РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/12538/18

пр. № 2/759/1706/19

24 травня 2019 року суддя Святошинського районного суду міста Києва Миколаєць І.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (у порядку письмового провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» (03062, м. Київ, просп. Перемоги, 65) про стягнення недоплаченої суми страхової виплати,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 р. позивач звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ПАТ «Страхова компанія «ТАС», вимогами якого є стягнення коштів в розмірі 8320,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що 04.04.2003 року між позивачем та Страховиком було укладено Договір страхування життя (Поліс АВ № 0001708) за програмою „ТАС-ЛАЙФ". Протягом строку дії полісу страхування позивач здійснювала сплату страхових внесків згідно укладеного Договору. 20.04.2018р. страховиком була здійснена страхова виплата згідно Договору Страхування життя від 20.03.2003р. у розмірі 146 103,71 грн., проте згідно запиту щодо розрахунку виплат та оподаткування прибутку позивач отримала лист від 11.05.2018р., згідно якого відповідач дійшов до висновку, що сума сплачених позивачем страхових внесків за даним полісом склала 46 700,34 грн. Вважає, що дане твердження є а невірним, оскільки позивач протягом 15 років сплачувала по 300 доларів США в гривневому еквіваленті по курсу на день сплати страхових внесків. Таким чином 4500,00 доларів США (сума сплачених внесків) на день виплати становить: 4500,00 х 26,225963 (курс долара США на день виплати) = 118 016,83 грн. Загальна сума до виплати Вигодонабувачу (позивачу) на день виплати повинна скласти 159 274,73 грн.

Отже фактична сума до виплати становить 159 247,73 грн. - 4 824,00 грн. = 154 423,73 грн. Таким чином позивачем не доодержано суму в розмірі 8 320,00 грн. (154 432,73 підлягала оплаті) - 146 103,71 (сума що виплачена) = 8320,00 грн.

Оскільки в результаті неправильних розрахунків відповідачу завдано збитків на суму 8320,00 грн., просить задовольнити її позов в повному обсязі.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17.10.2018 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі. Вважає, що даний позов не підлягає задоволенню, оскільки мотиви та підстави, зазначені в позовній заяві щодо недоплати страхової суми, невірного розрахунку розміру страхової суми, щорічних бонусів є безпідставними, хибними та такими, що необгрунтовані належними та допустимими доказами і не відповідають фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

У зв`язку із настанням 04 квітня 2018 року страхової події за страховим випадком «Дожиття», страховиком на підставі заяви позивача було прийнято рішення про здійснення страхової виплати у відповідності до умов Договору страхування у розмірі 6073,17 доларів США, що еквівалентно 159274,73 грн.

Позивачем протягом дії Договору страхування було внесено страхових платежів у національній валюті України у розмірі 46700,34грн., а 20.04.2018 року страховиком була здійснена страхова виплата в розмірі - 46103,71грн.

Оскільки здійснення страхової виплати є такою, що здійснена в повній відповідності до умов Договору та вимог чинного законодавства України, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

30.11.2018 р. позивачем надано відповідь на відзив, в якій заперечує доводи та посилання відповідача, та посилаючись на те, що відповідачем не було надано жодного доказу, що свідчили б про утримання та перерахунок до бюджету податку на доходи фізичних осіб в розмірі 12158,03 грн. та військового збору в розмірі 1013,17 грн., позивачу завдано збитків на суму 8320,00 грн.

07.12.2018 р. відповідачем надано заперечення на позовну заяву, в якій посилаючись на правомірно проведену страхову виплату та ненадання позивачем належних доказів в розумінні ст. ст. 77, 80, 81 ЦПК України, на підтвердження своїх доводів, просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Суд, розглянувши наявні у справі докази, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 4 Закону України «Про страхування» передбачено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про страхування», добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Видами добровільного страхування можуть бути, зокрема, страхування життя.

Згідно ч. 6 ст. 6 Закону України «Про страхування», страхування життя - це вид особистого страхування, який передбачає обов`язок страховика здійснити страхову виплату згідно з договором страхування у разі смерті застрахованої особи, а також, якщо це передбачено договором страхування, у разі дожиття застрахованої особи до закінчення строку дії договору страхування та (або) досягнення застрахованою особою визначеного договором віку.

З матеріалів справи вбачається, що 04.04.2003 року між позивачем та Страховиком було укладено Договір страхування життя (Поліс АВ № 0001708) за програмою „ТАС-ЛАЙФ". За даним Договором страхування Застрахованою особою був ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Умовами Договору страхування визначено, що Вигодонабувачем у випадку «Дожиття» є позивач - ОСОБА_1 . Умовами Договору регламентовано, що Заява на страхування з усіма додатками, Поліс страхування та правила страхування є юридичною основою взаємовідносин Страховика та Страхувальника і розглядаються як єдине ціле та становлять Договір страхування життя (а.с. 5).

Відповідно до пункту 9.4. Правил страхування, ч. 4 ст. 19 Закону України «Про страхування» грошові зобов`язання сторін за договорами, за їх згодою, можуть бути визначені як у національній валюті України, так вільно конвертованій валюті або розрахункових величинах, що визначають фактичний розмір зобов`язань страховика на дату виконання цих зобов`язань.

Відповідно до ч.1 ст. 19. Закону України «Про страхування» страхувальники згідно з укладеними договорами страхування мають право вносити платежі лише у грошовій одиниці України.

Пунктом 9.5. Правил страхування регламентовано, що у разі визначення грошових зобов`язань у вільноконвертованій валюті для здійснення розрахунків за Договором відповідно до п. 9.3. Правил, застосовується офіційний обмінний курс Національного банку України на дату здійснення розрахунку.

Відповідно до умов Договору страхування Позивачем було сплачено страхові внески на розрахункові рахунки Страховика, відкриті в установах банків у національній валюті України - гривні у строки та у встановлених розмірах.

Таким чином, протягом дії Договору страхування фактично на рахунок Страховика у грошовій одиниці України - гривні надійшло страхових внесків (платежів) за Договором страхування у розмірі - 46700,34 грн.

Наведений позивачем у позовній заяві розрахунок сплачених страхових внесків (платежів) в цілому за Договором страхування є невірним, оскільки датами розрахунку, тобто датами внесення страхових внесків (платежів) щорічно протягом 15 років були дати здійснення оплати страхових внесків (платежів) Позивачем на рахунок Страховика.

Як наслідок невірного розрахунку розміру сплачених страхових внесків (платежів), позивачем хибно здійснюється порядок оподаткування страхової виплати.

У зв`язку із настанням 04 квітня 2018 року страхової події за страховим випадком «Дожиття», страховиком на підставі заяви Позивача було прийнято рішення про здійснення страхової виплати у відповідності до умов Договору страхування у розмірі 6073,17 доларів США., що еквівалентно 159274,73 грн.

Згідно з п. 35.1. Податкового Кодексу України сплата податків та зборів здійснюється в грошовій формі - національній валюті України.

Позивачем протягом дії Договору страхування було внесено страхових платежів у національній істоті України у розмірі 46700,34грн., а тому у відповідності до вимог п. 170.8.2. Податкового Кодексу України податок на доходи фізичних осіб склав - 12158,03 грн., та згідно з п. 164.2.15. Податкового кодексу України військовий збір склав - 1013, 17 грн.

20.04.2018 року Страховиком була здійснена страхова виплата на банківські реквізити, зазначені Позивачем у заяві на виплату в розмірі - 146103,53грн. (сто сорок шість тисяч сто три гривні, 53 коп.), разом із страховою виплатою була повернута переплата у розмірі 0,18 грн. Всього було перераховано суму у розмірі 146103,71грн. (а.с. 43).

Здійснення страхової виплати є такою, що здійснена в повній відповідності до умов Договору та вимог чинного законодавства України.

Цивільним процесуальним кодексом України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, які мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). За положеннями статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

У відповідності до частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Законодавець виключає збирання доказів судом, що стосується предмета спору, з власної ініціативи, за винятком витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом, як передбачено частиною 7 статті 81 ЦПК України.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, суд вважає проведену страхову виплату правомірною, такою, що відповідає умовам договору страхування та чинному законодавству України, а, відповідно, вимоги позивача безпідставними, не обґрунтованими та не доведеними, а позов таким що не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 6, ч. 13 ст. 7, 8-13, 18, 19, 77-79, 89, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» (03062, м. Київ, просп. Перемоги, 65) про стягнення недоплаченої суми страхової виплати- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду м. Києва, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя І.Ю. Миколаєць