ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/266/19 Номер провадження 22-ц/814/1568/19Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О. С. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Панченко О.О.

за участю секретаря Ачкасової О.Н.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 01 квітня 2019 року (час ухвалення судового рішення з 10:07:14 год. до 10:23:04 год., дата виготовлення повного тексту рішення не зазначена) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, просила ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на її користь суму боргу за договором позики в розмірі 206 902 грн. 50 коп. (а.с.2-5).

Заявлені вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за укладеним договором позики.

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 01 квітня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у розмірі 7 350 доларів США.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач, не заперечуючи факт укладення договору позики, стверджує, що позивач не дотрималася процедури досудового врегулювання спору йому не надсилалася вимога про повернення коштів.

Окрім того, в апеляційній скарзі звертається увага на те, що висновки суду про вид валюти, у якій надана позика, ґрунтується на припущеннях.

Суд також вийшов за межі пред`явлених вимог, оскільки позивач просила стягнути борг у національній валюті.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 навела свої заперечення на доводи апеляційної скарги та, стверджуючи про їх необґрунтованість, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Зокрема, у відзиві зроблене посилання на наявні у справі докази, якими підтверджено пред`явлення відповідачу вимоги про повернення позики.

Зазначається, що висновки суду першої інстанції про вид валюти, у якій видана позика, та про стягнення суми позики саме у доларах США ґрунтуються на сталій судовій практиці та загальновідомих фактах, які не підлягають доказуванню.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 червня 2017 року ОСОБА_1 уклав із ОСОБА_2 договір позики, згідно якого ОСОБА_1 отримав кошти в сумі 7 350 доларів та зобов`язався повернути їх в повному обсязі, про що було складено розписку (а.с.42)

Вказана розписка підписана ОСОБА_1

Станом на день розгляду справи судом першої інстанції грошові кошти не повернуті.

Встановивши наведені обставини, суд першої інстанції з дотриманням вимог процесуального закону, виходячи з доведеності позовних вимог, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суду виходить з такого.

Спірні правовідносини врегульовані нормами глав 47,48,51,52,71 Книги п`ятої ЦК України (Зобов`язальне право).

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч.1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України).

Досліджуючи договір позики чи боргову розписку, необхідно виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки.

Поняття позикових відносини і договору позики визначаються положеннями глави 71 ЦК України.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України).

Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (частина перша статті 207 ЦК України).

За ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

У зв`язку з цим, наявність боргового документу у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку з повернення грошових коштів (ч.3 ст. 545 ЦК України).

Суд першої інстанції, дослідивши наявний в матеріалах справи оригінал боргової розписки, яка містить зобов`язання однієї особи ( ОСОБА_1 ) повернути іншій особі ( ОСОБА_2 ) визначену суму грошей, що становить основний зміст і всі істотні умови позичкового зобов`язання, зробив правильний висновок про доведеність як факту укладення між сторонами договору позики і його виконання позикодавцем, так і факту невиконання зобов`язання відповідачем щодо повернення позики.

Відповідно ч.2 ст.1049 ЦК України якщо договором не встановлений строк повернення позики, позика має бути повернута позичальником протягом тридцяти днів дві дня пред`явлення вимоги позикодавцем.

Аналогічні за змістом положення закріплені у ст.530 ЦК України.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що ними врегульоване питання строку виконання зобов`язання, а не процедура досудового врегулювання спору, як про це стверджує відповідач. Окрім того, використаний у законі термін «пред`явлення вимоги» слід тлумачити широко, тобто вимога може бути висунута боржнику як шляхом направлення йому загальнодоступними засобами зв`язку будь-якого повідомлення про настання строку виконання зобов`язання, так і шляхом пред`явлення позову.

При укладенні договору позики сторони не визначили строк виконання зобов`язання, отже у позичальника строк повернення отриманих коштів настав щонайменше з дня пред`явлення позикодавцем позову до суду 15 січня 2019 року.

Стосовно виду валюти, у якій була видана позика, слід погодитися з доводами позивача і висновками суду першої інстанції, оскільки, зважаючи на загальновідомі реалії життя, слово «долар» автоматично асоціюється саме з доларом США, це є загальновідома обставина, яка не підлягає доказуванню (ч.3 ст.82 ЦПК України).

Окрім того, відповідач всупереч приписам ст.81 ЦПК України не надав суду жодного доказу, який би підтвердив факт передачі йому у позику нових тайванських доларів. Одночасно позивачем суду надані докази, якими підтверджена наявність у неї саме доларів США (а.с.33-34), а також непроведення банками операцій з новим тайванським доларом.

Стягуючи з відповідача заборгованість у валюті, яка зазначені у розписці (долари США), суд першої інстанції, правомірно керувався правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 16 січня 2019 року (справа №14-446цс18), так як належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики (ст.1046, ст.1049 ЦК України).

Інші доводи апеляційної скарги, враховуючи предмет спору і встановлені фактичні обставини, не є істотними і такими, що потребують детальних відповідей, у розумінні сталої практики Європейського суд з прав людини щодо застосування пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Отже, в апеляційній скарзі відсутні посилання на істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 01 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 26 червня 2019 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І. Дорош

О.О.Панченко