Справа № 502/294/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О.А.

за участю:

секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.

представника позивача ОСОБА_1 .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 ,

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3

до

Теплодарської міської державної нотаріальної контори Одеської області,

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору:

Відділ у Кілійському районі

Головного управління Держгеокадастру України в Одеській області

про

встановлення факту, що має юридичне значення та

визнання права власності на спадкове майно

ВСТАНОВИВ :

Позивачі звернулися до суду з позовом до Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області про визнання права власності за спадщиною. З позовної та уточненої позовної заяви, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачів, ОСОБА_4 . Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвами про народження. На момент смерті позивачі були неповнолітніми. 22.03.2018 року вони звернулисядо державного нотаріуса Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеськоїобласті із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за закономна земельну ділянку, площею 2,99 га, що розташована на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області. 22.03.2018 року вони отримали відповідь про неможливість отримання вищезазначеного свідоцтва з наступних причин: прізвище спадкодавця у Державному акті не відповідає прізвищу спадкодавця у свідоцтві про смерть, а саме у Державному акті зазначено прізвище як « ОСОБА_5 », тоді як у свідоцтві про смерть прізвище спадкодавця зазначено як « ОСОБА_6 »;відсутній оригіналправовстановлюючого документа на земельну ділянку, а саме Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 та рекомендовано звернутися до суду для захисту прав та визнання права власності на майна. Позивачі вважають, що неправильність прізвища у Державному акті зазначено узв`язку з перекладом з російської мови на українську. Для вирішення питання щодо виправлення помилки у Державному акті позивачі звернулисядо відділу у Кілійському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, та отримали відповідь про неможливість виправлення помилки у Державному акті, та рекомендовано звернутися до суду за захистом свої прав. На підставі викладеного позивачі просять суд встановити факт належності ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 року, Державного акту на право приватної власності на землю; визнати за позивачами право власності по Ѕ частині на земельну ділянку площею 2,99 га, розташованої на території Шевченківської сільської ради Кілійського району в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 ,який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 26.04.2019 року задоволено клопотання позивачів та замінено первісного відповідача у справі Білгород-Дністровську міську державну нотаріальну контору Одеської області належним відповідачем Теплодарською міською державною нотаріальною конторою Одеської області.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься її заяви про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує.

Представник за довіреністю ОСОБА_3 - ОСОБА_1 , у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява від завідуючої держнотконторою про розгляд справи без її участі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без їх участі.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Шевченківською сільською радою Кілійського району Одеської області, запис акта про народження № 68 ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Шевченківською сільською радою Кілійського району Одеської області, запис акта про народження № 69 ОСОБА_4 та ОСОБА_7 є батьками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , зареєстрували шлюб 19.07.2018 року у Київському районному у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що зроблено актовий запис за № 1244. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище « ОСОБА_10 ».

Як вказано в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_5 , виданого виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, актовий запис № 21, ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 , виданого Кілійською районною державною адміністрацією 18.06.2004 року, вбачається, що ОСОБА_11 на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Кілійського району Одеської області від 07.04.2004 року № 191 передано у приватну власність земельна ділянка площею 2,99 гектарів, яка розташована на території Шевченківської сільської ради, землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 6514.

Листом від 22.03.2018 року за № 811/02-14 Білгород-Дністровська міська державна нотаріальна контора Одеської області повідомила ОСОБА_8 та ОСОБА_3 про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку по наступним причинам: у Державному акті на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 , виданому Кілійською райдержадміністрацією Одеської області 18.06.2004 року, прізвище власника земельної ділянки вказано « ОСОБА_5 », а в свідоцтві про смерть прізвище спадкодавця вказано « ОСОБА_6 »; також відсутній оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку, а саме державний акт на право приватної власності на землю. У зв`язку з вищевказаним, рекомендовано звернутися до суду захисту прав та визнання права власності.

Як вбачається з відповіді Відділу у Кілійському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № 391/138-18 від 24.04.2018 року на заяву ОСОБА_7 , у зв`язку з набранням чинності з 01.01.2013 року Законом України «Про державний земельний кадастр», постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», з 01.01.2013 року органи Держземагенства позбавлені повноважень щодо реєстрації права власності та користування земельною ділянкою. Законодавством України виправлення помилок в державних актах на землю не передбачено.

З матеріалів спадкової справи, наданих Теплодарською міською державною нотаріальною конторою Одеської області вбачається, що спадкоємцями померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 є його діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дружина спадкодавця ОСОБА_7 , на підставі заяви поданої до нотаріальної контори, відмовилась від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а аткож особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин.

Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права.

Відтак, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок.

Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

За приписами статті 51 ЦПК України суд першої інстанції може залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем лише за клопотанням позивача.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України (2004 р.), норми якої кореспондуються зі статтею 51 ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIІІ, чинній з 15.12.2017 р.). Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Відповідно до п.18 постанови пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справі.

Також у вказаному листі Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що у спорах про визнання права власності на спадкове майно в якості належного відповідача не може розглядатись нотаріус або орган державної реєстрації прав. Якщо зазначені особи та органи відмовляють у вчиненні покладених на них нотаріальних дій чи здійсненні державної реєстрації, така відмова може бути оскаржена в судовому порядку, за умови відсутності спору про право на спадщину. За відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

У листі Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що у разі пред`явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивачами в процесі розгляду справи заявлено клопотання про заміну неналежного відповідача на Теплодарську міську державну нотаріальну контору Одеської області, яка так само є неналежним відповідачем по справі, інших клопотань позивачами заявлено не було, тому, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивачів права пред`явити позов до належного відповідача.

На підставі ст. ст. 15, 16, 1261, ч.ч. 3-4 ст. 1268 ЦК України, керуючись ст. ст. 2, 6-13, 48, 51, 81, 89, 258, 264-265, 268, п. 6 ч. 1 ст. 315, ч. 1 ст. 319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до Теплодарської міської державної нотаріальної контори Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ у Кілійському районі Головного управління Держгеокадастру України в Одеській області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 27.06.2019 р.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников