Головуючий у суді першої інстанції: Трусова Т.О.
У Х В А Л А

1 липня 2019 року місто Київ

справа № 753/3496/18

провадження №22-ц/824/10244/2019

Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Шкоріної О.І., перевіривши матеріали апеляційної скарги Установи «28 Управління начальника робіт» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Установи «28 Управління начальника робіт» про визнання звільнення незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22 січня 2019 року задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 до Установи «28 Управління начальника робіт» про визнання звільнення незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Визнано неправомірним та скасовано наказ Установи «28 Управління начальника робіт» від 19 січня 2018 року №5 про звільнення ОСОБА_1 з роботи на підставі пункту 2 частини 1 статті 41 Кодексу законів про працю України.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Установи «28 Управління начальника робіт».

Стягнуто з Установи «28 Управління начальника робіт» на користь ОСОБА_1 кошти за 20 днів непрацездатності в розмірі 9 505 грн. 20 коп. та середній заробіток за час вимушеного прогулу за 231 робочий день за період з 17 лютого 2018 року по 22 січня 2019 року включно в розмірі 112 889 грн. 70 коп. із вирахуванням з цих сум податку на доходи фізичних осіб та єдиного соціального внеску.

Стягнуто з Установи «28 Управління начальника робіт» на користь ОСОБА_1 3 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць в розмірі 9 774 грн. із вирахуванням з цієї суми податку фізичних осіб та єдиного соціального внеску.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з таким рішенням, 12 червня 2019 року відповідач, через засоби поштового зв`язку, подав апеляційну скаргу, разом з клопотанням про відстрочення сплати судового збору, посилаючись на положення Закону України «Про судовий збір».

В обґрунтування заяви зазначає, що відповідно до постанови державного виконавця Солом`янського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві від 14 березня 2019 року накладено арешт на майно, що належить відповідачеві, в тому числі кошти на банківських рахунках.

Посилаючись на зазначені обставини, вважає, що це є належною підставою для відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги, оскільки підтверджує скрутний матеріальний стан відповідача.

Проте, Київський апеляційний суд не приймає вказані доводи, виходячи з наступного.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» визначено підстави та чіткий перелік осіб, яким може бути відстрочено, розстрочено, зменшено або звільнено від сплати судового збору.

Згідно зі ст.8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, стаття 8 Закону України «Про судовий збір» містить вичерпний перелік підстав, які суду необхідно врахувати при вирішення питання, зокрема, про звільнення від сплати судового збору.

Надана відповідачем копія постанови про арешт майна боржника від 4 квітня 2019 року не є належним та допустимим доказом, який підтверджує скрутний матеріальний стан відповідача, а тому підстави для застосовування положень ст. 8 Закону України «Про судовий збір» відсутні.

Посилання відповідача на те, що виконавчим органом накладено арешт на все майно, в тому числі банківські рахунки установи є безпідставними, оскільки в постанові чітко вказано на те, що накладено арешт лише на майно, що належить боржнику, а не на його рахунки.

Таким чином, відповідачем не наведено умов та не надано належних доказів на їх підтвердження, а судом не встановлено підстав, визначених у ст. 8 Закону України «Про судовий збір», для відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Європейський суд з прав людини наголошував, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

У той же час, гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду.

Відповідно до ч. ч.1 , 3 ст. 136 ЦПК України, суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше ніж як до ухвалення судового рішення у справі.

Враховуючи, що з однією із засад визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, і приймаючи до уваги те, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, суд апеляційної інстанції може зменшити розмір судового збору за подання апеляційної скарги за заявою позивача.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік», у 2018 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу з 1 січня 2018 року становить 1762 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частина 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлює ставки судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру: фізичною особою - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (704,80 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (8 810 грн.) та за подання позову немайнового характеру : фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімум для працездатних осіб (704,80 грн.).

Згідно п.6 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду справляється судовий збір у 150 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

При зверненні до суду з позовною заявою, позивач мав би сплатити судовий збір за 2 вимоги майнового характеру у розмірі 1409, 60 грн. та 2 вимоги немайнового характеру - 1409,60 грн., що становило 2819,20 грн., а тому за подачу апеляційної скарги на рішення суду необхідно сплатити судовий збір в розмірі 4228,80 грн. (2819,20 грн. х 150 % = 4228,80 грн.).

Враховуючи наведене, відповідач повинен сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 4228,80 грн. на реквізити Київського апеляційного суду: Отримувач коштів -УДКС у Солом`янському районі; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38050812; код класифікації доходів бюджету 22030101; рахунок отримувача 0024; Банк отримувача -Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача 899998, адреса суду: м.Київ, вул. Солом`янська, 2-а

Оригінал платіжного доручення про сплату судового збору надати суду.

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, апеляційну скаргу необхідно залишити без руху, а скаржнику - надати строк для усунення недоліку, попередивши, що в разі невиконання даної ухвали, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута відповідно до вимог ст. ст.185, 357 ЦПК України.

Одночасно з апеляційною скаргою, відповідач подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження зазначив, що повний текст судового рішення отримав лише 31 травня 2019 року.

Посилаючись на зазначені обставини просив поновити пропущений строк.

Вивчивши матеріали справи, суд визнає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, 15 травня 2019 року суд першої інстанції направив повний текст рішення всім учасникам справи /том 1, а.с. 250/.

Матеріали справи містять докази неодноразового звернення відповідача до суду щодо отримання копії повного тексту рішення /том 1, а.с. 243; том 2, а.с. 1-3/.

27 травня 2019 року, на звернення відповідача, судом першої інстанції направлено повний текст рішення /том 1, а.с. 4/.

Разом з тим, будь-яких доказів (розписки, зворотні повідомлення про отримання поштового відправлення, тощо) щодо отримання копії рішення відповідачем, матеріали справи не містять.

Дата виготовлення повного тексту рішення судом не зазначена.

Відповідно до відомостей ЄДРС, 16 травня 2019 року Дарницьким районним судом м.Києва оприлюднене рішення суду від 22 січня 2019 року.

Апеляційна скарга подана відповідачем через Дарницький районний суд м. Києва до Київського апеляційного суду 12 червня 2019 року /том 2,а.с. 5-32/.

Відповідно до ч.2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були врученні у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, зокрема на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.

Відповідно до положень ст. 17 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у праві, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. Не допускається касаційне оскарження судового рішення суду першої інстанції без його перегляду в апеляційному порядку.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8 ).

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції (далі - Конвенція).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе задовольнити клопотання та поновити Установі «28 Управління начальника робіт» строк на апеляційне оскарження рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 січня 2019 року.

Керуючись ст. ст. 185, 354, 356, 357 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити, поновити Установі «28 Управління начальника робіт» строк на апеляційне оскарження рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 січня 2019 року.

У задоволенні клопотання Установі «28 Управління начальника робіт» про відстрочення сплати судового збору на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 січня 2019 року - відмовити.

Апеляційну скаргу Установи «28 Управління начальника робіт» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Установи «28 Управління начальника робіт» про визнання звільнення незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - залишити без руху, надати строк для усунення недоліку, зазначеного в мотивувальній частині ухвали, протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Попередити особу, яка подала апеляційну скаргу, що у випадку не усунення у встановлений термін недоліків, апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.І. Шкоріна