Справа № 509/4300/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 року смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.,

при секретарі Дорошко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Овідіополь цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

Про визнання права власності на 1 /2 частину житлового будинку з прибудовами та 1/2частину земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

22.11.2016 року ОСОБА_1 звернулась до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 , про поділ спільного майна подружжя ,а саме вимогу щодо виділення ОСОБА_1 , в натурі у власність частину житлового будинку з надвірними господарськими будівлями і спорудами, яка становить 42 /100 частки та Ѕ частину земельної ділянки площею 0,05 га, розташованої в АДРЕСА_1 , виділення відповідачу ОСОБА_2 , на праві власності 49/100 частини житлового будинку дійсною вартістю 1 274 000 гривень та Ѕ частини земельної ділянки площею 0,05 га, розташованої в АДРЕСА_1 та залишення у спільній власності та спільному користуванні ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 у житловому будинку АДРЕСА_1 , житловий масив « Чорноморка »: 1-6 -коридор розміром 13.6 квадратних метри та 1-3 топкову кімнату розміром 11.7 квадратних метри, що складає 9/100 частин житлового будинку.

В обґрунтування вказаного позову зазначила, що їй, ОСОБА_1 та відповідачеві ОСОБА_2 , на праві спільної сумісної власності належить наступне майно:

- земельна ділянка площею0.100 га , розміщену на землях, що знаходилась у віданні Таїровської с/ Ради Овідіопольського району Одеської області яка була придбана за договором купівлі продажу від 07.09.2000 року на яку вподальшому був отриманий Державний акт на право приватної власності на землю на ім?я чоловіка - ОСОБА_2 на підставі рішення виконкому Таїровської селищної Ради Овідіопольського району Одеської області № 292 від 27.10.2000 року. Державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю НОМЕР_4 20.02.2003 року.

- розміщений на вищевказаній земельній ділянці житловий будинок АДРЕСА_1 житловому масиві АДРЕСА_1 під літерами А ,А1,А2, а 4 загальною площею 316,9 кв. метрів та надвірних споруд: під літ. «Б» - гараж, №№ 1-3 - споруди;

Оскільки відповідач в добровільному порядку не визнає за нею право на належну їй частку у спільно набутому ними за час шлюбу майні, вона вимушена була звернутися 22.11. 2016 року з позовом до суду.

24.11.2016 року справа надійшла до провадження судді Бочарова А.І.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.11. 2016 року справу прийнято до свого провадження, та ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 10.02.2017 року.

У підготовче судове засідання призначене на 10.02.2017 року з`явилася позивач та повідомила про те що відповідач ОСОБА_2 попросив строк для укладення мирової угоди про що вона подала заяву суду та просила відкласти розгляд справи терміном на два місяці для вирішення питання розподілу майна між подружжям шляхом мирного врегулювання.

У підготовче судове засідання, призначене на 10 .04.2017 року сторони в засідання з`явились, повідомили про те що мирової угоди не досягли .

Відповідач ОСОБА_2 надав суду заперечення на позовну заяву, датоване 07.04. 2017 року, в якому не визнав позов та заперечував проти задоволення вказаного позову з мотивів неправильної грошової оцінки позивачкою об`єктів майна, не включення іншого майна позивачкою до переліку спільно нажитого майна , недоцільності виділення позивачці житлових приміщень , а йому приміщень, які знаходяться на мансардному поверсі та які не відносяться до житлових приміщень.

Представником позивачки адвокатом Глух Н.А. було заявлене клопотання про проведення судової будівельно- технічної експертизи. Перед експертами поставити питання про можливі варіанти розподілу житлового будинку з прибудовами та земельної ділянки, які знаходяться у власності сторін .

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 10.04. 2017 року призначено по справі судову будівельно- технічну експертизу , проведення вказаної експертизи було доручено експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертизи Міністерства юстиції України.

Висновок судової будівельно - технічної експертизи надійшов до суду в листопаді 2018 року та ухвалою Овідіопольського районного суду від 22.11. 2018 року провадження по справі відновлено та підготовче судове засідання призначене на 29.01.2019 року.

29.01.2019 року позивачем після відновлення провадження по справі уточнювались позовні вимоги щодо варіантів розподілу майна та оцінки позову з врахуванням висновків проведеної судової будівельно-технічної експертизи.

29.01.2019 року відповідач ОСОБА_2 в судове засідання з`явився та надав додатково заперечення на позовну заяву про розподіл майна подружжя в якому заперечував, вважаючи що

- позивачка вказала не все майно ;

- надала суду недостовірні відомості щодо технічного стану житлового будинку та проведених в ньому будівельних та ремонтних робіт ;

- не погоджується з запропонованим експертом Рапач К.В . варіантом розподілу житлового будинку , відповідно до якого одному з власників надається мансардне приміщення для проживання , що суперечить нормам ДБН.

Також відповідачем був наданий до суду технічний звіт про можливість поділу житлового будинку з виводом кожної частини в окрему одиницю, виконаний МПП «Рубікон «, відповідно до висновків якого вказано, що розділ будинку з виводом в окремі одиниці неможливий в силу конструктивних особливостей будинку . Фізичний поділ будинку без реконструкції з прибудовами неможливий в силу невідповідності однієї з квартир вимогам ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки », що ставляться до квартир. » 25.02. 2019 року в підготовче судове засідання позивачем надано відповідь на відзив ( заперечення ) відповідача , в якому ОСОБА_1 вказує, що нею відповідачу було запропоновано п`ять різних варіантів для вирішення питання розподілу, в тому числі і продаж житлового будинку з земельною ділянкою та розподіл отриманих від продажу коштів . Жоден з вказаних варіантів відповідач не сприйняв позитивно та продовжує порушувати її права власника.

Також надано копію постанови Верховної Ради України « про перейменування населених пунктів та районів,відповідно до п.12 ч.1 якої перейменовано село Мізікевича Овідіопольського району Одеської АДРЕСА_1 .

25.02. 2019 року позивачем була подана уточнена позовна заява відповідно до п.2ч.2 ст.49 ЦПК України,в якому остання просила :

-визнати за нею - ОСОБА_1 , право власності на 1/2 частину житлового будинку під номером АДРЕСА_1 , під літерами А,А1,А2, а4 загальною площею 316,9 кв. метрів, житловою площею 56,3 квадратних метри та який складається з наступних приміщень: 1-8 коридору розміром 21.4 кв. метра, 1-9 житлової кімнати розміром 15,7 кв. метра, 1-10 - вітальні розміром 26.7 кв. метра , 1-11- житлової кімнати розміром 13.9 кв. метра, 1-12- ванни розміром 6.7 кв. метра, 1-13 - кухні розміром 15.5 кв. метра , 1-14 - туалету розміром 1.8 кв. метра, 1-15 - кімнати відпочинку розміром 111.1 кв. метра, балкону під цифрою 1 розміром 1.9 кв. метра , 1-1 - підсобного приміщення розміром 30.9 кв. метра , 1-2 - підсобного приміщення розміром 13.8 кв. метра , 1-3 топкової кімнати розміром 11.7 кв. метра, 1-4 - підсобного приміщення розміром 15.5 кв. метра , 1-5 - кладової розміром 2.3 кв. метра, 1-6 - коридору розміром 21.4 кв. метра , гаражу під літ. «Б» та споруд № 1-3 .

-визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,100 га, розташованої в АДРЕСА_1 .

- стягнути з відповідача - ОСОБА_2 на користь позивачки судовий збір :в сумі 6890 гривень, витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 5942 ,40 гривень.

25.02. 2019 року сторони з`явились в судове засідання та відповідач ОСОБА_2 ознайомившись з уточненим позовом, заявив про те, що йому необхідно додатковий час для надання письмових пояснень.

18.3.2019 року в судове засідання з`явились сторони та представник позивача.

Клопотань сторони не заявили та не заперечували щодо закінчення підготовчого засідання та переходу до судового розгляду справи.

18.03. 2019 року судом винесена ухвала про закінчення підготовчого провадження та про перехід до судового розгляду справи.

16.05. 2019 року в судове засідання з`явилась позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

В зв`язку з першою неявкою відповідача справа слуханням перенесена на 27 червня 2019 року.

30 травня 2019 року, в перерві між судовими засіданнями, відповідач додатково ознайомився з матеріалами цивільної справи, що підтверджується його підписом.

