ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2842/19 Справа № 199/6651/14 Суддя у 1-й інстанції - Якименко Л.Г. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський Акціонерний Банк в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський Акціонерний Банк

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2015 року

по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський Акціонерний Банк до ОСОБА_1 , третя особа Приватне підприємство Сімор, про звернення стягнення на предмет застави та стягнення штрафу,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року Публічне акціонерне товариство Всеукраїнський Акціонерний Банк (далі ПАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк, банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа Приватне підприємство Сімор (далі ПП Сімор), про звернення стягнення на предмет застави та стягнення штрафу.

Позовна заява мотивована тим, що 24.07.2007 року між ПАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк та ПП Сімор було укладено кредитний договір № 6/К-в у вигляді поновлювальної лінії з максимальним лімітом в сумі 3 000 500,00 доларів США зі сплатою 13 % річних терміном до 23.07.2010 року. Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ПАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк та ОСОБА_1 було укладено договір застави № 3 від 21.08.2007 року, за яким ОСОБА_1 передано у заставу банку належний йому на праві власності транспортний засіб «Мазда Премасі», 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , обтяження зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за № 5529713.

Договором про внесення змін № 39 від 06.04.2011 року до кредитного договору строк користування кредитом було пролонговано та встановлено термін остаточного повернення кредиту до 31.03.2014 року включно.

У подальшому умови договору застави № 3 від 21.08.2007 року в частині розміру відсотків річних за користуванням кредитом та строків його повернення змінювались на підставі договорів про зміни: від 21.11.2007 року № 1, від 07.02.2008 року № 2, від 26.06.2008 року № 3, від 02.12.2008 року № 4, від 13.02.2009 року № 5; договорів про внесення змін: від 07.08.2009 року № 6, від 14.01.2010 року № 7, від 06.04.2011 року № 8.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2012 року, що набрало законної сили, у справі № 27/5005/4929/2012 з ПП Сімор на користь ПАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 6/К-в від 24.07.2007 року в розмірі 27 900 152,00 грн., яке позичальником не виконано.

Позичальник належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконував. Уточнивши позовні вимоги, позивач зазначив, що станом на 16.02.2015 року утворилась заборгованість в розмірі 31 847 647,60 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 26 140 192,36 грн.; прострочена заборгованість за кредитом по траншам у доларах США в розмірі 100 000,00 доларів США, що еквівалентно 2 604 989,30 грн.; прострочена заборгованість за відсотками в розмірі 2 616 802,13 грн.; прострочена заборгованість за відсотками за траншами у доларах США в розмірі 10 723,08 долари США, що еквівалентно 279 335,09 грн.; інфляційні втрати за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 54 563,75 грн.; інфляційні втрати за несвоєчасне погашення відсотків в розмірі 14 857,99 грн.; 3 % річних за траншами у гривні в розмірі 104 556,38 грн.; 3 % річних за траншами у доларах США в розмірі 808,38 доларів США, що еквівалентно 21 058,21 грн.; комісія в розмірі 11 292,39 грн.

Ураховуючи викладене, уточнивши позовні вимоги, ПАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк, просило суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь суму заборгованості за кредитним договором № 6/К-в від 24.07.2007 року, яка станом на 16.02.2015 року становила 31 847 647,60 грн., шляхом звернення стягнення на предмет застави згідно з договором застави № 3 від 21.08.2007 року транспортній засіб «Мазда Премасі», 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шляхом проведення публічних торгів з початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому на звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчий дій; стягнути з ОСОБА_1 на користь банку понесені ним судові витрати.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.08.2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неправильно визначено строки позовної давності. Відповідно до частини п`ятої статті 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Оскільки кредитний договір є зобов`язанням з визначеним строком виконання, то початок перебігу строку позовної давності слід рахувати з дати закінчення терміну користування кредитом.

Згідно з пунктом 1.1.2. кредитного договору термін користування кредитом визначено до 16:00 год. 23.07.2010 року.

Договором про внесення змін № 39 від 06.04.2011 року до кредитного договору строк користування кредитом було пролонговано та встановлено термін остаточного повернення кредиту до 31.03.2014 року включно.

