провадження № 22-ц/824/7875/19 суддя-доповідач у ІІ Інстанції - Фінагеєв В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

26 червня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Гасюк В.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 22 травня 2018 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи - ОСОБА_4 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Творча майстерня «Вісак», Товариство з обмеженою відповідальністю «Вісак», про визнання недійсними договорів дарування корпоративних прав, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом та просив визнати недійсними договори дарування частки в статутному капіталі від 10 жовтня 2017 року та підписані додаткові угоди № 1 від 10 жовтня 2017 року, які укладені між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо відчуження часток у статутних капіталах ТОВ «Творча майстерня «Вісак» та ТОВ «Вісак».

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову та просив накласти арешт на нерухоме майно, яке належить на праві власності ТОВ «Творча майстерня «Вісак» та ТОВ «Вісак».

Заява обґрунтована тим, що у позивача є достатні підстави для побоювання, що учасники ТОВ «Вісак» та ТОВ «Творча майстерня «Вісак», які після укладення оспорюваних договорів дарування мають більшість голосів та можуть відчужити нерухоме майно, яке належить їм на праві власності на користь третіх осіб задля уникнення або утруднення виконання судового рішення з метою знецінення вартості кооперативних прав.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 22 травня 2018 року заяву ОСОБА_2 задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , який не брав участі у справі та вважає, що вказаним рішенням порушені його права, свободи та інтереси, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що оскаржувана ухвала порушує його права на підприємницьку діяльність та інші інтереси, як учасника ТОВ «Вісак» та ТОВ «Творча майстерня «Вісак». Так, основними видами господарської діяльності зазначених товариств є діяльність, пов`язана з експлуатацією нерухомого майна, у тому числі, купівля та продаж власного нерухомого майна, надання в оренду й експлуатацію власного орендованого нерухомого майна, будівництво житлових і нежитлових будівель. Накладення арешту на нерухоме майно перешкоджає правомірній господарській діяльності вказаних товариств і є порушенням принципів підприємницької діяльності. Нерухоме майно, на яке накладено арешт оскаржуваним судовим рішенням, належить на праві особистої приватної власності ТОВ «Вісак» та ТОВ «Творча майстерня «Вісак», які не є відповідачами у цій справі. При встановленні відповідності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, необхідно брати до уваги, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Позивачем не заявлено жодних майнових вимог до товариств, а тому заходи забезпечення позову не є співмірними з позовними вимогами. Суд не встановив наявність чи відсутність спору між сторонами щодо корпоративних прав. Подання заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно свідчить про недобросовісні дії, здійснені з порушенням ст. 321 ЦК України.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що права ОСОБА_1 не можуть бути порушені, оскільки ці права є такими, що не виникали. Укладення спірних договорів надасть можливість новому учаснику товариств вчиняти будь-які дії щодо розпорядження майном товариств. Накладення арешту на майно є співмірним із заявленими позовними вимогами, передбачений чинним законодавством та підтверджується відповідними доказами.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 травня 2019 року відкрито апеляційне провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю з наступних підстав.

Згідно з п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 грудня 2007 року №11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Згідно ч.1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, на стадії апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі справі, та яка вважає, що ухваленим рішенням порушено її права та обов`язки, суд апеляційної інстанції встановлює, чи дійсно мало місце порушення таких прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків, виходячи з ухваленого рішення.

З матеріалів справи вбачається, що предметом даного спору є визнання недійсними договорів дарування частки в статутному капіталі та додаткових угод, які укладені між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо відчуження часток у статутних капіталах ТОВ «Творча майстерня «Вісак» та ТОВ «Вісак».

Суд першої інстанції забезпечив позов у справі, наклавши арешт на нерухоме майно, яке належить на праві власності ТОВ «Творча майстерня «Вісак» та ТОВ «Вісак».

ОСОБА_1 вказує на те, щооскаржувана ухвала порушує його права на підприємницьку діяльність та інші інтереси, як учасника ТОВ «Вісак» та ТОВ «Творча майстерня «Вісак». Нерухоме майно, на яке накладено арешт оскаржуваним судовим рішенням, належить на праві власності зазначеним товариствам, які не є відповідачами у цій справі.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваною ухвалою накладено арешт на нерухоме майно ТОВ «Вісак» та ТОВ «Творча майстерня «Вісак», які є третіми особами у справі та не позбавлені права самостійно оскаржувати ухвалу про забезпечення позову, якщо вважають, що така ухвала є незаконною чи необґрунтованою. Тобто, суд наклав арешт на нерухоме майно, яке не належить особисто ОСОБА_1 , а його власником є ТОВ «Вісак» та ТОВ «Творча майстерня «Вісак», які беруть участь у справі.

Отже, судом першої інстанції не вирішувалося питання про права та інтереси апелянта.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що накладення арешту на нерухоме майно перешкоджає господарській діяльності товариств та є порушенням принципів підприємницької діяльності. При встановленні відповідності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, необхідно брати до уваги, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Позивачем не заявлено жодних майнових вимог до товариств. Суд не встановив наявність чи відсутність спору між сторонами щодо корпоративних прав. Подання заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно свідчить про недобросовісні дії, здійснені з порушенням ст. 321 ЦК України.

Оцінка судом зазначених доводів апелянта може мати місце за умови порушення прав та інтересів ОСОБА_1 оскаржуваним судовим рішенням. Однак, такі порушення, які є відмінними від порушення прав та інтересів ТОВ «Вісак» та ТОВ «Творча майстерня «Вісак», які є учасниками справи, апеляційним судом не встановлено.

ОСОБА_1 є учасником ТОВ «Вісак» та ТОВ «Творча майстерня «Вісак», на майно яких накладено арешт в порядку забезпечення позову.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвалою суду про забезпечення позову вирішено питання виключно щодо майна зазначених товариств.

Факт того, що ОСОБА_1 є учасником ТОВ «Вісак» та ТОВ «Творча майстерня «Вісак» не свідчить про те, що наклавши арешт на майно зазначених товариств суд першої інстанції вирішив питання про особисті права та обов`язки ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження у разі, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та обов`язки такої особи не вирішувалося.

За таких обставин, провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 22 травня 2018 року підлягає закриттю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України.

Керуючись статтями 260, 261, 362 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Закрити апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 22 травня 2018 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи - ОСОБА_4 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Творча майстерня «Вісак», Товариство з обмеженою відповідальністю «Вісак», про визнання недійсними договорів дарування корпоративних прав.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 27 червня 2019 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.