20 червня 2019 року ОСОБА_2 через канцелярію суду подав заяву, в якій визнав позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на 1 /2 частину житлового будинку з прибудовами та Ѕ частину земельної ділянки в повному обсязі та просив наступне судове засідання провести в його відсутність.

27 червня 2019 року в судове засідання з`явилась позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4

Позивач ОСОБА_1 подала заяву через канцелярію суду про те , що підтримує позов в повному обсязі та просить розглянути справу у її відсутність.

Згідно з вимогами ч.1 та ч.4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

При наявності заяв обох сторін по справі суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вищеописане спірне нерухоме майно , а саме :

житловий будинок з прибудовами під номером АДРЕСА_1 масив АДРЕСА_1 , під літерами А,А1,А2, а4 загальною площею 316,9 кв. метрів, житловою площею 56,3 квадратних метри та складається з наступних приміщень: 1-8 коридору розміром 21.4 кв. метра, 1-9 житлової кімнати розміром 15,7 кв. метра, 1-10 - вітальні розміром 26.7 кв. метра , 1-11- житлової кімнати розміром 13.9 кв. метра, 1-12- ванни розміром 6.7 кв. метра, 1-13 - кухні розміром 15.5 кв. метра , 1-14 - туалету розміром 1.8 кв. метра, 1-15 - кімнати відпочинку розміром 111.1 кв. метра, балкону під цифрою 1 розміром 1.9 кв. метра , 1-1 - підсобного приміщення розміром 30.9 кв. метра , 1-2 - підсобного приміщення розміром 13.8 кв. метра , 1-3 топкової кімнати розміром 11.7 кв. метра, 1-4 - підсобного приміщення розміром 15.5 кв. метра , 1-5 - кладової розміром 2.3 кв. метра, 1-6 - коридору розміром 21.4 кв. метра , гаражу під літ. «Б», споруд № 1-3 та земельна ділянка площею0.100 га ,розміщена на землях, що знаходилась у віданні Таїровської с/ Ради Овідіопольського району Одеської області, яка була придбана за договором купівлі продажу від 07.09. 2000 року є спільною сумісною власністю подружжя, придбаною позивачкою та відповідачем під час перебування у шлюбі, що тривав з 27 лютого 1998 року до 27 січня 2014 року, коли шлюб було розірвано.

Правовстановлюючі та технічні документи - Договір купівлі-продажу від 07 вересня 2000 року, посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Панченко О.О. та зареєстрований в реєстрі за № 1846, Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 , виданий Таїровською селищною Радою народних депутатів на підставі рішення Таїровської селищної Ради Овідіопольського району Одеської області № 292 від 27 жовтня 2000 року та зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за НОМЕР_4 20.02. 2003 року . Свідоцтво про право власності на нерухоме майно на житловий будинок з прибудовами, розташований в АДРЕСА_1 від 31.05. 2010 року ,зареєстроване а електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 17.08.2010 року , технічний паспорт житлового будинку і господарчих будівель та споруд , складений КП « Овідіопольське районне бюро технічної інвентаризації» станом на 21.11. 2008 року , оформлений на ім`я ОСОБА_2 . Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27 січня 2014 року у цивільній справі № 520/9428/13-ц, шлюб між нею та відповідачем було розірвано.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 з неповнолітньою донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилась мешкати у вказаному будинку та продовжувала вкладати грошові кошти у вказаний будинок, що підтверджується наданими нею розрахунком витрат на проведення ремонтних робіт та переліком виконаних робіт, тобто позивач діяла відповідно до ст.319 ЦК України , здійснювала догляд за власністю.

Частиною 1 ст.60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на підставі спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У відповідності до ч.1 ст.71 СК України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Нормою ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним, тобто ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.4 ст.89 Земельного кодексу України , співвласники земельної ділянки , що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або виділення з неї окремої частки, крім випадків установлених законом.

Наданим за ухвалою суду висновком експерта Рапач К.В . № 17-2624/2625 від 01.11. 2018 року, підтверджується, що розділити житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами технічно можливо з відступленням від ідеальних часток . Частка першого співвласника при вказаному варіанті розділу складає 441/1000 ,а другого - 559/1000.

