ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/1527/17 Номер провадження 22-ц/814/1872/19Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко С. Г. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Бондаревської С.М., Кривчун Т.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства Комерційний Банк " ПриватБанк" про визнання недійсним договору про надання фінансових послуг за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 квітня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Нестеренка С.Г. у період часу з 10:32:02 год. до 10:48:49 год.,-

В С Т А Н О В И В:

07 березня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ КБ «ПиватБанк», у якому просила суд визнати недійсним договір про надання фінансових послуг, укладений 26 травня 2011 року між сторонами.

Підстави позову вмотивовувала тим, що 26 травня 2011 року між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір без номеру шляхом видачі кредитної картки з лімітом 5000 гривень. Банк не надав попередню інформацію про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, що є порушенням п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та п.п. «В» п 2.1. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупної вартості кредиту. Позивач вважає, що відповідач ввів її в оману щодо реальних умов кредитування, орієнтовної сукупної вартості кредиту.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 квітня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства Комерційний Банк " ПриватБанк" про визнання недійсним договору про надання фінансових послуг - відмовлено.

З даним рішенням не погодилася позивач ОСОБА_1 та подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а викладені в ньому висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи.

Вказує на те, що суд невірно надав оцінку наданим нею доказам. Звертає увагу на те, що банк повинен не просто надавати інформацію про орієнтовну сукупну вартість кредиту, а така інформація має міститися в кредитному договорі, або додатку до нього і бути наданою у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві.

Підпис в Анкеті-заяві не можу бути доказом вчинення сторонами окремої від договору юридичної дії - ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 26 травня 2011 року позивач ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник АТ КБ «ПриватБанк»), відповідно до умов якої ОСОБА_1 отримала платіжну кредитну картку «Універсальна» та зазначила бажаний кредитний ліміт у розмірі 5000 гривень.

У подальшому, в ході користування кредитною карткою між сторонами виник спір щодо умов обслуговування кредиту, а саме: умов нарахування платежів за користування кредитними коштами, та як наслідок сукупної вартості кредиту.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Підстав для їх задоволення ОСОБА_1 не довела.

Апеляційний суд вважає висновок суду першої інстанції обґрунтованим та таким, що ґрунтується на законі, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовуються нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

З матеріалів справи вбачається, що 26 травня 2011 року ОСОБА_1 підписала Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 18-19 Т-1), а також довідку про умови кредитування (а.с. 20 Т-1), внаслідок чого отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 03.00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позичальник підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява, умови надання банківських послуг, правила користування платіжною карткою та тарифи банку складають договір між ним та банком, що підтверджується його власноручним підписом у заяві від 26 травня 2011 року.

Відповідно до положень ст. 634 ЦК України Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред`явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору.

З матеріалів справи вбачається, що на час підписання анкети-заяви та довідки, які складають кредитний договір, позивач була ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, і з якими вона погодилася, та засвідчила особистим підписом.

Таким чином письмова форма укладення кредитного договору сторонами була дотримана. Істотні умови кредитного договору ( відсоткова ставка, термін внесення щомісячних платежів, їх розмір, санкції за несвоєчасне виконання умов договору), на час його укладення були чітко визначені довідкою про умови кредитування (а.с. 20 Т-1), яка містить підпис позичальника.

З урахуванням цього, доводи позивача не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. Підстави для визнання кредитного договору недійсним - відсутні.

Суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи. Підстав для переоцінки доказів у справі апеляційним судом не встановлено.

мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).,(Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Заперечення ОСОБА_1 , що він не була належним чином ознайомлена з умовами договору, не спростовують висновків місцевого суду, оскільки Анкета -Заява містить відомості цілком протилежні, які вказують, що на час підписання заяви та довідки вона була ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, і з якими вона погодилася.

Всі складові, що становлять істотні умови кредитного договору, містяться у вказаних вище документах, які були надані на підпис ОСОБА_1 .

З огляду на це, доводи апеляційної скарги не спростували висновки місцевого суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог та не знайшли свого підтвердження в ході перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

У відповідності з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 квітня 2019 року.

Підстави для зміни розподілу рішення суду в частині судових витрат судом апеляційної інстанції не встановлено.

Оскільки ОСОБА_1 , виходячи з категорії спору, звільнена від сплати судового збору, судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції слід віднести за рахунок держави.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 квітня 2019 року -залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя : П.С. Абрамов

Судді: С.М. Бондаревська Т.О. Кривчун