ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/6370/18Головуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В.
Провадження № 22-ц/817/381/19 Доповідач - Щавурська Н.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Щавурська Н.Б.

суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

секретаря - Сович Н.А.

сторін - позивача ОСОБА_1 , представника відповідача

ОСОБА_2 - адвоката Лебединської Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 січня 2019 року, постановлене суддею Ромазаном В.В., у цивільній справі № 607/6370/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 лютого 2014 року з ОСОБА_2 стягувались аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 2 200, 00 грн. щомісячно, починаючи з 25.12.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Внаслідок невиконання відповідачем судового рішення утворилася заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 16.03.2018 року складала 55 972,35 грн. Враховуючи наявність вини відповідача у виникненні вказаної заборгованості, просила стягнути з нього в судовому порядку пеню, нараховану на дану заборгованість у сумі, що не перевищує 100% заборгованості та складає 55 972,35 грн. Крім цього, беручи до уваги те, що їх з відповідачем повнолітня донька ОСОБА_3 з 01.09.2017 року продовжує навчатись в Тернопільському національному економічному університеті на 3-му курсі денної форми навчання факультету фінансів бакалаврського рівня вищої освіти з кінцевим терном навчання - до 30.06.2019 року, а відповідач, працюючи в Українському інституті експертизи сортів рослин на посаді завідувача відділу правового забезпеченням розробки законодавства у сфері охорони прав на сорти рослин та отримуючи дохід, участі в утриманні доньки не приймає й матеріальної допомоги на навчання не надає, просила також стягнути в її користь аліменти на повнолітню доньку в зв`язку з навчанням останньої в частці від доходу батька, що складає 1/6 усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом і до закінчення донькою навчання.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 січня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки - ОСОБА_4 в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 13.04.2018 року до припинення дитиною навчання, але не більше 23-х річного віку та 5 000 грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В решті позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду, вважаючи таке прийнятим у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та постановити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на безпідставність висновків суду щодо врахування при визначенні розміру аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, факту отримання її донькою ОСОБА_3 в 1 та 2 кварталах 2017 року стипендії в розмірах 2 490,00 грн. та 2 520,71 грн. відповідно, оскільки таку стипендію її донька отримувала за час навчання в Чортківському коледжі ТНЕУ будучи неповнолітньою, що не стосується предмета заявленого позову. Разом з тим, судом не враховано, що починаючи з 01 вересня 2017 року донька навчається в ТНЕУ на денній формі навчання й стипендії не отримує, що підтверджується даними відомостей з ДРФОПП.

Також зазначає про безпідставне врахування судом при визначенні розміру аліментів відсотків у розмірі 24,20 дол. США, нарахованих за період з 24.05.2017 року по 23.10.2018 року на суму вкладу № НОМЕР_2 в доларах США, відкритого на ім`я їх з відповідачем доньки ОСОБА_3 в AT «ОТП Банк», оскільки відповідно до «Методики обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги» від 15.11.2001 року № 486/202/254/455/3370 відсотки від розміщення депозитів не зараховуються до сукупного доходу сім`ї, а отже не повинні враховуватися і при визначенні розміру аліментів.

Звертає увагу й на неврахування судом при визначенні розміру аліментів факту перебування на її утриманні двох важкохворих батьків: матері ОСОБА_5 з діагнозом "рак горла 4 стадії" та батька ОСОБА_6 , якому проведено оперативне втручання з приводу "раку легень" та в якого наявні важкі захворювання серця, серцево-судинної системи, й понесення нею в зв`язку з цим значних витрат, що суттєво впливає на матеріальне становище, в тому числі, доньки ОСОБА_3 , яка проживає разом з нею, так як єдиним джерелом доходу їх сім`ї є її (апелянта) заробітна плата, середньомісячний розмір якої в 2017 році становив 7 239,07 грн.

Щодо усиновленої відповідачем у 2016 році повнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1, звертає увагу на те, що остання постійно проживає в Німеччині (підтверджується копією закордонного паспорта) та не продовжує навчання, а тому відповідач не має обов`язку її утримувати.

Також, зазначає про відсутність у матеріалах справи будь-яких доказів на підтвердження факту надання відповідачем щомісячного фінансового утримання своїй матері ОСОБА_8 в розмірі 3 000 грн.

Наголошує на неврахуванні судом першої інстанції ряду доказів, які свідчать про матеріальне становище відповідача, таких як: довідки № 45-9-12-1/2289 від 04.10.2018 року про його сукупний дохід за період вересень 2018 року в сумі 19 885,80 грн.; пояснень відповідача від 27.11.2018 року про розмір його заробітку від трудової діяльності в Українському інституті експертизи сортів рослин у сумі 16-18 тис. грн. на місяць; копії трудової книжки ОСОБА_2 , яка підтверджує факт роботи останнього на посаді заступника директора TOB «Укрспецтепло» м.Київ з 01.09.2014 року по 16.09.2015 pоку, на посаді економіста та старшого майстра КП «Калинівське ДПС» з 29.09.2015 року по 26.10.2015 pоку, на посаді економіста TOB «Енерго Дім» з 02.11.2015 року по 22.02.2016 pоку, на посаді завідувача відділу правового забезпечення та розробки законодавства у сфері охорони прав на сорти рослин Українського інституту експертизи сортів рослин м.Київ з 23.02.2016 року по даний час; наявних у електронній декларації ОСОБА_2 відомостях, що містяться в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2015 рік, де відповідач декларує готівку в розмірі 290 000 грн., автомобіль NISSAN QASHGAI 2008 року випуску, гараж з господарськими будівлями площею 113 м та ін.; рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 березня 2016 року у справі про усиновлення, де встановлено, що ОСОБА_2 є здоровим і не має хронічних захворювань, а у висновку служби у справах дітей Тернопільської міської ради від 17.02.2016 року констатується факт наявності у нього стабільного фінансового прибутку.

Також вважає, що судом не надано належної правової оцінки поясненням відповідача від 27.11.2018 року в частині одноособового погашення ним у 2017 році заборгованості за кредитним договором № 6813441 від 08.09.2008 року в розмірі 5 127, 87 дол. США та 58 929, 79 грн., предметом якого є витрати, пов`язані з придбанням автомобіля NISSAN QASHGAI, 2008 року випуску, що перебуває у його користуванні, й підтверджується наявними в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік відомостями.

