 02 листопада 2016 року, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі заявник вказує на те, що під час розгляду справи суду не повністю встановили фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не надали належної оцінки показам свідків та наявним в матеріалах справи доказах, наданих позивачем на підтвердження заявлених ним позовних вимог.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 січня 2017 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, витребувано справу та надано строк для подачі заперечень на касаційну скаргу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 травня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 03 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У лютому 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену цивільну справу передано Верховному Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у зазначеній справі призначено повторний автоматизований розподіл.

06 червня 2019 року справу розподілено судді-доповідачу Сердюку В. В.

Ухвалою Верховного Суду від 12 червня 2019 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що згідно з наказом Васильківської філії по експлуатації газового господарства від 08 квітня 2013 року № 76-к ОСОБА_1 із 09 квітня 2013 року прийнято на роботу контролером газового господарства служби режимів газопостачання, обліку та контролю за витрачанням природного газу споживачами.

Наказом Васильківської філії ПАТ по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» від 01 жовтня 2014 року № 237 о/с ОСОБА_2 переведено на посаду головного інженера Васильківської філії ПАТ «Київоблгаз».

23 лютого 2015 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до начальника ГУ МВС України в Київській області щодо нанесення йому тілесних ушкоджень та просив внести відомості щодо вказаного факту до ЄРДР та притягнути ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності. З приводи обставин побиття зазначив, що 18 лютого 2015 року о 15 год. 30 хв. під час виконання посадових обов`язків у приміщенні Васильківської філії ПАТ «Київоблгаз» інженером філії ОСОБА_2 йому нанесено тілесні ушкодження, лікування яких він здійснює в неврологічному відділенні Васильківської Центральної районної лікарні.

Згідно з висновком за матеріалами перевірки, складеного дільничним інспектором міліції СДІМ Васильківського МВ ГУМВС України в Київській області Бойченко Ю. В. від 24 лютого 2015 року матеріали щодо заяви ОСОБА_1 надані для вивчення начальнику СВ Васильківського МВ ГУМВС України в Київській області, який після їх вивчення повернув для розгляду та прийняття рішення згідно з Законом України «Про звернення громадян», оскільки підстав для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не має.

При цьому, з пояснень ОСОБА_2 , що містяться в зазначеному висновку, вбачається, що останній дійсно 18 лютого 2015 року бачив ОСОБА_1 , але сварок із ним не вчиняв та тілесних ушкоджень останньому не завдавав.

Неодноразові звернення позивача за фактом побиття підтверджуються повідомленням експерта Васильківського рай відділення СМЕ від 16 лютого 2016 року щодо кількості проведених актів судово-медичних обстежень.

Як вбачається з відповіді начальника СВ Васильківського відділу поліції ГУП в Київській області, наданої на запит суду від 23 грудня 2015 року, до відділу поліції неодноразово надходили повідомлення ОСОБА_1 про те, що у приміщенні васильківської філії ПАТ «Київоблгаз» йому спричинені тілесні ушкодження, кожен із вказаних фактів не було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За фактом розслідування нещасного випадку, що трапився з ОСОБА_1 наказом ПАТ «Київоблгаз» створено комісію під головуванням Доліної Л. М. Повідомленням від 10 березня 2015 року позивача було сповіщено про створення комісії, та роз`яснено його право на участь в проведені розслідування.

З метою встановлення обставин побиття, комісією з розслідування нещасного випадку 10 березня 2015 року оглянуто безпосереднє місце вчинення нещасного випадку, а саме коридор адміністративної будівлі Васильківської філії по експлуатації газового господарства за адресою: вул. Володимирська, 35, м. Васильків, про що складений відповідний протокол огляду та сформовано ескіз місця, де сталося побиття.

В ході опитування працівників Васильківської ФЕГГ та інших осіб щодо випадку, який стався з контролером ОСОБА_1 18 лютого 2015 року встановлено лише факт, що ОСОБА_2 того дня зробив зауваження ОСОБА_1 щодо належного виконання своїх посадових обов`язків. Факт нанесення тілесних ушкоджень позивачу і настання нещасного випадку на території Васильківської ФЕГГ не знайшов свого підтвердження. При цьому, опитувані особи характеризують ОСОБА_1 , як особу, яка поводить себе грубо, не адекватно, розмовляє іноземною незрозумілою мовою, ображає громадян та працівників філії нецензурними словами, визначив собі робоче місце в коридорі будівлі Васильківської філії, посадові обов`язки згідно з інструкцією не виконує, приводить прийом громадян в коридорі та на вулиці, надає їм неправдиву інформацію.

За результатами проведення розслідування, розглянувши всі надані матеріали, комісією не було встановлено факту настання нещасного випадку на підприємстві, не визнано його пов`язаним з виробництвом, а тому нещасний випадок не брався на облік ПАТ «Київоблгаз», про що 21 травня 2015 року прийнято висновок та складено відповідний акт.

Матеріали розслідування нещасного випадку особисто отримані позивачем, що підтверджується його підписом на супровідному листі. Позивач не оскаржував вказаний акт розслідування нещасного випадку.

Згідно листа непрацездатності серії АГЩ № 248036 ОСОБА_1 у період із 18 по 27 лютого 2015 року перебував на стаціонарному лікуванні.

Факт перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Васильківської ЦРЛ в зазначений період підтверджується випискою з історії хвороби та письмовою згодою позивача на лікування.

Висновком із визначення ступеня тяжкості виробничої травми від 11 березня 2015 року встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до відділення Васильківської ЦРЛ 18 лютого 2015 року о 20 год. 20 хв. Під час огляду мали місце наступні ушкодження: черепно-мозкова травма, струс головного мозку, носова кровотеча, які не відносяться до числа тяжких травм.

З акту судово-медичного дослідження (обстеження) від 06 квітня 2015 року № 096,097 вбачається, що для визначення наявності тілесних ушкоджень у ОСОБА_1 необхідно надання амбулаторної картки стаціонарного хворого. Зі слів самого ОСОБА_1 , що міститься в акті, 18 лютого 2015 року мали місце два факти побиття останнього. Так, 18 лютого 2015 року о 10 год. 30 хв. в філії «Київоблгаз» гр. ОСОБА_5 при виконанні робочих обов`язків нанесла три удари по верхній частині лівого стегна. Далі, в цей же день в 16 год 30 хв на території «Київоблгаз» гр. ОСОБА_2 наніс три удари по голові кулаками та удар головою в ліву руку. Попадав в праву тім`яну ділянку, в ніс справа, в праву частину нижньої губи. Було запаморочення, носова кровотеча.

Згідно з листом комунального закладу Київської обласної ради «Обласне психіатрично-медичне об`єднання» в період із 20 по 21 квітня 2015 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному обстеженні, проте від подальшого обстеження відмовився.

Нормативно-правове обґрунтування

Оскільки позивач знаходився в трудових відносинах з відповідачем, то правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою ХІ КЗпП України.

Відповідно до вимог статті 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно з частинами першою - третьою статті 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці.

Оскільки закон покладає обов`язок створення безпечних і нешкідливих умов праці, власник або уповноважений ним орган несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням ним трудових обов`язків, а також за моральну шкоду, заподіяну потерплому внаслідок фізичного чи психічного впливу небезпечних умов праці.

Власник звільняється від відшкодування шкоди, якщо доведе, що шкода заподіяна не з його вини.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про охорону праці»роботодавець повинен організувати розслідування нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнським об`єднанням профспілок.

Процедура проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форм власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах врегульована Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232 «Деякі питання розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» (далі - Порядок), в редакції, чинній на момент виниклих правовідносин.

За змістом пункту 7 Порядку розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, гострого професійного захворювання і гострого професійного та інших отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрусу, зсуву, повені, урагану тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення його на іншу (легшу) роботу не менш як на один робочий день, зникнення, а також настання смерті працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків.

Згідно з підпунктом 2 пункту 15 Порядку № 1232 обставиною, за якою нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є перебування на робочому місці, на території підприємства або в іншому місці для виконанням потерпілим трудових (посадових) обов`язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття потерпілого на підприємство до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, в тому числі протягом робочого та надурочного часу.

Відповідно до підпункту 16 пункту 15 Порядку обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є, зокрема, заподіяння тілесних ушкоджень іншою особою або вбивство

потерпілого під час виконання чи у зв`язку з виконанням ним трудових (посадових) обов`язків або дій в інтересах підприємства незалежно від початку досудового розслідування, крім випадків з`ясування потерпілим та іншою особою особистих стосунків невиробничого характеру, що підтверджено висновком компетентних органів.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Тобто саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Тобто Верховний Суд не має права встановлювати обставини справи і оцінювати докази.

Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всім доказам, якими суд керувався при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.

Враховуючи наведене, ухвалюючи оскаржувані рішення, суди дійшли передчасного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з підстав їх недоведеності, оскільки встановивши факт отримання позивачем травми, суди не перевірили належним чином доводи позивача щодо обставин отримання такої травми з огляду на те, що позивач на момент отримання травми перебував у трудових відносинах з підприємством відповідача, а 18 лютого 2015 року (день отримання травми зі слів позивача) був робочим днем і позивач знаходився на робочому місці, та не звернули при цьому уваги на те, що саме відповідач має довести відсутність своєї вини у завданні шкоди позивачу.

Суди не врахували, що обставини, за яких позивачу заподіяно тілесних ушкоджень іншою особою під час виконання трудових обов`язків, може бути визнано нещасним випадком, що пов`язаний з виробництвом, незалежно від початку досудового розслідування, крім випадків з`ясування потерпілим та іншою особою особистих стосунків невиробничого характеру, що підтверджено висновком компетентних органів. Матеріали справи такого висновку компетентних органів не містять.

Суди не забезпечили у процесі розгляду справи справедливих судових процедур, спрямованих на ефективний захист прав осіб, які беруть участь у справі, не сприяли всебічному та повному дослідженню доказів, та не вирішили спір по суті в межах заявлених позовних вимог.

Враховуючи наведене, судам необхідно об`єктивно дослідити наявні у даній справі докази, встановити всі обставини справи, необхідні для правильного вирішення спору, врахувати зазначені вище норми матеріального права та вирішити заявлені позивачем вимоги згідно з вимогами чинного законодавства.

Відповідно до пункту 1 частин третьої, четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За таких обставин, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи не встановлені, судові рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу статті 411 ЦПК України підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 02 листопада 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська