У Х В А Л А

24 червня 2019 року

м. Київ

справа № 303/1511/18

провадження № 61-11155ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 21 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Закарпатгаз» про визнання дій протиправними та зобов`язання відновити становище, що існувало до порушення права,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача.

Позов обґрунтовано тим, що 26 грудня 2017 року мало місце незаконне проведення газозварювальних робіт з механічного від`єднання газопроводу позивача, що знаходиться за вищевказаною адресою та належить позивачу на праві власності. Дане від`єднання відбулося з грубим порушенням порядку передбаченого Правилами постачання природного газу, що затверджені постановою НКРЕКП № 2496 від 30 вересня 2015 року, внаслідок чого майновим інтересам позивача було завдано шкоду. Протиправність дій полягала в наступному: припинення постачання природного газу споживачу має відбуватися шляхом направлення споживачу письмового повідомлення з відміткою про вручення з вимогою самостійно припинити споживання природного газу за рахунок перекриття запірного пристрою перед газовим приладом та допустити представника ПАТ «Закарпатгаз» для проведення опломбування; в такому повідомленні постачальник має вказати підстави та дату припинення газопостачання, яка не може бути раніше ніж за три дні до дати отримання повідомлення. Крім того, при припиненні газопостачання складається акт в двох примірниках, один з яких залишається у споживача. Також позивач посилається на ту обставину, що відповідач не направляв йому заяву приєднання, чим порушив процедуру укладення типового договору розподілу природного газу.

У зв`язку з наведеними обставинами ОСОБА_1 просив про визнання дій ПАТ «Закарпатгаз» пов`язаних з механічним від`єднанням газопроводу, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 від газорозподільної системи протиправними та зобов`язання відповідача відновити становище, що існувало до порушення права, шляхом механічного приєднання газопроводу до газорозподільної системи.

Рішенням Мукачівського міськрайонногосуду Закарпатської області від 21 травня 2018 року його позов задоволено в повному обсязі.

Визнано дії Публічного акціонерного товариства «Закарпатгаз» пов'язані з механічним від'єднанням газопроводу будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 від газорозподільної системи Публічного акціонерного товариства «Закарпатгаз» протиправними. Зобов`язано Публічне акціонерне товариство «Закарпатгаз» відновити становище, що існувало до порушення права, шляхом механічного приєднання газопроводу будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 до газорозподільної системи Публічного акціонерного товариства «Закарпатгаз». Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 21 травня 2019 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано, в задоволенні позову відмовлено.

У червні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову суду апеляційної інстанціїскасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанцій, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована у розділі «Загальні положення» цього Кодексу, яка поширюється і на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

При цьому суд дослідив та взяв до уваги предмет позову, складність справи,ціну позову, яка не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб,значення справи для сторін і суспільства.

Зазначені ОСОБА_1 підстави суд вважає необґрунтованими, оскільки такі фактично зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи. Крім того, належних доводів, які б свідчили про можливість відкриття касаційного провадження в малозначній справі ним не наведено.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року та пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 21 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Закарпатгаз» про визнання дій протиправними та зобов`язання відновити становище, що існувало до порушення права відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя: Є. В. Петров