На думку апелянта, рішення суду про зменшення розміру неустойки (пені) є помилковим і з огляду на те, що відповідач з 23 лютого 2016 року займає керівну посаду в Українському інституті експертизи сортів рослин в м.Київ; має обов`язок щодо утримання однієї неповнолітньої дитини та однієї усиновленої в 2016 році повнолітньої дитини; має працездатну дружину, яка теж зобов`язана та може утримувати своїх дітей. Вважає, що матеріальний та сімейний стан, а також розмір заробітної плати відповідача дають йому можливість сплатити розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 за період виникнення заборгованості з квітня 2015 року по травень 2018 року в сумі 55 972, 35 грн., визначеній згідно з вимогами ч. 1 ст. 196 СК України.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала, зіславшись на доводи, викладені в ній. Додатково пояснила, що розрахунок пені нею проводився з урахуванням правового висновку Верховного Суду, викладеного в своїх постановах і у зв`язку з цим, що обрахований нею в такий спосіб розмір пені значно перевищував суму заборгованості зі сплати аліментів, наявну на час звернення з даним позовом, відповідно до вимог СК України нею було заявлено позов лише на суму пені, що рівна розміру самої заборгованості, тобто 55 972, 35 грн. Також, вказала, що причиною небажання з її боку залучати до участі в справі їх доньку є небажання завдавати останній додаткових психологічних травм, пов`язаних із відносинами між нею та батьком, який зовсім не цікавиться її життям, однак закон не забороняє стягувати аліменти на повнолітню доньку на користь, у тому числі й матері. Крім цього, категорично заперечила доводи відповідача в частині наявної між ними домовленості щодо цільового використання (саме на навчання) коштів, що знаходилися на рахунку їх доньки, який був ними відкритий ще за час їх перебування у шлюбі, коли ОСОБА_9 була неповнолітньою.

Представники відповідача ОСОБА_2 - адвокати Мельник В.В. і Лебединська Н.С. відносно апеляційної скарги заперечили, вважаючи рішення суду постановленим з дотриманням вимог закону. В своїх усних поясненнях вказали, що відповідач не ухиляється від утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, доказом чого, на їх думку, є написана ним добровільно заява за місцем роботи, в якій висловлено прохання про стягнення 1/10 частини його заробітку на користь повнолітньої доньки, однак причиною, з якої така заява не була реалізована є відмова надати позивачем рахунок, на який слід перераховувати аліменти. Ствердили, що відносини між батьком ОСОБА_2 та донькою ОСОБА_9 нормальні, остання приїздить до нього в гості у м.Киів, він по мірі можливості допомагає їй матеріально, в т.ч., подарував ноутбук. Також, з урахуванням того, що донька навчається на державній формі навчання, витрат на оплату навчання не несе, й за час шлюбу батьком було відкрито на її ім`я рахунок у банку з метою оплати в подальшому її навчання, на якому в даний час є близько 8 000 дол. США, вважають вимоги позовної заяви, які фактично зводяться до стягнення додаткових витрат, а не аліментів, що в свою чергу законом не передбачено, необґрунтованими.

Заслухавши пояснення сторін і їх представників, перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 березня 2011 року було розірвано (а.с.10 т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 від даного шлюбу в них народилася донька ОСОБА_9 (а.с.8 т.1).

Після розірвання шлюбу й на час розгляду справи донька сторін проживає разом з матір`ю.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 лютого 2014 року стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 700 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 25 грудня 2013 року, 550 грн. додаткових витрат та 243 грн. 60 коп. судового збору. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (т. 1 а.с. 11-13).

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 22 квітня 2014 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 лютого 2014 року змінено. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2 200 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 25 грудня 2013 року (т. 1 а.с. 14-21).

На виконання вищевказаного судового рішення, 13.06.2014 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчий лист 607/24147/13-ц, який був пред`явлений до Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (виконавче провадження № 43772895) (т. 1 а.с. 22).

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах, наданого старшим державним виконавцем Тернопільського районного відділу ДВС ГТУЮ, ОСОБА_12 , станом на 15.05.2017 року заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_2 становила 55 972 грн. 35 коп. (т. 1 а.с. 23).

23.06.2018 року старшим державним виконавцем ТРВ ДВС винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 43772895 з підстав, що станом на 01.06.2018 року зобов`язання ОСОБА_2 зі сплати аліментів повністю виконано (т. 1 а.с. 46).

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах, наданого старшим державним виконавцем ТРВ ДВС ГТУЮ Цимбалістим Р.П., станом на 01.07.2018 року заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_2 відсутня (т. 1 а.с. 116).

На час пред`явлення позову ОСОБА_3 є студенткою 3-го курсу денної форми навчання факультету фінансів, бакалаврського рівня вищої освіти, спеціальність «Фінанси, банківська справа та страхування» Тернопільського Національного економічного університету. Навчається за державним замовленням. Термін навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2019 року (т. 1 а.с. 25).

Сукупний дохід позивача ОСОБА_1 за період з січень-грудень 2017 року складав 108 544,83 грн. (т. 1 а.с. 26).

Відповідач ОСОБА_2 працює в Українському інституті експертизи сортів рослин і його посадовий оклад становить 6026,00 грн. ( т. 1 а.с. 47).

У січні-лютому 2017 року донька сторін по справі ОСОБА_3 отримувала стипендію в розмірі 2 490,00 грн. та 2 520,00 грн. відповідно (т. 1 а.с. 74).

22.03.2007 року в АТ «ОТП на ім`я ОСОБА_3 був відкритий депозитний рахунок № НОМЕР_1 , на який були внесені кошти в сумі 1 000,00 дол. США. 31.01.2008 року на цей же рахунок внесені кошти в сумі 4 000,00 дол. США. Сума нарахованих відсотків за період 22.03.2007 року до 15.05.2017 року становить 3 051,51 дол. США. Після настання повноліття ОСОБА_3 рахунок № НОМЕР_1 був нею закритий, однак 24.05.2017 року в цьому ж банку на її ім`я було відкрито ощадний рахунок № НОМЕР_2 , на який внесені кошти в сумі 8051,00 дол. США. За період з 24.05.2017 року до 23.10.2018 року на вказану суму нараховано 24,20 дол. США відсотків. Залишок на рахунку складає 8 475, 20 дол. США (т. 1 а.с. 161).

Після розлучення з позивачем відповідач ОСОБА_2 одружився вдруге й від шлюбу з ОСОБА_13 має малолітню доньку ОСОБА_14 , 2012 р.н. (т. 1 а.с. 53). Крім цього, рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 04 березня 2016 року ОСОБА_2 оголошено усиновлювачем двох неповнолітніх дітей ОСОБА_13 від попереднього шлюбу: доньку ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 1 а.с. 48).

Повнолітня донька відповідача ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1, в період з 27.08.2018 року до 07 грудня 2018 року навчалася на мовних курсах німецької мови в Міжнародній спілці м.Бад-Кройцнах (Нвмеччина); вартість навчання складає 1242 євро (т. 1 а.с. 204).

Повнолітній син відповідача ОСОБА_17 з 01.10.2017 року до 30.09.2020 року був зарахований на стаціонарне навчання в Варшавській філії Суспільної Академії Наук , факультет управління та безпеки, де на даний час навчається на 3 семестрі. Навчання платне (т. 1 а.с. 206).

Як вбачається з нотаріально посвідчених пояснень ОСОБА_8 , яка не працює та перебуває на пенсії, її син ОСОБА_2 надає їй щомісячне фінансове утримання у розмірі 3 000 грн. у зв`язку з тим, що вона має хронічні захворювання, а її пенсії не вистачає на оплату комунальних витрат, харчування та ліки (т. 1 а.с. 142).

В ході апеляційного розгляду справи також встановлено, що заборгованість зі сплати аліментів в сумі 55 972 грн. 35 коп. існувала в тому числі й на дату пред`явлення позивачем позовної заяви, що стверджується відповідними розрахунками від 03.10.2018 року, від 10.10.2018 року, виданими Тернопільським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального Управління юстиції в Тернопільській області (т. 1 а.с. 109-110, 116).

За час перебування на примусовому виконанні рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 аліментів, а саме 02.06.2016 році, ним на користь малолітньої доньки від другого шлюбу ОСОБА_14 було придбано нерухоме майно у вигляді будинку та земельної ділянки в Київській області загальною вартістю 369 057 грн., що стверджується зазначеними його дружиною ОСОБА_13 відомостями в щорічній електронній декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік (т. 1 а.с. 77-79, 82).

Середньомісячний дохід відповідача ОСОБА_2 за 2017 рік (який передував року пред`явлення позивачем даного позову) складав 22 124, 33 грн.(265492 : 12 = 22 124, 33), а його дружини ОСОБА_13 - 36 978 грн. (443 736 : 12 = 36978 грн.), який можна обрахувати виходячи з даних наявної у справі відповідної електронної щорічної декларації ОСОБА_13 за 2017 рік ( т. 1 а.с. 84, 89-90).

Станом на 31.12.2015 року у власності відповідача ОСОБА_2 перебували готівкові кошти в сумі 290 000 грн., що стверджується наявною в матеріалах справи його електронною щорічною декларацією за 2015 рік (т. 1 а.с. 92, 96).

За ч.ч. 1, 2 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, чин, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч. 3 чт. 199 СК України).

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

До відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу (ч. 1 ст. 201 СК України).

Згідно вимог ч. 1 ст. 182 СК України, суд при визначені розміру аліментів повинен враховувати: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України).

Встановивши, що повнолітня донька сторін по справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, на час пред`явлення позову навчалася на 3-му курсі денної форми навчання Тернопільського Національного економічного університету з терміном закінчення навчання 30.06.2019 року, в зв`язку з чим є такою, що потребує матеріальної допомоги, й батько ОСОБА_2 має можливість надавати таку допомогу, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, прийшов до вірного висновку про наявність визначених ст. 199 СК України правових підстав для часткового задоволення позовних вимог матері повнолітньої ОСОБА_3 - ОСОБА_1

Погоджується колегія суддів і з висновком суду першої інстанції щодо розміру стягнутих аліментів і встановлення судом таких у розмірі 1/8 частки від усіх видів доходів відповідача щомісячно, оскільки при визначенні розміру судом вірно враховано наявність усіх передбачених ч. 1 ст. 182 обставин. Зокрема, беручи до уваги задовільний стан здоров`я повнолітньої доньки по справі та відповідача ОСОБА_2 (з підстав, що докази протилежного в матеріалах справи відсутні); матеріальне становище повнолітньої доньки, яка стипендії не отримує, однак має певні заощадження (близько 8 тис. дол. США) на рахунку в в банківській установі, на які за рік були нараховані проценти в розмірі 24,20 дол. США; наявність у відповідача неповнолітньої доньки ОСОБА_14 , 2012 р.н., повнолітнього сина, що продовжує навчання ОСОБА_19 , 2000 р.н., непрацездатної матері ОСОБА_8 тощо.

При цьому, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 з приводу безпідставності висновків суду щодо врахування при визначенні розміру аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, факту отримання її донькою ОСОБА_3 в 1 та 2 кварталах 2017 року стипендії в розмірах 2 490,00 грн. та 2 520,71 грн. відповідно з посиланням, що таку стипендію її донька отримувала за час навчання в Чортківському коледжі ТНЕУ, будучи неповнолітньою, що не стосується предмета заявленого позову, а також - щодо не врахування тієї обставини, що починаючи з 01 вересня 2017 року донька навчається в ТНЕУ на денній формі навчання й стипендії не отримує, що підтверджується даними відомостей з ДРФОПП, колегія суддів вважає необґрунтованими й такими, що спростовуються змістом оскаржуваного рішення, в абз. 5 на стор. 38 т.2 якого вказано, що саме було враховано судом при визначенні розміру аліментів і яке не містить посилання на те, що судом враховано отриману повнолітньою ОСОБА_3 стипендію.

Не приймає до уваги колегія суддів і доводи апеляційної скарги щодо безпідставного врахування судом при визначенні розміру аліментів відсотків у розмірі 24,20 дол. США, нарахованих за період з 24.05.2017 року по 23.10.2018 року на суму вкладу № НОМЕР_2 в доларах США, відкритого на ім`я їх з відповідачем доньки ОСОБА_3 в AT «ОТП Банк» з посиланням, що відсотки від розміщення депозитів відповідно до «Методики обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги» від 15.11.2001 року № 486/202/254/455/3370 не зараховуються до сукупного доходу сім`ї, а отже не повинні враховуватися і при визначенні розміру аліментів, оскільки, та обставина, що відсотки не зараховуються до сукупного доходу сім`ї при обчисленні такого для отримання соціальної допомоги, на думку колегії суддів жодним чином не свідчить, що відсотки не повинні враховуватися при оцінці матеріального стану тієї чи іншої особи з метою визначення розміру аліментів, так як Методика, на яку посилається позивач, регулює лише питання обчислення сукупного доходу сімей з метою прийняття рішення про наявність права на соціальну допомогу та визначення розміру останньої, в той час як правовідносини для визначення розміру аліментів судом та обставин, які впливають на такий розмір регулюються Сімейним кодексом України. Крім цього, колегія суддів звертає увагу позивача на те, що поняття "матеріального стану" не є тотожним поняттю "сукупного доходу сім`ї", а є значно ширшим поняттям, а п. 1 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів вимагає врахування саме "матеріального становища дитини", а не "сукупного доходу сім`ї", як помилково вважає позивач.

Що стосується доводів апеляційної скарги позивача в частині неврахування судом при визначенні розміру аліментів факту перебування на її утриманні двох важкохворих батьків: матері ОСОБА_5 з діагнозом "рак горла 4 стадії" та батька ОСОБА_6 , якому проведено оперативне втручання з приводу "раку легень" та в якого наявні важкі захворювання серця, серцево-судинної системи, й понесення нею в зв`язку з цим значних витрат, що суттєво впливає на матеріальне становище, в тому числі, доньки ОСОБА_3 , то сам по собі факт наявності в апелянта непрацездатних хворих батьків за відсутності в матеріалах справи належних і допустимих доказів матеріального становища й доходів останніх; доказів наявності чи відсутності в останніх інших дітей, які поряд з позивачем несуть обов`язок з утримання непрацездатних батьків; доказів, як б свідчили про розмір витрат на лікування, понесених саме позивачем, на думку колегії суддів, не давали суду достатніх підстав належно оцінити вказану обставину, як таку, що передбачена п. 4 ч. 1 ст. 182 СК України.

Що стосується усиновленої відповідачем у 2016 році повнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1, то, хоча колегія суддів і погоджується з доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо безпідставного врахування судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів також наявності у відповідача доньки ОСОБА_20 , яка на час ухвалення судом рішення в справі не продовжувала навчання (оскільки, термін навчання на мовних курсах у Німеччині закінчився ще до ухвалення судом рішення, а саме - 07.12.2018 року (т. 1 а.с. 204)), однак, наявність у відповідача двох дітей і непрацездатної матері давала суду, в тому числі, з урахуванням матеріального становища, як платника аліментів,так і дитини, підстави для визначення розміру аліментів, які просила стягнути позивач, у меншій частці, ніж заявлено у позові.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності в матеріалах справи будь-яких доказів на підтвердження факту надання відповідачем щомісячного фінансового утримання своїй матері ОСОБА_8 в розмірі 3 000 грн. колегія суддів до уваги не приймає з урахуванням того, що п. 3 ч. 1 ст. 182 СК України передбачає врахування судом самої по собі "наявності" у платника аліментів, в тому числі, непрацездатних батьків. Вказана обставина правомірно була врахована судом першої інстанції, оскільки по-перше, мати відповідача в силу пенсійного віку є непрацездатною в розумінні вимог закону й у зв`язку з цим саме на відповідача Сімейним кодексом України покладено обов`язок з утримання непрацездатної матері, а по-друге, матеріали справи не містять жодних відомостей про те, що такий обов`язок відповідачем виконується неналежно чи мати його не потребує матеріальної допомоги, тому наявна у матеріалах справи нотаріально посвідчена заява матері відповідача про надання їй сином ОСОБА_2 щомісячного фінансового утримання в розмірі 3000 грн. в силу вимог ст. 95 ЦПК України є письмовим доказом належного виконання сином по відношенню до матері свого обов`язку з утримання останньої, який (доказ) позивачем не спростовано.

Не приймає до уваги колегія суддів і заперечення представника відповідача Лебединської Н.С. , висловлені в ході апеляційного розгляду справи щодо незаконності рішення з посиланням на безпідставність позовних вимог у зв`язку з тим, що позивач фактично ставить питання про стягнення додаткових витрат, а не аліментів, а також - з підстав, що повнолітня донька не була залучена до участі в справі, в зв`язку з чим її довіритель був позбавлений права доведення факту потреби її в аліментах у зв`язку з навчанням, оскільки по-перше, вказані твердження спростовуються змістом позовної заяви, з якої вбачається, що підставою заявлених вимог є саме стягнення аліментів у зв`язку з навчанням; по-друге, відмова суду першої інстанції у залученні повнолітньої доньки до участі в справі на стороні позивача не позбавляла відповідача заявляти клопотання про допит його повнолітньої доньки як свідка для з`ясування тих чи інших обставин справи, чого зроблено не було; по-третє, закон (ч. 3 ст. 199 СК України) надає право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на дітей, які продовжують навчання батькам, з ким такі діти проживають, що й було зроблено позивачем ОСОБА_1 , а по-четверте, матеріали справи не містять жодних доказів добровільного надання батьком ОСОБА_2 матеріальної допомоги своїй повнолітній доньці ОСОБА_3 чи неможливості таку надавати. Також, колегія суддів звертає увагу на те, що рішення суду в даній справі з підстав, наведених, в усних запереченнях представників відповідача, ОСОБА_2 не оскаржувалось.

Крім цього, згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 22 своєї постанови № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня на заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при вирішенні спору про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів слід з`ясувати розмір не сплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Відповідний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року за результатами розгляду справи № 572/1762/15-ц.

Встановивши, що несплата та несвоєчасна аліментів відповідачем, які він був зобов`язаний платити згідно рішення суду в користь позивача на утримання неповнолітньої доньки, мала місце з вини ОСОБА_2 , суд першої інстанції, на думку колегії суддів, прийшов до вірного висновку, що в даному випадку наявні передбачені ч. 1 ст. 196 СК України підстави для стягнення неустойки (пені).

При цьому, заперечення представника відповідача Лебединської Н.С. , висловлені в ході апеляційного розгляду справи щодо відсутності правових підстав для стягнення пені з посиланням на те, що заборгованість по аліментах у ході розгляду справи й до постановлення судом рішення її довірителем погашена повністю колегія суддів до уваги не приймає з підстав, що по перше, з апеляційною скаргою на рішення в частині стягнення пені відповідач ОСОБА_2 не звертався, що поряд з іншими наявними в матеріалах справи письмовими доказами, які підтверджують факт роботи відповідача у період, за яких з нього стягувались аліменти та отримання ним у зв`язку з цим доходів; придбання відповідачем у цей же період на користь малолітньої доньки ОСОБА_14 нерухомого майна (земельної ділянки і будинку в Київській області); погашення ним кредитної заборгованості в сумі більш як 5 000 дол. США тощо свідчить про визнання ним своєї вини в несплаті та несвоєчасній сплаті аліментів; а по-друге, сплата відповідачем усієї заборгованості по аліментах у період розгляду даної справи й до постановлення рішення не спростовує факту наявності такої впродовж 2014-2018 р.р. ( в тому числі станом на 16.03.2018 року - дату звернення з позовом), що є підставою для застосування до спірних правовідносин вимог ч. 1 ст. 196 СК України.

Звертаючись з позовом у частині стягнення неустойки (пені) позивач ОСОБА_1 розмір такої визначала, як такий, що не більший від розміру заборгованості по аліментах, яка станом на 16.03.2018 року складала 55 972, 35 грн. у зв`язку з тим, що обчислений розмір неустойки на підставі формули, викладеної у вищевказаній постанові Верховного Суду, значно перевищує розмір заборгованості по аліментах.