Екпертом запропоновано варіант розподілу земельної ділянки за адресою : АДРЕСА_1 пропорційно розміру ідеальної частки будинку співвласників, який передбачає створення ізольованої ділянки. Таким чином, кожному з співвласників пропонується виділити земельні ділянки площею по 433.0 кв.м.

Земельну ділянку під будинком площею 134.0 кв.м. пропонується залишити в спільній сумісній власності позивача та відповідача.

В зв`язку з запереченнями відповідача ОСОБА_2 щодо розподілу житлового будинку та земельної ділянки в натурі відповідно до запропонованого експертом за висновком № 17-2624/2625 від 01.11. 2018 року варіанту розподілу земельної ділянки та житлового будинку , позивачка змінила позовні вимоги та просила визнати за нею право власності на Ѕ частину житлового будинку з прибудовами та на 1 /2частину земельної ділянки ( цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)).

Відповідно, предметом спору по вказаній цивільній справі залишається житловий будинок з прибудовами та спорудами та земельна ділянка , які розташовані за адресою : АДРЕСА_1 .

Підставу позову позивач ОСОБА_1 змінила .

Відповідно до останньої редакції позову це обставини які підтверджують право ОСОБА_1 на визнання права власності на ідеальну частку майна, набутого в шлюбі з ОСОБА_2 .

Статями 368, 372 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. У разі поділу майна, що є спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Також, стаття 369 ЦК України вказує, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст..78 ЗК України право власності на землю - це право володіти користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Відповідно до ч.1 ст.86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного с учасників спільної власності ( спільна часткова власність ) або без визначення часток учасників спільної власності ( спільна сумісна власність ).

Земельна ділянка, яка знаходиться у спільній сумісній власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбана ними відповідно до п.а ч.1 ст.81 ЗК України.

Ч.2 ст.89 ЗК України передбачає що у спільній сумісної власності перебувають земельні ділянки подружжя.

Ч.4 ст.89 ЗК України передбачено, що співвласники земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісній власності мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки.

Судом оглянуто докази сплати позивачкою судового збору 22 листопада 2016 року в сумі 6890 гривень та докази понесених витрат за оплату проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 5942,40 гривень за квитанцією від 25.08. 2017 року та відповідно до ч.1, п.1ч.2 ст.141 ЦПК України вказані витрати підлягають стягненню на користь позивачки з відповідача ОСОБА_2 .

Керуючись10, 11, 15, 57, 60, 79, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, ч.1 ст.60 СК України ст., 321, 368- 369 , 372 392 ЦК України, ст. 78,ч.1 ст.86, ч.2,4 ст.89 ЗК України ,суд

,

ВИРІШИВ :

1. Визнати за ОСОБА_1 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_3 , право власності на 1/2 частину житлового будинку під номером АДРЕСА_1 , під літерами А,А1,А2, а4 загальною площею 316,9 кв. метрів, житловою площею 56,3 квадратних метри та який складається з наступних приміщень: 1-8 коридору розміром 21.4 кв. метра, 1-9 житлової кімнати розміром 15,7 кв. метра, 1-10 - вітальні розміром 26.7 кв. метра , 1-11- житлової кімнати розміром 13.9 кв. метра, 1-12- ванни розміром 6.7 кв. метра, 1-13 - кухні розміром 15.5 кв. метра , 1-14 - туалету розміром 1.8 кв. метра, 1-15 - кімнати відпочинку розміром 111.1 кв. метра, балкону під цифрою 1 розміром 1.9 кв. метра , 1-1 - підсобного приміщення розміром 30.9 кв. метра , 1-2 - підсобного приміщення розміром 13.8 кв. метра , 1-3 топкової кімнати розміром 11.7 кв. метра, 1-4 - підсобного приміщення розміром 15.5 кв. метра , 1-5 - кладової розміром 2.3 кв. метра, 1-6 - коридору розміром 21.4 кв. метра , гаражу під літ. «Б» та споруд № 1-3

2. Визнати за ОСОБА_1 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_3 , право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,100 га, розташованої в АДРЕСА_1 ,цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

3. Стягнути з відповідача - ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , судовий збір в сумі 6890 гривень та витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 5942 ,40 гривень.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Суддя А.І. Бочаров.