Справа № 127/2777/19
Провадження № 22-ц/801/1285/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 рокуСправа № 127/2777/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Ковальчука О.В., Якименко М.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 квітня 2019 року, ухваленого суддею Венгрин О.О. (повне рішення складено 22 квітня 2019 року), в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

встановив:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти як повнолітній дитині, що продовжує навчання, у розмірі 2000 грн щомісячно, до закінчення навчання.

У позовній заяві зазначено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Після розірвання в 2005 році між батьками шлюбу позивач залишився проживати разом з матір`ю. Рішенням суду з відповідача стягнуто аліменти на утримання позивача до його повноліття.

Позивач за власною ініціативою змінив прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ». Зазначає, що навчається на 2 курсі денного відділення Вінницького медичного коледжу ім. ак. Д.К. Заболотного по спеціальності «лікувальна справа», не працює, власних джерел доходу немає, продовжує знаходитись на утриманні матері та бабусі. Відповідач ухиляється від виконання батьківського обов`язку по його утриманню, має заборгованість по сплаті аліментів.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 квітня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь і утримання сина ОСОБА_1 в розмірі 350,00 грн, щомісячно, починаючи з 29.01.2019, але лише на період до досягнення 23 річного віку сина і одночасно лише на час його навчання.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд безпідставно не врахував викладені в позовній заяві доводи та прийшов до помилкового висновку про недоведення позивачем його потреби в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_2 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Апеляційна скарга на підставі ст. 369 ЦПК України розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Встановлено, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.4).

Позивач змінив прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені від 15.02.2017 серії НОМЕР_1 (а.с.5).

Відповідно до довідки, виданої Вінницьким медичним коледжем ім. акад. Д.К. Заболотного від 04.10.2018 №646, ОСОБА_1 в 2018 році вступив до Вінницького медичного коледжу ім. акад. Д.К. Заболотного та навчається на 2 курсі денного відділення по спеціальності лікувальна справа, за бюджетною формою навчання (а.с.7). Строк закінчення навчального закладу - 30.06.2021.

Відповідно до частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище повнолітнього сина, який продовжує навчання, і платника аліментів, який має проблеми зі здоров`ям, наявність у відповідача на утриманні неповнолітньої дитини, прийшов до вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на його утримання в розмірі 350 грн на період його навчання.

Не дивлячись на те, що відповідач офіційно не працює, має проблеми зі здоров`ям, а також що на утриманні знаходиться малолітня донька, це не звільняє його від обов`язку надавати матеріальну допомогу власній, вже повнолітній дитині, яка продовжує навчання, задля забезпечення її розвитку.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2018 у справі № 622/373/16-ц.

Позивач, заявляючи вимогу про стягнення з відповідача на його користь аліментів в розмірі 2000 грн, в позовній заяві не обґрунтував їх розміру та не довів необхідності стягнення з відповідача саме такого розміру аліментів на період його навчання, зокрема, не зазначено витрати, які він несе у зв`язку з навчанням (література, проїзд, харчування, можливо проживання у гуртожитку тощо).

Крім того, позивач є повнолітньою особою, цивільно дієздатною, який своїми діями може набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання (ч. 1 ст. 30 ЦК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів вважає, що позивачем не обґрунтовано заявлений до стягнення розмір аліментів.

СК України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина, і цей обов`язок також розповсюджується на матір позивача.

Також колегією суддів враховується, що відповідач рішення суду першої інстанції про стягнення з нього аліментів на користь позивача в розмірі 350 грн не оспорював, погодився зі визначеним судом розміром аліментів, отже, має можливість сплачувати аліменти в такому розмірі.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

М.М. Якименко