Разом з тим, ні позивачем у позовній заяві, ні судом першої інстанціїв своєму рішенні відповідного арифметичного розрахунку з метою перевірки обґрунтованості суми заявленого позову наведено не було.

Тому, обрахована за вищевказаною формулою неустойка (пеня) в даному випадку складатиме:

1) із заборгованості зі сплати аліментів за грудень 2013 року:

425, 80 х 0,01 х 59 = 251, 22 грн.,

де 425, 80 - заборгованість по аліментах за грудень 2013 року станом на 01.01.2014 року; 0,01 - 1% за кожен день прострочення несплати аліментів; 59 - кількість днів прострочення, з яких 31 - за січень і 28 за лютий 2014 року з урахуванням того, що аліменти за грудень 2013 року були сплачені відповідачем лише у березні 2014 року (а.с. 117, 119);

2) із заборгованості зі сплати аліментів за січень 2014 року:

а) за період з 01.02.2014 року до 28.02.2014 року пеню обраховуємо, виходячи з суми боргу в розмірі 2 200 грн.:

2 200 х 0,01 х 28 = 616 грн.,

де 2 200 грн. - розмір аліментів за січень 2014 року, що підлягали сплаті згідно рішення суду 01.02.2014 року; 0,01 - 1% за кожен день прострочення несплати аліментів; 28 - кількість прострочених днів за лютий 2014 року з урахуванням того, що у березні 2013 року відповідачем сплачено 1 000 грн. (т. 1 а.с. 117, 119);

б) за період з 01.03.2014 року до 23.04.2014 року пеню обраховуємо виходячи з суми боргу 1 625, 80 грн. з урахуванням часткової сплати 01.03.2014 року позивачем 574, 20 грн. аліментів за січень з 2 200 грн., які визначені рішенням суду (1 000 грн. - 425, 80 грн. = 574, 20 грн.; 2 200 грн. - 574, 20 грн. = 1 625, 80 грн.):

1 625, 80 х 0,01х 54 = 877, 93 грн.,

де 1 625, 80 грн.- розмір несплачених аліментів за січень 2014 року; 0,01 - 1% за кожен день прострочення несплати аліментів; 54 - кількість прострочених днів, з яких 31 день у березні і 23 дні в квітні 2014 року (т. 1 а.с. 117, 119 , 208);

в) за період з 24.04.2014 року до 04.05.2014 року пеню обраховуємо, виходячи з суми 1 128, 30 грн. з урахуванням часткової сплати 24.04.2014 року позивачем 497, 50 грн. аліментів за січень з 1625, 80 грн., які залишилися (1 625, 80 грн. - 497, 50 грн. = 1 128, 30 грн.) та повного погашення 05.05.2014 року заборгованості за січень:

1 128, 30 х 0,01 х 11 = 124, 08 грн.,

де 1 128, 30 грн. - розмір несплачених аліментів за січень 2014 року; 0,01 - 1% за кожен день прострочення несплати аліментів; 11 - кількість прострочених днів за період з 24.04. до 04.05.2014 року (т. 1 а.с. 117, 119, 209);

Загальний розмір пені в зв`язку з несвоєчасною сплатою аліментів за січень 2014 року складатиме:

616 + 877, 93 + 124, 08 = 1 618, 01 грн.

3) із заборгованості зі сплати аліментів за лютий 2014 року:

а) за період з 01.03.2014 року до 04.05.2014 року пеню обраховуємо, виходячи з розміру заборгованості по аліментах в сумі 2 200 грн., визначених рішенням суду:

2 200 х 0, 01 х 65 = 1 430 грн.,

де 65 - кількість прострочених днів за період з 01.03.2014 року до 04.05.2014 року (дати внесення чергового погашення відповідачем заборгованості зі сплати аліментів в сумі 2 000 грн.);

б) за період з 05.05.2014 року до 12.05.2014 року пеню обраховуємо виходячи з суми боргу 1 338, 30 грн. (1 990 - 861, 70 = 1 338, 30 грн.) з урахуванням сплати 05.05.2014 року позивачем 1 990 грн. аліментів, з яких була погашена решту заборгованості за січень 2014 року в сумі 1 128, 30 грн., та заборгованість за лютий в сумі (1 990 - 1 128, 30 = 861, 70 грн.):

1 338, 30 х 0,01 х 8 = 107, 06 грн.,

де 1 338, 80 грн.- розмір несплачених аліментів за лютий 2014 року станом на 05.05.2014 року; 0,01 - 1% за кожен день прострочення несплати аліментів; 8 - кількість прострочених днів за період з 05.05.2014 року до 12.05.2014 року (т. 1 а.с. 117, 119, 209);

При цьому, беручи до уваги для розрахунку пені суму сплачених відповідачем аліментів у розмірі 1 990, 00 грн., про що зазначено у виписці по рахунку ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 119), а не 2 000 грн., як зазначено в долученому відповідачем до матеріалів справи платіжному документі (т. 1 а.с. 209), колегія суддів виходить з того, що не зважаючи на перерахування відповідачем аліментів позивачу згідно наявної у справі квитанції в розмірі 2 000 грн., позивач не повинна нести витрати зі сплати комісії в сумі 10 грн. за зарахування відповідного платежу на її банківську картку.

Враховуючи те, що внесенням 13.05.2014 року наступного платежу в сумі 1 492, 52 грн. заборгованість по аліментах за лютий в сумі 1 338, 30 грн. була повністю погашена, то загальна сума пені з несвоєчасної сплати аліментів за лютий 2014 року складатиме:

1 430 + 107,06 = 1 537, 06 грн.

4) із заборгованості зі сплати аліментів за березень 2014 року:

а) за період з 01.04.2014 року до 12.05.2014 року пеню обраховуємо, виходячи з суми боргу 2 200 грн., оскільки лише 13.05.2014 року зі сплаченої відповідачем суми 1 492, 52 грн. в рахунок погашення заборгованості по аліментах за березень зараховується сума 154, 22 грн. (1 492, 52 - 1338, 30 = 154, 22 грн):

2 200 х 0,01 х 42 = 924 грн.,

де 2 200 грн. - заборгованість по аліментах за березень станом на 01.04.2014 року, 0,01 - 1% за кожен день прострочення несплати аліментів; 42 - кількість прострочених днів за період з 01.04.2014 року до 12.05.2014 року (т. 1 а.с. 117, 119, 210); при цьому, аналогічно, як і в попередньому випадку з підстав відсутності в одержувача аліментів обов`язку сплачувати банківську комісію за зарахування перерахованих відповідачем на її платіжну картку аліментів, колегією суддів для розрахунку пені приймається до уваги сума сплачених відповідачем аліментів у розмірі 1 492, 52 грн., зазначена у виписці по рахунку ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 119), а не 1 500 грн., як зазначено в долученому відповідачем до матеріалів справи платіжному документі (т. 1 а.с. 210);

б) за період з 13.05.2014 року до 23.06.2014 року пеню обраховуємо, виходячи з суми боргу 2 045, 78 грн. (2 200 - 154, 22 = 2045, 78 грн.), оскільки лише 24.06.2014 року зі сплаченої відповідачем суми 2 200, 94 грн. заборгованість по аліментах за березень була погашена повністю (2 200 - 2 045, 78 = 154, 22 грн):

2 045, 78 х 0,01 х 42 = 858, 90 грн.,

де 2 045, 78 грн. - заборгованість по аліментах за березень станом на 13.05.2014 року, 0,01 - 1% за кожен день прострочення несплати аліментів; 42 - кількість прострочених днів за період з 13.05.2014 року до 23.06.2014 року (т. 1 а.с. 117, 119, 211);

Загальна сума пені в зв`язку з несплатою аліментів за березень 2014 року складатиме:

924 + 858,90 = 1782, 90 грн.

5) із заборгованості зі сплати аліментів за квітень 2014 року:

а) за період з 01.05.2014 року до 23.06.2014 року пеню обраховуємо, виходячи з суми боргу 2 200 грн., оскільки лише 24.06.2014 року зі сплаченої відповідачем суми 2 200, 94 грн. в рахунок погашення заборгованості по аліментах за квітень зараховується сума 154, 22 грн. (2 200 - 2 045, 78 = 154, 22 грн.), що залишилася після повного погашення відповідачем 24.06.2014 року заборгованості за березень:

2 200 х 0,01 х 54 = 1 188 грн.,

де 2 200 грн. - заборгованість по аліментах за квітень станом на 01.05.2014 року, 0,01 - 1% за кожен день прострочення несплати аліментів; 54 - кількість прострочених днів за період з 01.05.2014 року до 23.05.2014 року (т. 1 а.с. 117, 119, 211);

б) за період з 24.06.2014 року до 08.10.2014 року пеню обраховуємо, виходячи з суми боргу 2 045, 78 грн. (2 200 - 154, 22 = 2045, 78 грн.), оскільки лише 09.10.2014 року зі сплаченої відповідачем суми 24 875 грн. заборгованість по аліментах за квітень була погашена повністю (24 875 - 2045, 78 = 22 829, 22 грн):

2 045, 78 х 0,01 х 107 = 2188, 98 грн.,

де 2 045, 78 грн. - заборгованість по аліментах за квітень станом на 24.06.2014 року, 0,01 - 1% за кожен день прострочення несплати аліментів; 107 - кількість прострочених днів за період з 24.06.2014 року до 08.10.2014 року (т. 1 а.с. 117, 119, 212);

Загальна сума пені в зв`язку з несплатою аліментів за квітень 2014 року складатиме:

1 188 + 2188, 98 = 3376, 98 грн.;

6) із заборгованості зі сплати аліментів за травень 2014 року пеню обраховуємо, виходячи з суми боргу 2 200 грн., оскільки лише 08.10.2014 року з залишку коштів в сумі 22 829, 22 грн., наявних після погашення заборгованості зі сплати аліментів за квітень 2014 року вказана заборгованість була повністю погашена (22 829, 22 - 2 200 = 20 629, 22 грн.):

2 200 х 0, 01 х 130 = 2 860 грн.,

де 130 днів - кількість прострочених днів за період з 01.06.2014 року до 08.10.2014 року;

7) із заборгованості зі сплати аліментів за червень 2014 року пеню обраховуємо, виходячи з суми боргу 2 200 грн., оскільки лише 08.10.2014 року з залишку коштів в сумі 20 629, 22 грн., наявних після погашення заборгованості зі сплати аліментів за травень 2014 року вказана заборгованість була повністю погашена (20 629, 22 - 2 200 = 18 429, 22 грн.):

2 200 х 0, 01 х 100 = 2 200 грн.,

де 100 днів - кількість прострочених днів за період з 01.07.2014 року до 08.10.2014 року;

8) із заборгованості зі сплати аліментів за липень 2014 року пеню обраховуємо, виходячи з суми боргу 2 200 грн., оскільки лише 08.10.2014 року з залишку коштів в сумі 18 429, 22 грн., наявних після погашення заборгованості зі сплати аліментів за червень 2014 року вказана заборгованість була повністю погашена (18 429, 22 - 2 200 = 16 229, 22 грн.):

2 200 х 0, 01 х 69 = 1518 грн.,

де 69 - кількість прострочених днів за період з 01.08.2014 року до 08.10.2014 року;

9) із заборгованості зі сплати аліментів за серпень 2014 року пеню обраховуємо, виходячи з суми боргу 2 200 грн., оскільки лише 08.10.2014 року з залишку коштів в сумі 16 229, 22 грн., наявних після погашення заборгованості зі сплати аліментів за липень 2014 року вказана заборгованість була повністю погашена (16 229, 22 - 2 200 = 14 029, 22 грн.):

2 200 х 0, 01 х 38 = 836 грн.,

де 38 - кількість прострочених днів за період з 01.09.2014 року до 08.10.2014 року;

10) із заборгованості зі сплати аліментів за вересень 2014 року пеню обраховуємо, виходячи з суми боргу 2 200 грн., оскільки лише 08.10.2014 року з залишку коштів в сумі 16 229, 22 грн., наявних після погашення заборгованості зі сплати аліментів за серпень 2014 року вказана заборгованість була повністю погашена (14 029, 22 - 2 200 = 11 829, 22 грн.):

2 200 х 0, 01 х 8 = 176 грн.,

де 8 - кількість прострочених днів за період з 01.10.2014 року до 08.10.2014 року.

Таким чином, за період з 01.01.2014 року до 01.10 2014 року розмір пені в зв`язку з несплатою (несвоєчасною сплатою) аліментів відповідачем ОСОБА_2 складатиме: 251, 22 + 1 618, 01 + 1 537, 06 + 1 782, 90 + 3 376, 98 + 2 860 +

+ 2 200 + 1518 + 836 + 176 = 16 156, 17 грн.

Беручи до уваги те, що після погашення 08.10.2014 року відповідачем заборгованості зі сплати аліментів за період з 01.0.2014 року до 01.09.2014 року, станом на 01.10.2014 року в залишку були наявні кошти в сумі 11 829, 22 грн., дані кошти зараховані на сплату аліментів за п`ять наступних місяців (жовтень 2014 року - лютий 2015 року), у зв`язку з чим заборгованість у вказаний період була відсутня (11 829, 22 - 2 200 х 5 = 829, 22 грн.).

В подальшому така заборгованість виникла знову, оскільки аліменти за березень 2015 року в сумі 2 200 грн. на дату виникнення зобов`язання зі сплати таких (на 01.04.2015 року) були сплачені лише частково (в сумі 829, 22 грн.), а заборгованість в сумі 1 370, 78 грн. (2 200 - 829, 22 = 1 370, 78 грн.) у повному обсязі була погашена відповідачем лише 01.10.2015 року шляхом внесення на рахунок позивача суми в розмірі 2 189 грн. (т. 1 а.с. 117, 119, 213).

Таким чином, пеня в зв`язку з несвоєчасною сплатою несплатою аліментів за березень 2015 року складатиме:

1 370, 78 х 0,01 х 183 = 2 508, 53 грн.,

де 1 370, 78 грн. - заборгованість зі сплати аліментів за березень 2015 року, що існувала станом на 01.04.2015 року,

183 - кількість прострочених днів за період з 01.04.2015 року до 30.09.2015 року.

Аліменти за квітень 2015 року в сумі 2 200 грн. відповідачем були сплачені за рахунок внесення трьох платежів (01.10.2014 року в сумі 818, 22 грн., що складає залишок коштів після погашення в повному обсязі заборгованості за березень 2015 року (2 189 - 1 370, 78 = 818, 22 грн.); 07.03.2018 року в сум 500 грн. та 27.03.2018 року в сумі 10 000 грн. (т. 1 а.с. 117, 119, 213-215).

Таким чином, розмір пені в зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів за квітень 2015 року складатиме:

а) за період з 01.05.2015 року до 30.09.2015 року:

2 200 х 0,01х 153 = 3 366 грн.,

де 2 200 грн. - заборгованість зі сплати аліментів за квітень 2015 року, що існувала станом на 01.05.2015 року й до моменту часткового її погашення 01.10.2015 року,

153 - кількість прострочених днів за період з 01.05.2015 року до 30.09.2015 року;

б) за період з 01.10.2015 року до 06.03.2018 року:

1 381, 78 х 0,01 х 888 = 12 270, 21 грн.,

де 1 381, 78 грн. - заборгованість зі сплати аліментів за квітень 2015 року, що існувала станом на 01.10.2015 року внаслідок зарахування на сплату аліментів за вказаний період залишку в розмірі 818, 22 грн., що утворився після погашення відповідачем 01.10.2015 року усієї заборгованості по аліментах за березень 2015 року (2 200 - 818, 22 = 1 381, 78 грн.) (т. 1 а.с. 117, 119, 213);

в) за період з 07.03.2018 року до 26.03.2018 року:

881, 78 х 0,01 х 20 = 176, 36 грн.,

де 881, 78 грн. - заборгованість зі сплати аліментів за квітень 2015 року, що існувала станом на 07.03.2018 року в зв`язку з частковим погашенням такої в сумі 500 грн. (т. 1 а.с., 117, 119, 214),

20 - кількість прострочених днів за період з 07.03.2018 року до 30.09.2018 року.

Загальний розмір пені в зв`язку з несплатою відповідачем аліментів за квітень 2015 року складатиме:

3 366 + 12 270, 21 + 176, 36 = 15 812, 57 грн.

Розмір пені в зв`язку з несплатою аліментів за травень 2015 року складатиме:

2 200 х 0,01 х 1 030 = 22 660 грн.,

де 2 200 грн. - заборгованість по аліментах за травень 2015 року, що утворилася, починаючи з 01.06.2015 року;

1 030 - кількість прострочених днів з урахуванням дати погашення вказаної заборгованості лише 27.03.2018 року.

Розмір пені в зв`язку з несплатою аліментів за червень 2015 року складатиме:

2 200 х 0,01 х 1 000 = 22 000 грн.,

де 2 200 грн. - заборгованість по аліментах за червень 2015 року, що утворилася, починаючи з 01.07.2015 року;

1 030 - кількість прострочених днів з урахуванням дати погашення вказаної заборгованості лише 27.03.2018 року.

Беручи до уваги обраховану пеню станом на червень 2015 року, щомісячну суму стягуваних з відповідача аліментів у розмірі 2 200 грн., розмір і дати внесення платежів на погашення заборгованості після 27.03.2018 року, період, протягом якого в подальшому така заборгованість існувала (до 04.06.2018 року) є очевидним той факт, що загальна сума обрахованої за вищевказаною формулою пені за несплату відповідачем ОСОБА_2 аліментів у будь-якому випадку перевищуватиме розмір самої заборгованості зі сплати аліментів, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення з відповідача в судовому порядку пені в сумі, що не перевищує розміру заборгованості на час звернення з даним позовом до суду та складає 55 932, 35 грн. узгоджується з положеннями ст. 196 СК України.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення з відповідача в користь позивача пені за несплату аліментів, суд першої інстанції виходив з недоведеності відповідачем факту відсутності його вини у виникненні такої заборгованості.

З даним висновком колегія суддів погоджується, оскільки він повністю узгоджується з наявними у справі доказами.

Разом з тим, з висновком суду щодо розміру такої неустойки, яка з урахуванням клопотання відповідача була зменшена до 5 000 грн., колегія суддів погодитися не може, виходячи з того, що судом не в повній мірі було враховано обставини, які мають значення для вирішення вимог позивача в цій частині й безпідставно враховано обставини, що не можуть вплинути на рішення про зменшення розміру неустойки.

Так, у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи будь-яких доказів, які б свідчили, що на день ухвалення судом рішення повнолітня донька відповідача ОСОБА_21 продовжує навчання, про що вже згадувалось вище, безпідставним є урахування судом першої інстанції при вирішення питання про розмір неустойки обставини, що підтверджує розмір понесених відповідачем витрат, пов`язаних з її утриманням, так як жодного обов`язку з утримання повнолітньої доньки після закінчення нею навчання відповідач згідно вимог сімейного законодавства України не має. Крім цього, беручи до уваги наявні в справі докази щодо розміру понесених ним у 2018 році витрат на навчання ОСОБА_20 на курсах німецької мови в Німеччині, суд першої інстанції не врахував вимог сімейного законодавства України, що передбачають рівність обов`язків обох батьків, в тому числі, брати участь в утриманні повнолітніх дітей у зв`язку з їх навчанням, і не дав належної правової оцінки наявним у справі доказам (декларації про доходи за 2017 р. матері ОСОБА_22 ), з якої вбачається, що її місячний дохід, зокрема у 2017 році, майже вдвічі перевищував місячний дохід батька ОСОБА_2 , який з урахуванням даних тієї ж декларації в середньому складав близько 22 000 грн. (т. 1 а.с. 89), що в сукупності дає можливість колегії суддів дійти висновку, що загальна вартість навчання доньки ОСОБА_23 на курсах протягом трьох з половиною місяців, яка приблизно у 20 разів менша від сукупного річного доходу сім`ї ОСОБА_24 , не є тим фактором, що мав значний вплив на матеріальне становище відповідача.

Не в повній мірі, на думку колегії суддів, було взято до уваги судом і матеріальне становище відповідача ОСОБА_2 , яке з урахуванням його середньомісячного доходу в сумі близько 22 000 грн., можливості надавати щомісячне матеріальне утримання матері в сумі 3 000 грн.; можливості відповідально ставитись до виконання батьківських обов`язків, пов`язаних з утриманням як малолітньої доньки ОСОБА_14 , на користь якої в 2016 році ним було придбано нерухоме майно (будинок і земельну ділянку в Київській області загальною вартістю близько 370 000 грн.), в той час як обов`язок зі сплати аліментів на спільну з позивачем доньку не виконувався; можливості навчати повнолітнього сина ОСОБА_25 за кордоном (у Польщі) в сукупністю з фактом безпідставності урахування судом понесених відповідачем витрат на навчання повнолітньої ОСОБА_20 , дає колегії суддів підстави зробити висновок про можливість стягнення з ОСОБА_2 пені у більшій сумі, ніж було визначено судом першої інстанції.

Погоджуючись із висновком суду про необхідність врахування при визначенні суми пені, що підлягає стягненню з відповідача в користь позивача, наявності в нього на утриманні неповнолітньої доньки ОСОБА_14 ; наявності повнолітнього сина ОСОБА_25 , що продовжує навчання; непрацездатної матері (пенсіонерки); матеріального становища, оцінка якого надана колегією суддів вище; а також інших обставин, що мають істотне значення, зокрема, значної суми пені, що повинна бути сплачена єдиним платежем, що у більш як два з половиною рази перевищує середньомісячний дохід відповідача; недобросовісної поведінки останнього, пов`язаної з неналежним виконанням упродовж більш як чотирьох років свого батьківського обов`язку в частині матеріального утримання доньки ОСОБА_4 у порівнянні з іншими його дітьми та непрацездатною матір`ю, колегія суддів приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача в користь позивача пені в сумі 30 000 грн,, яка на думку колегії суддів, вважатиметься достатнім тягарем відповідальності батька ОСОБА_2 за неналежне виконання свого обов`язку з утримання на той час неповнолітньої доньки ОСОБА_9 .

При цьому доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 в частині неврахування судом ряду письмових доказів, що свідчать про матеріальне становище відповідача й дають, на її думку, підстави для стягнення судом неустойки в повному розмірі, заявленому позивачем, що становить 55972,35 грн. (таких як, копії трудової книжки ОСОБА_2 , яка підтверджує факт роботи останнього на посаді заступника директора TOB «Укрспецтепло» м.Київ з 01.09.2014 року по 16.09.2015 pоку, на посаді економіста та старшого майстра КП «Калинівське ДПС» з 29.09.2015 року по 26.10.2015 pоку, на посаді економіста TOB «Енерго Дім» з 02.11.2015 року по 22.02.2016 pоку; наявних у електронній декларації теперішньої дружини відповідача - ОСОБА_13 відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2015 рік що стосуються декларування готівки в розмірі 290000 грн., автомобіля NISSAN QASHGAI 2008 року випуску, гаража з господарськими будівлями площею 113 м; висновку служби у справах дітей Тернопільської міської ради від 17.02.2016 року в справі про усиновлення, де констатується факт наявності у відповідача стабільного фінансового прибутку та ін), колегія суддів відхиляє у зв`язку з тим, що вищевказані докази, які свідчили про доходи й матеріальне становище відповідача у період 2015-2016 р.н. та надавали йому можливість своєчасно сплачувати аліменти за рішенням суду, свідчать насамперед про наявність у діях ОСОБА_27 вини у виникненні заборгованості по аліментах, яка була судом встановлена й без урахування зазначених доказів, а не про можливість сплатити неустойку в заявленій позивачем сумі станом на день ухвалення судом рішення. Разом з тим, погодившись з доводами апелянта ОСОБА_1 в частині відсутності підстав для врахування при визначенні розміру пені наявності в нього повнолітньої доньки ОСОБА_20 , відомості про продовження навчання якою в матеріалах справи відсутні, а також, враховуючи розмір середньомісячного доходу відповідача в сумі орієнтовно 22 000 грн. щомісячно ще за рік, що передував пред`явленню позову, підтверджений відповідними наявними у справі письмовими доказами (відомостями, зазначеними дружиною відповідача ОСОБА_13 у відповідній декларації тощо) та який суттєво відрізняється від розміру його посадового окладу, колегією суддів відповідно й було збільшено розмір пені, стягнутої судом першої інстанції з 5 000 грн. до 30 000 грн.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право змінити рішення.

Згідно вимог п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 375 ЦПК України підставами для зміни рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Враховуючи те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи й стосуються матеріального становища відповідача; обставини, які суд вважав встановленими в частині перебування в нього на утриманні трьох дітей не підтверджуються наявними в справі доказами; висновки в частині наявності підстав для зменшення розміру неустойки до 5 000 грн. не відповідають обставинам справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність передбачених ст. 375 ЦПК підстав для зміни рішення в даній справі в частині розміру неустойки, що підлягає стягненню з відповідача в користь позивача з 5 000 грн. до 30 000 грн.

Також, з урахуванням часткового задоволення вимог апеляційної скарги позивача, в її користь підлягають стягненню з відповідача й судові витрати, пов`язані з оплатою судовим збором вимог апеляційної скарги в даній частині, розмір якого був мінімальним, виходячи з ціни позову в частині цих вимог.

В решті рішення суду, як таке, що прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, з підстав, наведених в апеляційній скарзі позивача, скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 35 ч. 1; 259 ч.ч. 1, 2, 6, 8; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п.п.1. 2. 3; 381 ч.ч. 1, 3; 382 ч.ч. 1, 2; 384 ч. 1; 389 ч. 1 п. 1; 390 ч. 1 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 січня 2019 року в частині розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - змінити, збільшивши розмір пені, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 з 5000 грн. до 30000 (тридцяти) грн.

В решті - рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 (сорок) коп. судових витрат, пов`язаних з переглядом справи апеляційним судом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції в особі Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 10 червня 2019 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи