РІШЕННЯ

іменем України

21 червня 2019 рокуСправа №451/1635/17
Провадження № 2/451/137/19

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Сахаревич М.М.

з участю: позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Радехові в залі суду цивільну справу №451/1635/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання,-

ухвалив:

07 грудня 2017 року ОСОБА_1 , звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання.

В позовній заяві зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Шайноги , Радехівського району, Львівської області померла мати - ОСОБА_4 .

Після смерті матері позивачки в с. Шайноги відкрилася спадщина земельна ділянка для ведення товарного сільгоспвиробництва, розташована на території Вузлівської сільради, Радехівського району Львівської області. Вона є спадкоємцем спадщини, що відкрилася за законом. На час смерті матері позивачка проживала постійно без реєстрації разом із спадкодавцем однією сім`єю , доглядала за матір`ю, що стверджується довідкою Вузлівської сільради, Радехівського району Львівської області. Відповідачка ОСОБА_3 є рідною сестрою позивача. На час смерті матері проживала окремо. ОСОБА_5 не прийняла. Після смерті матері позивачка фактично прийняла спадщину, оскільки продовжує проживати в АДРЕСА_1 . Приватний нотаріус Юрченко О.В. відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на час смерті матері вона не була зареєстрована за місцем її проживання і вважалася такою, що пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини. Таким чином, просить встановити факт, що на час смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 проживала постійно однією сім`єю разом з ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 (а.с.2).

Позивач в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив ухвалити рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечив щодо ухвалення рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Вислухавши пояснення позивача, відповідача, покази свідка та дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не має для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 від 04.04.2007 року, виданого Вузлівською сільською радою Радехівського району Львівської області, відповідний актовий запис за №21 (а.с.4).

Родинні відносини із спадкодавцем підтверджуються копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 , виданого 19 серпня 1999 року Вузлівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.5), та копією свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_3 , виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Радехівського районного управління юстиції Львівської області 25 лютого 2011 року (а.с.6).

Відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_4 , земельна ділянка, площею 2,2611 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, належала ОСОБА_4 (а.с.7).

Із копії Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 05.12.2017 року №50140280 вбачається, що інформація щодо відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_4 відсутня (а.с.10).

Із довідки, виданої виконкомом Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області 01.12.2017 року №2195, вбачається, що ОСОБА_4 дійсно до дня смерті проживала і була зареєстрована по АДРЕСА_1 . Спільно з нею на день смерті проживала без реєстрації дочка ОСОБА_1 ; заповіт від імені померлої виконкомом Вузлівської сільської ради не посвідчувався (а.с.8).

Окрім цього, факт, що ОСОБА_4 проживали спільно із спадкодавцем до дня її смерті за адресою в АДРЕСА_1 підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , не довіряти показам яких в суду підстав немає.

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що позивач пропустив визначений законом строк для прийняття спадщини за законом, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України із відповідача в користь держави необхідно стягнути судові витрати.

Керуючись ст.ст.10,12,13,81,89,141,206,258-259,263-265,315 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , на час її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , в АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_2 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки АДРЕСА_1 , судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Повний текст судового рішення виготовлено 26.06.2019 року.