Постанова

Іменем України

19 червня 2019 року

м. Київ

справа № 750/2807/15ц

провадження № 61-22182св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 ,

третя особа - Чернігівська міська рада,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова в складі судді Рахманкулової І. П. від 22 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області в складі колегії суддів: Скрипки А. А., Висоцької Н. В., Тагієва С. Р. від 21 грудня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить поділити в натурі житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , виділивши їй у користування у житловому будинку: кухню 1-1 площею 9-9 кв.м., коридор 1-2 площею 5,9 кв.м., кімнату 1-3 площею 8,4 кв.м., кімнату 1-4 площею 15,8 кв.м., кімнату 1-5 площею 10,1 кв.м., тамбур І площею 2,2 кв.м., кладову ІІ площею 1,4 кв.м.; по надвірним будівлям: погріб Б-1, сарай В-1, сарай Г-1. Решту приміщень у будинку та надвірні споруди виділити відповідачу. Також позивач просить встановити порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 між позивачем та відповідачем, виділивши в користування кожного із співвласників частину ділянки за цією адресою такою площею, яка відповідає частці кожного із співвласників, зазначивши межі та розміри ділянок, якими матиме право користуватися кожна із сторін, вказавши площу та межу ділянки, яка виділяється позивачу та відповідачу.

ОСОБА_2 подала зустрічний позов до ОСОБА_1 , в якому просить змінити ідеальні частки співвласників у спільній частковій власності домоволодіння, посилаючись на те, що після набуття нею у власність 5/17 частин домоволодіння вона за власний рахунок побудувала прибудову, при цьому ідеальні частки співвласників не перераховувалися, не відповідають реальним, а порядок користування будинком склався з 1967 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 вересня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено. Проведено розподіл домоволодіння АДРЕСА_1 відповідно до варіанту фактичного користування житловим будинком з надвірними спорудами згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 25 липня 2016 року, наданого експертами Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Виділено Кравченко Т. В., співвласнику житлового будинку АДРЕСА_1 , у житловому будинку: кухню 1-1 площею 9,9 кв.м, коридор 1-2 площею 5,9 кв.м., кімнату 1-3 площею 8,4 кв.м., кімнату 1-4 площею 15,8 кв.м., кімнату 1-5 площею 10,1 кв.м., тамбур І площею 2,2 кв.м., кладову ІІ площею 1,4 кв.м., ганок а6-1, всього по житловому будинку 53,7 кв.м.; по надвірним будівлям: погріб Б-1, сарай В-1, сарай Г-1. Виділено ОСОБА_2 співвласнику житлового будинку АДРЕСА_1 , у житлвому будинку: коридор 2-1 площею 9,3 кв.м., кімнату 2-2 площею 9,4 кв.м., кімнату 2-3 площею 16,3 кв.м., кухню 2-4 площею 7,5 кв.м., санвузол 2-5 площею 3,6 кв.м., котельню 2-6 площею 1,8 кв.м., сіни І площею 4,8 кв.м., ганок а5-1, всього по житловому будинку 52,7 кв.м.; по надвірним будівлям: сарай Е-1, навіс Е1-1, убиральню Ж1. Встановлено порядок користування земельно ділянкою по АДРЕСА_1 відповідно до варіанту № 3 порядку користування земельною ділянкою (додаток 8 до висновку) судової будівельно-технічної експертизи від 25 липня 2016 року, наданого експертами Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Виділено у користування ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 314 кв.м., обмежену лініями розподілу, яка проходить через точки 1-2-3-4-5-6: від точки 1, що знаходиться з боку вулиці по лінії розподілу житлового будинку до точки 2; від точки 2 до точки 3 на відстані 4,07 м.; від точки 3 до точки 4, довжиною 23,19 кв.м.; від точки 4 до точки 5 по межі, довжиною 7,77 м; від точки 5 до точки 6 по межі, довжиною 10,71+8,27+15,71 м.; від точки 6 до точки 1, довжиною 4,61+6,33 м. Виділено у користування ОСОБА_2 земельну ділянку площею 280 кв.м., обмежену лініями розподілу, які проходять через точки 1-2-3-4-7-8: від точки 1, що знаходиться з боку вулиці по лінії розподілу житлового будинку до точки 2; від точки 2 до точки 3 на відстані 4,07 м.; від точки 3 до точки 4, довжиною 23,19 м.; від точки 4 д точки 7 по межі, довжиною 0,69+8,48 м.; від точки 7 до точки 8 по межі, довжиною 5,13+30,07 м.; від точки 8 до точки 1, довжиною 2,72+3,28 м. Вирішено питання про судові витрати. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками будинку, вважав за можливе встановити такий порядок користування земельною ділянкою відповідно до варіанту, що є найбільш наближеним до того порядку користування, який склався між попередніми власниками домоволодіння. А саме, відповідно до варіанту № 3 порядку користування земельною ділянкою, додаток № 8 до висновку експертів за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 25 липня 2016 року. При цьому, суд першої інстанції дійшов до висновку, що при застосуванні вказаного варіанту користування земельною ділянкою буде забезпечено безперешкодний доступ власників до зовнішніх стін належних їм житлових приміщень для їх обслуговування. Також судом першої інстанції враховано, що порядок користування земельними ділянками фактично вже було встановлено між попередніми власниками, відповідно до рішення народного суду м. Чернігова від 06 жовтня 1967 року, і таки порядок зберігається для нових власників.

Короткий зміст ухвали апеляційного суду

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 21 грудня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 вересня 2016 року залишено без змін.

Апеляційний суд, погоджуючись з висновками місцевого суду щодо встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою між сторонами, зазначив про те, що зміна співвласників будинку та наступні зміни в розмірі часток у спільній власності на будинок, які відбулись у зв`язку з прибудовою або перебудовою, не тягнуть за собою змін порядку користування земельною ділянкою, встановленого рішенням народного суду м. Чернігова від 06 жовтня 1967 року, при цьому будь-які підстави для його зміни відсутні.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи касаційної скарги

У січні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 21 грудня 2016 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення в частині первісних вимог про встановлення порядку користування земельною ділянкою, та в цій частині справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

У решті судові рішення до суду касаційної інстанції не оскаржено та предметом перегляду не є (стаття 400 ЦПК України).

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій необґрунтовано встановлено порядок користування земельною ділянкою за варіантом № 3 (додаток № 8) до висновку судової експертизи від 25 липня 2016 року, оскільки при цьому погіршуються умови ОСОБА_1 щодо обслуговування частини стіни житлового будинку, що їй належить.

У березні 2017 року ОСОБА_2 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у яких просить касаційну скаргу відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін. Указує на те, що суди попередніх інстанцій, ухвалюючи рішення, прийняли до уваги ті обставини, що після поділу будинку та земельної ділянки у нових власників відбулось збільшення будинку через здійснення прибудов, і по земельній ділянці у зв`язку з рішенням міськвиконкому м. Чернігова від 02 серпня 1979 року № 362. З урахуванням вимог статті 91 ЗК України, статті 42 ЗК України 1990 року, частини першої статті 377 ЦК України, статей 1225 ЦК України, 131 ЗК України, частини четвертої статті 358 ЦК України суди вірно зазначили, що сторони у справі є правонаступниками прав та обов`язків попередніх співвласників будинку щодо користування будинком та земельною ділянкою.

У березні 2019 року до суду касаційної інстанції надійшли пояснення до касаційної скарги ОСОБА_1 , які містять доводи аналогічні тим, що викладені останньою в касаційній скарзі.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 січня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі і витребувано цивільну справу № 750/2807/15-ц з Деснянського районного суду м. Чернігова.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Зазначену справу передано до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що ОСОБА_1 належить на праві власності 12/17 частин будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування частини житлового будинку від 13 жовтня 2014 року, де дарувальником є ОСОБА_3

ОСОБА_2 є власником 5/17 частин вказаного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30 серпня 1993 року після смерті ОСОБА_4

Поділ домоволодіння по АДРЕСА_1 було здійснено між попередніми власниками на підставі судових рішень.

Ураховуючи те, що після поділу будинку та земельної у нових власників відбулося збільшення у будинку через здійснення прибудов і у земельній ділянці, у зв`язку із чим рішенням міськвиконкому м. Чернігова від 02 серпня 1979 року № 362, суд вважав за можливе поділити будинок між співвласниками та встановити порядок користування земельною ділянкою у варіанті, що найбільш наближений до того користування, що склався між попередніми власниками домоволодіння.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно з частиною другою статті 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Встановивши фактичні обставини справи та надавши їм належну правову оцінку, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про можливість встановлення порядку користування земельною ділянкою відповідно до варіанту, що є найбільш наближеним до того порядку користування, який склався між попередніми власниками домоволодіння. А саме, відповідно до варіанту № 3 порядку користування земельною ділянкою, додаток № 8 до висновку експертів за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 25 липня 2016 року. При цьому правильними є висновки судів попередніх інстанцій, що при застосуванні вказаного варіанту користування земельною ділянкою буде забезпечено безперешкодний доступ власників до зовнішніх стін належних їм житлових приміщень для їх обслуговування. Також судами враховано, що порядок користування земельними ділянками фактично вже було встановлено між попередніми власниками, відповідно до рішення народного суду м. Чернігова від 06 жовтня 1967 року, і такий порядок користування зберігається для нових власників.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувані судові рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 21 грудня 2016 року в частині позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування земельною ділянкою залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун