Справа №461/2411/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2019 року Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді - Городецької Л.М.,

при секретарі - Думичі Р.М.,

за участю представників

позивача за первісним позовом - ОСОБА_1 ,

третьої особи - ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , за участю третьої особи - Органу опіки та піклування Мостиської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи - Органу опіки та піклування Мостиської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 , за участю третьої особи - Органу опіки та піклування Мостиської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03 березня 2005 року по серпень 2015 року він перебував з ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Галицького районного суду м. Львова від 19 серпня 2015 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу залишився проживати з відповідачем. На день подачі позову сторони не дійшли згоди щодо місця проживання дитини. Позивач вважає, що перебування сина в сім`ї ОСОБА_4 негативно впливає на його виховання та здоров`я, остання не може забезпечити його матеріально. Позивач зазначає, що він має стабільний заробіток, не зловживає алкогольними напоями, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, добре відноситься до дитини, має належні умови для проживання, тому просить визначити місце проживання сина з разом ним.

В подальшому ОСОБА_4 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог про визначення місця проживання дитини з батьком повністю. Зазначила, що у позовній заяві її колишній чоловік жодним чином не обґрунтовує, чому їхній син має проживати з ним, при цьому акцентує увагу на образах на її адресу. Вказує, що сина всім забезпечує, незважаючи на відмову позивача добровільно сплачувати аліменти. Житлові умови та матеріальне становище дозволяють забезпечити належним чином умови для виховання та розвитку дитини.

Не погодившись з даним позовом, відповідач подала до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_3 , за участю третьої особи - Органу опіки та піклування Мостиської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини. В обгрунтовання заявленого позову покликається на те, що з 03 березня 2005 року по серпень 2015 року вона з позивачем по первісному позову перебувала у шлюбі, який було розірвано. Від спільного проживання у них народився син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу залишився жити з нею. Дитина має всі необхідні умови для проживання, нормального розвитку та виховання, проведення дозвілля. У зв`язку з тим, що між ними припинено проживання однією сім`єю, а малолітній син проживає разом з нею та з відповідачем не досягнуто добровільної згоди щодо місця проживання дитини, вважає за необхідне з метою захисту прав та законних інтересів дитини визначити в судовому порядку її місце проживання з нею.

В подальшому на підставі розпорядження керівника апарату Галицького районного суду м. Львова від 22 жовтня 2018 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 461/2411/18 між суддями та вказану справу передано до розгляду судді Городецькій Л.М.
Протокольною ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 22 січня 2019 року зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом подав письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти зустрічного позову заперечує, просить відмовити у його задоволенні.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити з мотивів наведених у ньому, щодо позовних вимог ОСОБА_4 заперечив, просив відмовити за безпідставністю.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним та її представник у судовому засіданні позовні вимоги первісного позову заперечили, просили відмовити у їх задоволенні, позовні вимоги зустрічного позову підтримали в повному обсязі та просили задовольнити.

Представник третьої особи у судовому засіданні зазначила, що висновок органу опіки та піклування підтримує. Проти задоволення первісного позову заперечила, просила задоволити зустрічну позовну заяву та визначити місце проживання ОСОБА_5 з матір`ю.

Допитаний в судовому засіданні малолітній ОСОБА_5 в присутності класного керівника ОСОБА_6 показав, що проживає разом з мамою, бабусею та дідусем у АДРЕСА_1 . Навчається у місцевій школі, має багато друзів, ходить на секцію футболу, їздить на змагання та має багато грамот. Наголосив, що хоче залишитись проживати з мамою.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлені наступні обставини справи.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова 19 серпня 2015 року, що шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зареєстрований 12 березня 2005 року в міському відділі реєстрації актів цивільного стану у м. Львові, актовий запис № 447- розірвано.(а.с.6)

Встановлено, що батьками ОСОБА_5 є батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , зареєстроване та видане Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. (а.с.5)

Відповідно до службової характеристики затвердженої командиром військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , займає посаду офіцера відділу персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 , характеризується за час проходження служби позитивно, у вирішенні питань служби принциповий, здатний обґрунтовувати та приймати виваженні рішення, ретельно контролює виконання завдань за своїм напрямком відповідальності, має розвинуте почуття колективізму і товариства. (а.с.8)

З Наказу «Про обрання ОСОБА_4 директором» № 14/1 від 25 липня 2018 року, вбачається, що ОСОБА_4 , приступає до виконання обов`язків директора ТОВ «Люкстур Онлайн» на підставі рішення загальних зборів учасників товариства про обрання останньої на посаду директора шляхом переведення з посади менеджера (управителя з маркетингу) 25 липня 2018 року з посадовим окладом 7500,0 грн. на місяць.(а.с.57)

Відповідно до характеристики виданої Сільським головою Малнівської сільської ради Мостиського району Львівської області, ОСОБА_4 за час проживання на території сільської ради характеризується з позитивної сторони. За характером врівноважена, спокійна, порушень громадського порядку не допускає, скарг від сусідів та односельчан щодо її поведінки не надходило. (а.с.63)

Характеристикою виданою засновником ТОВ «Люксткр Онлайн», стверджується, що ОСОБА_4 посадові обов`язки виконує сумлінно на високому професійному рівні, в точній відповідності з посадовою регламентацією, систематично проявляючи розумну ініціативу. Проявляє високу компетентність і цілеспрямованість. (а.с.64)

Відповідно до характеристик № 138, № 139 від 13 серпня 2018 року за підписами директора, класного керівника та практичного психолога опорного навчального закладу Малнівського навчально виховного комплексу «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад» ОСОБА_5 на уроках уважний, активний, старанний, вміє робити висновки, відповідальний, товариський, самостійний, працьовитий, позитивний, має багато друзів. Останній вихований, ввічливий, стриманий, толерантний.

Як вбачається з акту обстеження житлово побутових умов від 19 березня 2019 року, складеного завідувачем сектору опіки, піклування та усиновлення служби у справах дітей Мостиської районної державної адміністрації Оноховою Оксаною Василівною, секретарем Малнівської сільської ради Палій Олександрою Іванівною, на підставі заяви ОСОБА_4 , що останньою створені належні житлово побутові умови для сина ОСОБА_5 . Дитина забезпечена усім необхідним, охоплений навчанням та займається футболом.

Згідно висновку №02-36/481 від 11 квітня 2019 року органу опіки та піклування Мостиської районної державної адміністрації щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, вважається за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з мамою за місцем їхнього проживання у АДРЕСА_1 . (а.с.182-183)

Крім того, суд бере до уваги ту обставину, що ОСОБА_3 при подачі позовної заяви про розірвання шлюбу, вказувалось у прохальній частині те, що неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити з ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько й мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Згідно вимог ст. ст. 7, 155 СК України, дитині має бути забезпечена можливість здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 161 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

У відповідності до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно із ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Частиною 3 ст. 29 ЦК України, визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення, але насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Такий висновок узгоджується з правовою позицією викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18), де вказано, що при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Згідно ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору.

Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Положеннями принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю.

Відповідно п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Суд зазначає, що у спірних правовідносинах найкращим інтересам дитини відповідатиме постійне проживання дитини разом із матір`ю, дідусем та бабусею з боку матері, яких дитина в першу чергу відносить до кола своєї сім`ї та за місцем проживання яких створено всі умови для гармонійного розвитку дитини. Примусове передання дитини на постійне проживання із батьком, з якою у дитини станом на час розгляду справи відсутній постійний емоційний, сімейний зв`язок та до якої дитина не відчуває такої сильної прихильності, як до вищеназваних родичів, вочевидь не відповідатиме інтересам дитини. Крім того, примусове передання дитини на постійне проживання із батьком на думку суду може призвести до необхідності зміни соціального оточення дитини, що порушить стабільність життя дитини.

Суд також враховує, що при визначенні місця проживання дитини з матір`ю не відбудеться примусової зміни місця проживання дитини. Зокрема, доказів того, що мати якимось чином перешкоджає батьку спілкуватись з дитиною та вчиняє якісь перешкоди для зустрічі батька з дитиною в процесі досить тривалого розгляду справи не здобуто та позивачем або його представником за первісним позовом суду не надано.

Також варто зауважити на те, що суд вважає, що даний спір виник з вини обох сторін, які не змогли домовитися між собою про місце проживання дитини та про порядок спілкування з дитиною, а під час судового розгляду обидві сторони не намагалися врегулювати спір мирним шляхом з метою зменшення негативного впливу самого факту існування цього спору на дитину.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку що у задоволенні первісного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , за участю третьої особи - Органу опіки та піклування Мостиської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини слід відмовити. Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволити, визначити місце проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що у задоволенні первісного позову було відмовлено, в той час як зустрічний позов було задоволено у повному обсязі.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.29 ЦК України, ст.ст.141, 160, 161 СК України, суд

ВИРІШИВ:
У задоволенні первісного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , за участю третьої особи - Органу опіки та піклування Мостиської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволити.

Визначити місце проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви у розмірі 704,80 грн.

Позивач: ОСОБА_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Третя особа: Орган опіки та піклування Мостиської районної державної адміністрації, який знаходиться за адресою: Львівська область, м. Мостиська, вул. Грушевського, 22

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті, в судовому засіданні 25 червня 2019 року, проголошено його вступну та резолютивну частини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) осіб, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 27 червня 2019 року.

Суддя Л.М.Городецька