Договором про внесення змін від 06.04.2011 року до договору застави внесено відповідні зміни до пункту 1.1. та встановлено, що строк користування кредитом було пролонговано до 31.03.2014 року включно. Банком до суду першої інстанції було надано належним чином завірену копію вказаного договору про внесення змін від 06.04.2011 року до договору застави.

Проте, судом не було належним чином досліджено питання продовження дії кредитного договору та зроблено невірний висновок про те, що строк виконання зобов`язань за кредитним договором наступив 23.07.2010 року.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Рішення суду першої інстанції не відповідає указаним вимогам закону.

За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У частині першій статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Так, згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом першої інстанції установлено, що 24.07.2007 року між ПАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк та ПП Сімор було укладено кредитний договір № 6/К-в у вигляді поновлювальної лінії з максимальним лімітом у сумі 3 000 500,00 доларів США зі сплатою 13 % річних терміном до 23.07.2010 року.

Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ПАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк та ОСОБА_1 було укладено договір застави № 3 від 21.08.2007 року, за яким ОСОБА_1 передано у заставу ПАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк належний йому на праві власності транспортний засіб «Мазда Премасі», 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , обтяження зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за № 5529713.

У подальшому умови договору застави № 3 від 21.08.2007 року в частині розміру відсотків річних за користуванням кредитом та строків його повернення змінювались на підставі договорів про зміни: від 21.11.2007 року № 1, від 07.02.2008 року № 2, від 26.06.2008 року № 3, від 02.12.2008 року № 4, від 13.02.2009 року № 5; договорів про внесення змін: від 07.08.2009 року № 6, від 14.01.2010 року № 7, від 06.04.2011 року № 8.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2012 року, що набрало законної сили, у справі № 27/5005/4929/2012 з ПП Сімор на користь ПАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 6/К-в від 24.07.2007 року в розмірі 27 900 152,00 грн., яке позичальником не виконано.

Позичальник належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконував, унаслідок чого утворилась заборгованість, яка за розрахунком банку, станом на 16.02.2015 року становила 31 847 647,60 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 26 140 192,36 грн.; прострочена заборгованість за кредитом по траншам у доларах США в розмірі 100 000,00 доларів США, що еквівалентно 2 604 989,30 грн.; прострочена заборгованість за відсотками в розмірі 2 616 802,13 грн.; прострочена заборгованість за відсотками за траншами у доларах США в розмірі 10 723,08 долари США, що еквівалентно 279 335,09 грн.; інфляційні втрати за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 54 563,75 грн.; інфляційні втрати за несвоєчасне погашення відсотків в розмірі 14 857,99 грн.; 3 % річних за траншами у гривні в розмірі 104 556,38 грн.; 3 % річних за траншами у доларах США в розмірі 808,38 доларів США, що еквівалентно 21 058,21 грн.; комісія в розмірі 11 292,39 грн. (а.с.157-158, т.1).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позичальник належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконував, унаслідок чого утворилась заборгованість. Строк виконання зобов`язань за кредитним договором було встановлено до 23.07.2010 року, зміни до кредитного договору щодо строку його дії не вносились. Тому, на підставі статті 266 ЦК України, згідно з якою зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), суд відмовив в задоволенні позову у зв`язку з пропуском банку строку позовної давності, про застосування якої заявив відповідач, оскільки строк для звернення до суду з позовом сплив 23.07.2013 року, а банк звернувся з позовом до суду 06.08.2014 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Встановлено, що ОСОБА_1 до суду першої інстанції подав заяву про застосування строку позовної давності (а.с.122, т.1).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Посилаючись на пропуск банком строку позовної давності, суд першої інстанції не звернув уваги на таке.

Обґрунтовуючи позов, банк посилався на те, що договором про внесення змін № 8 від 06.04.2011 року до договору застави від 21.08.2007 року внесено зміни до пункту 1.1. та встановлено, що строк користування кредитом встановлено до 31.03.2014 року включно (а.с.21, т.1).

Крім того, у матеріалах справи наявне рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2012 року, що набрало законної сили, у справі № 27/5005/4929/2012 за позовом ПАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк до ПП Сімор про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким встановлено факт укладення додаткової угоди № 40 від 06.04.2011 року до кредитного договору від 24.07.2007 року, якою визначено строк користування кредитом до 31.03.2014 року (а.с.22-27, т.1).

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (частина третя статті 61 ЦПК України 2004 року).

Таким чином, суд першої інстанції у порушення статей 212-214, 303, 315 ЦПК України 2004 року на зазначені вимоги закону та обставини справи уваги не звернув, доводів позивача про те, що строк дії кредитного договору встановлено до 31.03.2014 року, а не до 23.07.2010 року, про що підписано відповідні договори про внесення змін до кредитного договору від 24.07.2007 року та договору застави від 21.08.2007 року, укладеного між банком та ОСОБА_1 , не перевірив, та дійшов передчасного висновку про відмову в задоволенні позову з підстав пропуску позовної давності.

Вирішуючи позовні вимоги банку, колегія суддів виходить з наступного.

З розрахунку, наданого ПАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк, вбачається, що станом на 16.02.2015 року заборгованість відповідача становить 31 847 647,60 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 26 140 192,36 грн.; прострочена заборгованість за кредитом по траншам у доларах США в розмірі 100 000,00 доларів США, що еквівалентно 2 604 989,30 грн.; прострочена заборгованість за відсотками в розмірі 2 616 802,13 грн.; прострочена заборгованість за відсотками за траншами у доларах США в розмірі 10 723,08 долари США, що еквівалентно 279 335,09 грн.; інфляційні втрати за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 54 563,75 грн.; інфляційні втрати за несвоєчасне погашення відсотків в розмірі 14 857,99 грн.; 3 % річних за траншами у гривні в розмірі 104 556,38 грн.; 3 % річних за траншами у доларах США в розмірі 808,38 доларів США, що еквівалентно 21 058,21 грн.; комісія в розмірі 11 292,39 грн.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт того, що у ОСОБА_1 перед банком існує заборгованість за вищевказаним кредитним договором.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків.

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, банк, як кредитор, позбавлений права нараховувати відсотки та інші платежі, передбачені кредитним договором, після спливу строку кредитування, що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Отже, заборгованість відповідача перед банком по відсоткам та пенею має обраховуватися за період часу дії кредитного договору з 24.07.2007 року до 31.03.2014 року та становить, згідно розрахунку заборгованості, наданого банком: по відсоткам 4627 грн. 23 коп., пеня 794 грн. 65 коп.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ Всеукраїнський банк розвитку підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором за період часу з 24.07.2007 року по 31.03.2014 року по відсоткам в розмірі 4627 грн. 23 коп. та пеня в розмірі 794 грн. 65 коп.

Що стосується вимоги про стягнення комісії в розмірі , колегія суддів враховує, що .

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового про часткове задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим апеляційна скарга банку підлягає задоволенню частково.

На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 7 673,40 грн.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський Акціонерний Банк в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський Акціонерний Банк задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2015 року скасувати та постановити нове.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський Акціонерний Банк до ОСОБА_1 , третя особа Приватне підприємство Сімор, про звернення стягнення на предмет застави та стягнення штрафу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський Акціонерний Банк суму заборгованості за кредитним договором № 6/К-в від 24 липня 2007 року, яка станом на 16 лютого 2015 року становила 31 847 647,60 грн., яка складається із: прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 26 140 192,36 грн.; прострочена заборгованість за кредитом по траншам у доларах США в розмірі 100 000,00 доларів США, що еквівалентно 2 604 989,30 грн.; прострочена заборгованість за відсотками в розмірі 2 616 802,13 грн.; прострочена заборгованість за відсотками за траншами у доларах США в розмірі 10 723,08 долари США, що еквівалентно 279 335,09 грн.; інфляційні втрати за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 54 563,75 грн.; інфляційні втрати за несвоєчасне погашення відсотків в розмірі 14 857,99 грн.; 3 % річних за траншами у гривні в розмірі 104 556,38 грн.; 3 % річних за траншами у доларах США в розмірі 808,38 доларів США, що еквівалентно 21 058,21 грн.; комісія в розмірі 11 292,39 грн., шляхом звернення стягнення на предмет застави згідно з договором застави № 3 від 21 серпня 2007 року транспортній засіб «Мазда Премасі», 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шляхом проведення публічних торгів з початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому на звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчий дій.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський Акціонерний Банк судовий збір в розмірі 7 673,40 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко