ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2523/19 Справа № 188/530/18 Суддя у 1-й інстанції - Бурда П. О. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Каратаєвої Л.О.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Лященко С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма НІБАС, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Петропавлівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Свириденко Людмила Василівна, про визнання договору міни недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А:

25 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду до ТОВ Агрофірма НІБАС, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Петропавлівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Свириденко Л.В. з позовом про визнання договору міни недійсним. З урахуванням уточнень просила, визнати недійсним договір міни земельної ділянки від 12.11.1999 року серії АВА № 754003, з ТОВ «Агрофірма «НІБАС», зареєстрований нотаріусом за № 1048 (а.с.2-5,46-53).

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2018 року у позові ОСОБА_1 до ТОВ «Агрофірма «НІБАС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Петропавлівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Свириденко Л.В. про визнання договору міни недійсним відмовлено (а.с.94-99).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 , звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі (а.с.103-109).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що 12.11.1999 року ТОВ Агрофірма НІБАС та ОСОБА_1 уклали договір міни серії АВА № 754003 відповідно до якого: позивач обміняла належне їй право на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві «Прогрес», відповідно до сертифікату серії НОМЕР_1 , виданого районною державною адміністрацією в Петропавлівському районі Дніпропетровської області 20.05.1997 року, а відповідач передав позивачу щорічно 1 тону пшениці 3-ого класу або іншу сільськогосподарську продукцію на суму не менше вартості 1 тони пшениці 3-ого класу на протязі двадцяти років з моменту укладення цього договору. В разі її смерті право на одержання сільськогосподарської продукції, належне їй по договору, переходить до її спадкоємців на тих же умовах. Місцезнаходження земельної частки (паю): АДРЕСА_1 , КСП «Прогрес».Площа земельної частки (паю) 6,77 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Грошова (кадастрова) оцінка земельної частки (паю) 21754 грн. Право на земельну частку (пай) переходить до відповідача з моменту підписання і нотаріального посвідчення цього договору. Предмет обміну вільний від прав і претензій третіх осіб. Відповідач, одержавши у відповідності з цим договором право на земельну частку (пай), має право здійснювати відносно нього всі угоди, не заборонені законодавством України, в тому числі, має право на виділення його в натурі з одержанням державного акта на право власності на землю. Даний договір після підписання сторонами і нотаріального посвідчення підлягає реєстрації у районній державній адміністрації в Петропавлівському районі Дніпропетровської області з внесенням відповідних змін в Книзі реєстрації сертифікатів. Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і нотаріального посвідчення.

12.11.1999 року цей договір посвідчено третьою особою, зазначено, що він підписаний в її присутності, особу встановлено, їх дієздатність, а також правоздатність юридичної особи перевірено.

Нотаріальну дію зареєстровано в реєстрі за № 1048 (а.с.6).

Право на земельну частку (пай) за ОСОБА_1 підтверджується сертифікатом Серії НОМЕР_1 від 20.05.1997 року (а.с.63)

Позивач направляла претензію відповідачу, в якій просила розірвати договір міни та припинити обробіток земельної ділянки (а.с.10-13, 14).

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що спірний договір відповідає вимогам законодавства чинним на час його укладання, а позивачем не надано суду доказів на підтвердження обману позивача відповідачем щодо правової природи договору. Позивач не довела суду, що були якісь причини, викликані діями відповідача чи третьої особи, які перешкоджали їй уважно прочитати договір перед його підписанням. Позивач та її представник також не пояснили суду, в який спосіб відповідач здійснював обман. В тексті договору відсутні терміни «оренда, орендна плата, строк дії договору», які б могли ввести позивача в оману. Навпаки, в тексті договору вказано термін «обміняла», зазначено про негайний перехід після укладення договору майнового права від позивача до відповідача, про право відповідача на виділ земельної ділянки в натурі з отриманням права власності на неї. Що стосується підписаної представником позивача колективної відповіді на лист відповідача про внесення змін до договору міни, серед авторів якої зазначений і позивач, то суд не вбачав у цій відповіді доказів обману позивача відповідачем.

Проте колегія суддів не може погодитися з таким висновком.

Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст. 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону (ст.116 ЗК України).

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди виникають з моменту державної реєстрації цих прав та посвідчуються, зокрема державним актом (ст.ст.125, 126 ЗК України).

Відповідно до п. 17 Розділу Х Перехідних положень ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_1 ОСОБА_1 належить право на земельну частку (пай) площею 6,77, яка перебуває у колективній власності КСП Прогрес (а.с.63).

Вирішуючи питання про призначення справи до судового розгляду, суд в обов`язковому порядку має вирішити питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 51 ЦПК України суд має право за клопотанням позивача до закінчення провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Однак суд, як державний орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов`язаний визначити суб`єктивний склад спору залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню.

Як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка (пай) площею 6,77, належить на праві колективної власності КСП Прогрес (а.с.63).

При вирішенні питання про визнання договору міни, вирішуються права власника земельної ділянки, проте останнього, не залучено до участі у справі.

Крім того, відповідно до вимог пункту є-1 ст.15-1 та ст. 122 ЗК України, розпорядження землями державної власності (землі запасу) відноситься до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, яким на час розгляду справи судом є Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області.

Оскільки наслідком визнання недійсним договору міни є повернення земельної ділянки власнику, то вирішення цього позову неможливо без залучення до участі у справі, як розпорядника землі, Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області.

На наведене суд першої інстанції належної уваги не звернув та у порушення вимог ст.12, 51, 197 ЦПК України, не сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, не роз`яснив особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, не попередив про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, не вирішив питання про залучення до участі у справі інших осіб.

Оскільки питання про залучення осіб до участі у справі вирішується на стадії розгляду справи судом першої інстанції, апеляційний суд позбавлений процесуальних повноважень на вирішення питання про залучення сторін у справі на стадії апеляційного перегляду.

Аналізуючи встановлені фактичні обставини по справі, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, невірно застосував норми матеріального права та припустив порушення норм процесуального права, а саме, не залучив до участі у справі всіх осіб права та інтереси, яких зачипаються, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Одночасно, колегія суддів звертає увагу позивача, що вона не позбавлена можливості повторного звернення до суду з відповідним позовом в передбачений законом порядок.

Керуючись ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2018 року скасувати.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма НІБАС, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Петропавлівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Свириденко Людмила Василівна, про визнання договору міни недійсним відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: