Справа № 503/631/19
Провадження № 2/503/500/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Сердюк Б.С.,

при секретарі Клемпуш Ю.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 в режимі відеоконференції, відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима в режимі відеоконференції з Котовським міськрайонним судом Одеської області у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за користування земельними ділянками та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів за користування земельними ділянками та стягнення моральної шкоди.

Як на підставу позовних вимог позивач посилається на те, що йому на праві власності належать земельні ділянки з кадастровими номерами № НОМЕР_1 розміром 2,3686 га та № НОМЕР_2 : НОМЕР_3 розміром 0,5025 га. Відповідач з осені 2017 року самовільно засіяв вказані земельні ділянки, внаслідок чого позивачу було завдано матеріальної шкоди у розмірі 8854,84 грн., що становить розмір орендної плати за користування вказаними земельними ділянками, яку він міг би отримати. У зв`язку із цим позивач просить стягнути з ОСОБА_2 завдану шкоду у розмірі 8858,84 грн. та моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та не заперечував проти задоволення позовних вимог у частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 8858,84 грн.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи зазначені положення, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено, що таке визнання суперечить вимогам закону.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка № НОМЕР_1 розміром 2,3686 га, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-018 від 13.09.2018 року та земельна ділянка № НОМЕР_4 :01 НОМЕР_5 розміром 0,5025 га, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-018 від 13.09.2018 року.

Відповідачем ОСОБА_2 з осені 2017 року було самовільно засіяно вказані земельні ділянки, що підтверджується письмовими поясненнями відповідача, наданими голові Кодимської районної державної адміністрації, копія яких міститься в матеріалах справи.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом серед іншого визнання прав; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно п. «д» ст.156 ЗК України, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельних ділянок.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЗК України, відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами.

Необхідною умовою доведення наявності упущеної вигоди є встановлення, насамперед, самих збитків та причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника й збитками потерпілої сторони. При цьому потрібно довести, що протиправна дія або бездіяльність особи, яка порушила право, є причиною, а збитки, що виникли у потерпілої особи, є наслідком такої протиправної поведінки.

Отже, враховуючи визнання позову відповідачем в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 8858,84 грн., позов у цій частині підлягає повному задоволенню.

Також у позовній заяві позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Оскільки права позивача, були порушені відповідачем, суд приходить до переконання, що позивач зазнав моральної шкоди.

При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, враховуючи вимоги розумності і справедливості, характер та тривалість заподіяння позивачу душевних страждань, достатнім розміром для компенсації такої шкоди є 1000,00грн., яка і підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за користування земельними ділянками та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти за користування земельними ділянками, в розмірі 8858 грн. 84 коп. та моральну шкоду, в розмірі 1000 грн., а всього 9858 (дев`ять тисяч вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 84 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір, в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП не встановлено.

Повне рішення суду складено 24 червня 2019 року.

Суддя Б.С. Сердюк