Справа № 523/4957/18
Провадження №2/523/1572/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2019 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого - судді Малинойського О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Шевчук М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - про визнання особи такою, що втратила право користування, зняття з реєстраційного обліку, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами в яких просить усунути перешкоди шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 , знявши його з реєстраційного обліку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником вказаної вище квартири. Втім, на житловій площі Зареєстрований його брат, ОСОБА_2 , який без поважних на те причин не проживає в квартирі тривалий час. Як стверджує позивач в квартирі відсутні речі належні відповідачу та він не перешкоджає останньому у проживанні. На теперішній час реєстрація відповідача в квартирі порушує його право власності. Посилаючись на ст. 405 ЦК України позивач просить задовольнити його позовні вимоги.

Позивач в судове засідання не з`явився. Від його представника ОСОБА_3 надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився без поважних на те причин. Згідно поштового повідомлення ОСОБА_2 за місцем своєї реєстрації не проживає, що вказує на належне його сповіщення про час та місце розгляду справи.

За письмовою згодою представника позивача та за відсутності відзиву на позовну заяву справа розглянута в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 27 червня 2002р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бардук М.Д., реєстровий номер 2329, є власником квартири АДРЕСА_1 .

З представленої довідки Ф-1 на житловій площі в спірній квартирі зареєстрований позивач та відповідач ОСОБА_2 , 1972 року народження. Тобто, ОСОБА_2 зареєструвавши своє місце проживання на вказаній вище житловій площі, правомірно набув право її користування, як член сім`ї власника квартири.

Факт не проживання ОСОБА_2 та відсутність його речей в спірній квартирі більше одного року підтверджується представленими актами, складених та підписаних сусідами позивача, підписи яких були посвідчені начальником дільниці №1 КП «ЖКС «Пересипський».

Під час розгляду справи судом не встановлено будь-яких перешкод в проживанні відповідача в спірній квартирі. Правовідносини, які виникли між сторонами по справі, регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-ІУ від 11.12.2003р.

Так, відповідно до ч.І ст.156 ЖК України, члени сім`ї власника квартири, які проживають разом з ним в квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди користування цим приміщенням. Частина 4 цієї же статті вказує, що припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до статті 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням не інакше як на підставі і в порядку, визначеному законом. Право громадянина на житло нерушиме та гарантовано статтею 47 Конституції України.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, враховуючи доведеність з боку позивача того факту, що відповідач по справі понад один рік не проживає на спірній житловій площі без поважних на те причин, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житлом.

З боку відповідача суду не представлено жодного належного та допустимого доказу, який би спростовував доводи викладені позивачем.

Разом з тим, позовні вимоги в частині зняття з реєстраційного обліку є зайвими виходячи з наступного.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-ІУ від 11.12.2003р. зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщення. Зазначена норма вказує на достатність рішення суду, яке набрало законної сили про визнання особи такою, що втратила право користування житлом для зняття її з реєстраційного обліку відповідним органом.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Керуючись ст.ст. 12,13,76,141,259,263-265,268,279,280-282 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Усунути перешкоду ОСОБА_1 у розпорядженні майном, шляхом визнання ОСОБА_2 , 1972 року народження таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В іншій частині заявлені позовні вимоги залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача (ів), поданою протягом ЗО днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в Одеський апеляційний суд через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк.

Повне рішення суду складено 02 липня 2019р.

Суддя