Справа №:755/7681/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

з участю секретаря - Кузьменко А.М.,

за участі:

скаржника - ОСОБА_1 ,

представника скаржника - ОСОБА_2,

представника особи, дії якої оскаржуються - Павлюк М.В.,

представника стягувача - Фесенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за скаргою ОСОБА_1 на протиправні дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Крайчинського Сергія Станіславовича, заінтересована особа (стягувач) - Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк», заінтересована особа - Державне підприємство «Сетам»,

установив:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Крайчинського С.С., в якій скаржник просить визнати неправомірними дії виконавця щодо реалізації на електронних торгах квартири АДРЕСА_1 у межах виконавчого провадження № 57071482.

Скарга обґрунтована тим, що на виконанні приватного виконавця Крайчинського С.С. перебуває виконавче провадження № 57071482 з виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва, постановленого 12.05.2010 року у справі № 2-587/10 про стягнення з неї заборгованості в розмірі 138 931,32 Євро, еквівалент станом на 22.10.2009 року 1 656 944,24 грн. В процесі вчинення виконавчих дій приватним виконавцем було описано належну їй квартиру АДРЕСА_1 , проведено її оцінку, та розміщено заявку на її реалізацію. 23.04.2019 року опубліковано оголошення про проведення електронних торгів, лот № 345982. Вважає дії виконавця незаконними, оскільки діє мораторій на звернення стягнення майна, наданого як забезпечення кредиту в іноземній валюті.

В судовому засіданні скаржник та її представник обставини викладені у скарзі, заявлені вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Додатково скаржник зазначила, що вона проживає у даній квартирі, та у зв`язку з нестачею коштів на утримання квартири, взяла до себе жити людей.

В судовому засіданні представник приватного виконавця з доводами скаржника не погодився, просив у задоволенні скарги відмовити з підстав викладених у запереченнях. Зазначив, що скарга є безпідставною. 27.08.2018 року відкрито виконавче провадження, накладено арешт на усе майно боржника, перевірено місце реєстрації боржника. Крім того, виконавцем було встановлено, що в указаній квартирі боржник не проживає, квартира використовується як Хостел, що підтверджено належними доказами. У зв`язку з чим мораторій у даному випадку на скаржника не розповсюджується.

В судовому засіданні представник стягувача зі скаргою не погодився, просив відмовити у її задоволенні з підстав викладених у запереченнях. Вважав дії приватного виконавця законними.

В судове засідання представник ДП «Сетам» не з`явився, надіслав письмові пояснення.

Вислухавши пояснення скаржника, представника скаржника, представника приватного виконавця, представника стягувача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Дана скарга надійшла до Дніпровського районного суду м. Києва 13.05.2019 року.

Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 21.05.2019 року по даній справі відкрито провадження, витребувано матеріали виконавчого провадження.

30.05.2019 року від представника приватного виконавця надійшли заперечення на скаргу та копія виконавчого провадження № 57071482.

30.05.2019 року від стягувача надійшли заперечення.

30.05.2019 року від ДП «Сетам» надійшли письмові пояснення.

В суді встановлено, що 12.05.2010 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено рішення у справі № 2-587/2010 за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, яким стягнуто з ОСОБА_1 борг у сумі 138 931,32 Євро, еквівалент станом на 22.10.2019 року 1 656 944,24 грн. Рішення суду набуло законної сили 14.12.2010 року. 04.05.2012 року видано виконавчий лист на примусове виконання рішення суду.

23.08.2018 року ПАТ АТ «Укргазбанк» подав приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Крайчинському С.С. заяву про примусове виконання рішення суду у справі № 2-587/2010, де просив відкрити провадження та вчинити ряд виконавчих дій.

27.08.2018 року виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57071482.

27.08.2018 року приватний виконавець своєю постановою наклав арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1

Приватним виконавцем здійснено перевірку нерухомого та рухомого майна боржника.

Виконавцем було встановлено, що ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_1 , яка перебуває в іпотеці, іпотекодержатель - ПАТ АБ «Укргазбанк». Згідно свідоцтва про право власності від 20.09.2004 року дана квартира належить боржнику на праві власності.

З матеріалів виконавчого провадження встановлено, що приватним виконавцем вчинено виконавчі дії щодо виконання рішення суду, втім було з`ясовано, що боржник не має коштів у банках, транспортні засоби не зареєстровані, земельні ділянки відсутні, має у власності лише вказану квартиру.

12.03.2019 року виконавцем здійснено вихід за адресою - АДРЕСА_1 , де було вствнолено, що боржник за даною адресою не проживає, там знаходиться Хостел, що підтверджується повідомленням консьєржа ОСОБА_3 та інформацією в мережі Інтернет, про що складено відповідний Акт.

Постановою від 12.03.2019 року приватним виконавцем описано та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 . 16.04.2019 року призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єктів господарювання для участі у виконавчому провадження - для проведення експертної грошової оцінки вказаної квартири.

17.04.2019 року складено Звіт про оцінку квартири. В подальшому квартира виставлена на електронні торги.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 18 ЦПК України визначено, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 382 КК України умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню - карається штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років. Ті самі дії, вчинені службовою особою, - караються штрафом від семисот п`ятдесяти до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені службовою особою, яка займає відповідальне чи особливо відповідальне становище, або особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею, або якщо вони заподіяли істотну шкоду охоронюваним законом правам і свободам громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам юридичних осіб, - караються позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; виконавчих написів нотаріусів; посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.ч. 1-2, 5-8 статті 48 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення з виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Статтею 50 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику.

У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

Згідно статті 56 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

При розгляді даної скарги судом встановлено, що приватним виконавцем накладено було арешт на кошти боржника, однак, постанова не була виконана у зв`язку з їх відсутністю. Транспортні засоби, земельні ділянки боржник не має. Це свідчить проте, що виконавець при накладенні арешту на кошти та майно боржника діяв відповідно до норм статей 48, 50, 56 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», та статей 48, 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Виходом за спірною адресою виконавцем було встановлено, що боржник за місцем реєстрації не проживає, здає квартиру в оренду (Хостел).

З приводу доводів боржника про те, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» суд дійшов наступного.

Згідно з пунктом 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» визначено, що протягом дії цього Закону:

1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Як зазначалось вище, в суді було встановлено, що в даній квартирі боржник не проживає, та здає квартиру в оренду (Хостел). Доказів на спростування даних обставин скаржник не надала.

Викладене дає підстави суду вважати, що квартира АДРЕСА_1 не підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

З огляду на викладене, суд, враховуючи матеріали справи (докази надані сторонами), вимоги законодавства, дійшов висновку, що приватний виконавець діяв в рамках закону, і підстав для задоволення скарги немає. Викладені скаржником обґрунтування не знайшли свого підтвердження в суді, та спростовані матеріалами справи.

Невідповідною є і сама вимога щодо визнання неправомірними дії виконавця щодо реалізації на електронних торгах спірної квартири, оскільки виконавець не здійснює реалізацію майна на електронних торгах, такі дії вчиняють інші особи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 18, 76-89, 258, 259, 260, 353, 354, 447-451, 453 ЦПК України,

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 на протиправні дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Крайчинського Сергія Станіславовича, заінтересована особа (стягувач) - Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк», заінтересована особа - Державне підприємство «Сетам» - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення - 01.07.2019 року.

Суддя: