Провадження №2/521/2440/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Тополевої Ю.В.,

за участю секретаря Манюка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.10.2011 року у розмірі 32562,17 грн. та судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

Позов обґрунтований такими обставинами. 04 жовтня 2011 року між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 був укладений договір № б/н від 04.10.2011, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 8000 грн., а відповідач зобовязався сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У звязку з тим, що боржник порушив умови договірних зобовязань, виникла заборгованість за кредитом у загальному розмірі 32562,17 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача а також судовий збір.

Позивач подав до канцелярії суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив розгляд справи проводити у його відсутність.

29.03.2019 року відповідачем було надано відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень проти позову відповідачем зазначено, що строк дії картки сплинув в травні 2013 року, про що зазначено на лицьовому боці Картки, Тобто, сторони погодили порядок та строки виконання зобовязання, який сплинув в останній день травня 2013 року. Відповідач зазначив, що позивач звернувся до суду 14.07.2016 року, тобто через два місяця після спливу строку позовної давності. Більше того, згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, ним нараховувалась заборгованість за період з 04.10.2011 по 23.06.2016. Таким чином, позивачем нараховано заборгованість як за кредитом так і за процентами, неустойкою за 5 років, не дивлячись на встановлені ЦК України строки загальної позовної давності у три роки та спеціальної в один рік для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Позивач вказав, що сплив позовної давності є підставою для відмови у позові.

Крім того зазначив, що з моменту укладення договору, починаючи з 08.07.2013 року позивачем була змінена процентна ставка до 30,00 % на рік на суму заборгованості, з 01.10.2014 року до 38,40 % на рік, а з 01.04.2015 до 46,80 % на рік. Вважає, що сума заборгованості за тілом кредиту складає 3123,16 грн., а в результаті неправомірного збільшення позивачем процентної ставки, без його відома, із 08.07.2013 року заборгованість за процентами складає 24562,17 грн., що у 8 разів перевищує заборгованість за тілом кредиту.

Просив застосувати до позовної заяви наслідки пропуску позовної давності та у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

14.05.2019 року представник позивача надав відповідь на відзив, де зазначив, що 26.12. 2013 року відповідачем сплачено 300 грн. на погашення заборгованості за кредитною карткою, чим перервано перебіг строків позовної давності. Зазначив, що Умовами і Правилами надання банківських послуг в А-Банку не передбачено зміну процентної ставки в односторонньому порядку. Банк має право лише запропонувати Клієнту нові умови кредитування (новий розмір процентів), і якщо клієнт не згоден з даними умовами, він має право від них відмовитись, погасити наявну заборгованість і не використовувати дану кредитну карту. Однак, як вбачається з розрахунку заборгованості, боржник продовжував використовувати кредитну картку і після зміни процентної ставки. Також зазначив, що в даному випадку зміна процентної ставки відбувалась виключно до умов договору, у звязку з простроченням погашення поточної заборгованості клієнтом. Дана зміна передбачена умовами кредитного договору та є погодженою сторонами. Просив позов задовольнити у повному обсязі.

Суд, вивчивши позовну заяву та заяви по суті справи, заслухавши думку відповідача, дослідивши матеріали справи, нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав Заяву б/н від 04.0.2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 8000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно п. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки Банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, встановлено, що між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 «Умов та Правил надання банківських послуг». Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Згідно з п. 3.2, 3.3 «Умов та Правил надання банківських послуг», клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт.

Згідно з п. 5.3 «Умов та Правил надання банківських послуг», передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку.

У разі незгоди зі змінами «Умов та Правил надання банківських послуг» або «Тарифів банку» клієнт має право надати Банку заяву про розірвання договору, виконавши умови п. 6.4 Договору.

За змістом ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не надано доказів звернення із заявою про розірвання договору до Банку, більше того, як вбачається з розрахунку заборгованості, боржник продовжував використовувати кредитну картку і після зміни процентної ставки.

Власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 6.7 Договору.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 23.06.2016 року, за відповідачем виникла заборгованість у розмірі 32562,17 грн., яка складається з наступного:

- 3123,16 гривень заборгованість за кредитом;

- 24562,24 гривні заборгованість по процентам за користування кредитом.

- 2850,00 грн. заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до пункту 8,6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн. штраф (фіксована складова);

- 1526,77 грн. штраф (процентна складова).

Згідно з ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Згідно з ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що остання операція з погашення кредиту була проведена відповідачем 26.12.2013 року на суму 300,00 грн., а з позовом до суду позивач звернувся 14.07.2016 року.

Таким чином, оскільки відповідач здійснив останній платіж 26.12.2013 року, а Банк звернувся до суду 14.07.2016 року, то строк позовної давності до платежів не збіг.

Щодо вимог про стягнення з відповідача неустойки (штрафу, пені), то суд вважає такі вимоги не підлягають задоволенню в звязку із спливом строку позовної давності.

Відповідно до ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Разом з цим, ч.1 та п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачають, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем встановлено, що заборгованість нараховувалась за період з 04.10.2011 року по 23.06.2016 року, тобто позивачем нараховано заборгованість як за кредитом, процентами так і за неустойкою за 5 років,

Отже, з огляду на зазначені положення закону про застосування позовної давності в один рік відносно вимог про стягнення неустойки, та з врахуванням заяви відповідача про застосування строків позовної давності, суд приймає до уваги викладені у відзиві доводи відповідача, та вважає, що у задоволенні позову в частині стягнення неустойки (штрафу, пені) потрібно відмовити.

Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачем визнано ціну позову у розмірі 32562,17 грн., тобто судовий збір по справі, станом на подання позовної заяви до суду, складає 1378,00 грн.

Враховуючи процент задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті витрати на оплату судового збору у розмірі 1171,30 грн. (1378,00 грн. 206,70 грн. (15 % судового збору) = 1171,30 грн. вимоги про стягнення заборгованості, які задоволено на 85%).

Керуючись ст.ст. 257, 525, 526, 549, 612, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, 20, на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», адреса місцезнаходження: 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11, Код , заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.10.2011 року у розмірі 27685 (двадцять сім тисяч шістсот вісімдесят пять) гривень 40 копійок, яка складається з наступного:

- 3123,16 гривень заборгованість за кредитом;

- 24562,24 гривні заборгованість по процентам за користування кредитом.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, 20, на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», адреса місцезнаходження: 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11, Код , судовий збір у розмірі 1171 (одна тисяча сто сімдесят одна) гривня 30 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 27 червня 2019 року.

Суддя: Ю.В. Тополева