Справа № 678/688/17
УХВАЛА

11 червня 2019 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Кульбаби А.В.,

з участю: секретаря судового засідання - Білоус Г.В.,

розглянувши в судовому засіданні в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка і дружини без реєстрації шлюбу, визнання спільним сумісним майном подружжя житлового будинку з вбудованим приміщенням магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та земельної ділянки, поділ спільного сумісного майна подружжя, визнання недійсним державного акта на земельну ділянку, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно,

встановив:

В провадженні Ярмолинецького районного суду Хмельницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка і дружини без реєстрації шлюбу, визнання спільним сумісним майном подружжя житлового будинку з вбудованим приміщенням магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та земельної ділянки, поділ спільного сумісного майна подружжя, визнання недійсним державного акта на земельну ділянку, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

На адресу суду 15 квітня 2019 року, 18 квітня 2019 року, 2 травня 2019 року, 22 травня 2019 року надійшли заяви ОСОБА_3 про допуск його до участі у розгляді зазначеної справи в якості представника позивача, ОСОБА_1 . Заява мотивована тим, що 17 червня 2017 року позивачем підписана на його ім`я довіреність, яка посвідчена приватним нотаріусом Летичівського районного нотаріального округу Паціюк О.А. Тобто, довіреність була оформлена після введення в дію змін до Конституції України про судову реформу в Україні, але до введення в дію нового ЦПК України з 15 грудня 2017 року, з приводу чого виникає колізія закону до дії норми статті 248 ЦПК України про припинення представництва за довіреністю, де не передбачено припинення дії довіреності в разі внесення змін в чинне законодавство України. Зазначає, що він є автором позовної заяви позивача, він приймав участь у розгляді справи в Летичівському районному суді Хмельницької області і в Хмельницькому апеляційному суді в 2017 році.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_3 про допуск його до участі у розгляді справи в якості представника позивача необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

У відповідності до припису ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. А частина 2 статті 60 ЦПК України передбачає, що під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Водночас, згідно ч. 6 ст. 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судом встановлено, що зазначена справа не є трудовим спором, а також малозначною справою, оскільки ціна позову у цій справі становить 2 256 000 грн. (два мільйони двісті п`ятдесят шість тисяч гривень), тобто перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно підпункту 11 пункту 16-1 Розділу 15 «Перехідні положення» Конституції України представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року. Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.

Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» набрав чинності 30 вересня 2016 року.

Позовна заява подана до Летичівського районного суду Хмельницької області 23 червня 2017 року (Том № 1 а.с. 6), тобто провадження у цій справі розпочато після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)».

Відповідно до ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Судом встановлено, що позивачем, ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 не надано суду доказів, які б стверджували, що ОСОБА_3 є адвокатом. Тобто, ОСОБА_3 не пред`явив (не надав) суду копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю або копію посвідчення адвоката України.

Таким чином, у задоволенні заяви ОСОБА_3 про допуск його до участі у розгляді зазначеної справи в якості представника позивача, ОСОБА_1 , слід відмовити.

Посилання ОСОБА_3 на ту обставину, що довіреність на його ім`я була оформлена до введення в дію нового ЦПК України з 15 грудня 2017 року з приводу чого виникає колізія закону до дії норми статті 248 Цивільного кодексу України про припинення представництва за довіреністю, де не передбачено припинення дії довіреності в разі внесення змін в чинне законодавство України, суд до уваги не бере.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 10 ЦПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

В даному випадку, твердження заявника щодо продовження дії довіреності на підставі ст. 248 ЦК України суперечить вимогам ст. 131-2, підп. 11 п. 16-1 Розділу 15 «Перехідні положення» Конституції України, ст. 15, ст. 60 ЦПК України, тому застосуванню судом не підлягає.

Також суд констатує, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «MOLDAVSKA v. UKRAINE» від 15 травня 2019 року (заява № 43464/18) зазначив, що право та доступ до суду не є абсолютним і може бути обмежено, оскільки таке право за своєю природою вимагає державного регулювання відповідно до потреб і ресурсів громади та окремих осіб. Здійснюючи таке регулювання, Договірні Держави користуються певною свободою розсуду. Саме лише обмеження вільного вибору захисника, що полягає у представництві саме адвокатом, не суперечить змісту статті 6 Конвенції, оскільки забезпечення ефективного захисту особи може вимагати запровадження відповідних юридичних кваліфікаційних вимог.

У відповідності до припису п. п. 3, 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Частина 2 статті 15 ЦПК України передбачає, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Суд також зауважує, що згідно ч. 3 ст. 15 ЦПК України безоплатна правнича допомога надається у порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу його право користуватися професійною правничою допомогою, гарантоване йому статтею 15 ЦПК України та ст. 131-2 Конституції України.

З метою гарантування права позивача користуватися професійною правничою допомогою адвоката суд приходить до висновку, що розгляд справи слід відкласти.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 15, 60, 62, 260 ЦПК України; підп. 11 п. 16-1 Розділу 15 «Перехідні положення» Конституції України,

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про допуск його до участі у розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка і дружини без реєстрації шлюбу, визнання спільним сумісним майном подружжя житлового будинку з вбудованим приміщенням магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та земельної ділянки, поділ спільного сумісного майна подружжя, визнання недійсним державного акта на земельну ділянку, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно в якості представника позивача - відмовити.

Роз`яснити позивачу, ОСОБА_1 , його право користуватися професійною правничою допомогою.

Копію ухвали направити заявнику, ОСОБА_3 , та позивачу, ОСОБА_1 .

Розгляд справи відкласти на 16 липня 2019 року на 09 год. 00 хв.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Кульбаба