Провадження № 2/127/1433/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

26 червня 2019 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Луценко Л.В.,

при секретарі судового засідання Помазанові М.О.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло серії НОМЕР_1 , виданого виконкомом Вінницької міської ради 07.11.2013 року, позивачу та третій особі без самостійних вимог щодо предмету спору на праві приватної спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1 , зокрема по 1/2 частки кожному.

Державна реєстрація права власності позивача та третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спорузгідно зазначеного правовстановлюючого документу здійснена Реєстраційною службою Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 09.12.2013 року.

У вказаній квартирі окрім позивача, доньки позивача та третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спорутакож зареєстроване місце проживання відповідача по справі, який не являвся та не являється членом сім`ї позивача, являється знайомим подруги позивача і фактично з 2017 року жодного дня не проживав та на даний час не проживає у вказаній квартирі. Всі витрати по обслуговуванню та утриманню квартири здійснюються без участі відповідача.

Однак, реєстрація відповідача у належній позивачу квартирі без його фактичного проживання в ній порушує право позивача на вільне розпорядження та користування належним їй майном. Окрім того, позивач змушена нести за відповідача додаткові витрати за комунальні послуги та позбавлена можливості отримувати житлову субсидію.

А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився із невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет.

Третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 до судового засідання не з`явився, однак від останнього надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення вищезазначеної позовної заяви.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних міркувань.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло серії НОМЕР_1 , виданого виконкомом Вінницької міської ради 07.11.2013 року, позивачу та третій особі без самостійних вимог щодо предмету спору на праві приватної спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1 , зокрема по 1/2 частки кожному (а.с.8).

Державна реєстрація права власності позивача та третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спорузгідно зазначеного правовстановлюючого документу здійснена Реєстраційною службою Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 09.12.2013 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №15149262 від 23.12.2013 року (а.с.11).

Згідно довідки МКП «УК «Замостя» №5659 від 31.10.2018 року вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані наступні особи: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; власник, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , власник; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , донька; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , інші (а.с.10).

Проте, згідно акту про відсутність особи, зареєстрованої в житловому приміщенні, №1247 від 25.11.2018 року, складеного мешканцями квартир №1, 5, 9 будинку АДРЕСА_1 , вбачається, що відповідач зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 , проте не проживає у останній з 01.03.2017 року, особистих речей його у вказаній квартирі не має (а.с. 9).

Таким чином, в судовому засіданні встановлено факт не проживання відповідача з 01.03.2017 року, тоді як останній залишається бути зареєстрованим у квартирі АДРЕСА_1 , участі в утриманні житла, оплаті комунальних послуг не бере, добровільно знятись із реєстрації місця проживання також не бажає.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Таким чином, реєстрація відповідача у квартирі позивача порушує права останньої як власника житла.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.391 ЦК України).

З пояснень позивача в судовому засіданні встановлено, що відповідач не являвся та не являється членом сім`ї позивача, і фактично з 2017 року жодного дня не проживав та на даний час не проживає у вказаній квартирі

Згідно ст.72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, а такий строк встановлюється ст.71 ЖК УРСР та складає 6 місяців відсутності в житловому приміщенні без поважних причин, провадиться в судовому порядку. Поважні причини відсутності відповідача, які перелічені в ст.71 ЖК України, відсутні, оскільки останнім не надано будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про протилежне.

З огляду на вищенаведене, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення.

Судові витрати залишити за позивачем, як на тому наполягла остання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.71, 72 ЖК УРСР, ст.ст.29, 316, 317, 386 ЦК України, ст.ст.7, 10, 76-82, 89, 133, 141, 211, 263-265, 280-284, 273, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП не відомий, місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Повне рішення суду складено 26.06.2019 року.

Суддя: