Справа № 515/992/18
Провадження № 2-о/515/319/19
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 року м.Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Семенюк Л.А.

за участі секретаря Унгурян Т.В.

заявника ОСОБА_1

представника заявника - адвоката Ковпака О.В.

заінтересованої особи представника Татарбунарської міської

ради Одеської області Борденюка В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Татарбунари цивільну справу за заявою ОСОБА_1, з викликом заінтересованої особи Татарбунарської міської ради Одеської області про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

26 червня 2018 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеною заявою, посилаючись на слідуючі обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Татарбунари Одеської області померла мати заявника ОСОБА_2, з якою він постійно проживав протягом останнього року та доглядав за нею на час відкриття спадщини.

Після смерті матері відкрилась спадщина, до складу якої ввійшла квартира АДРЕСА_1 що належала останній на підставі договору купівлі-продажу від 19.02.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Татарбунарського районного нотаріального округу Гайдаржи А.А, зареєстрованого в реєстрі за №545, яку заявник має право успадкувати в порядку першої черги за законом. Крім нього, спадкоємцями першої черги є його сестри: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканка АДРЕСА_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 громадянка Республіки Казахстан.

За життя, а саме 01 серпня 2012 року спадкодавець ОСОБА_5 вчинила заповіт, яким, на випадок своєї смерті, зробила відповідне розпорядження та заповіла вищезазначену квартиру ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (сестрі заявника). Однак, ОСОБА_7 відмовилась від прийняття спадщини за заповітом, що підтверджується поданою нею нотаріально завіреною заявою, зареєстрованою в реєстрі за №527 від 18.06.2018 року. Аналогічну заяву надала інша сестра заявника - ОСОБА_8 яка також на спадщину не претендує, не заперечує, щоб свідоцтво про право на спадщину отримали інші спадкоємці. Тому, єдиним спадкоємцем першої черги за законом, залишається заявник по справі.

Однак, при зверненні до приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу Монастирліу О.П., останньому було відмовлено у прийнятті заяви та відкритті спадкової справи після смерті спадкодавця ОСОБА_5, у зв'язку з пропуском шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини та за відсутністю доказів сумісного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Разом з тим, на думку заявника, згідно ч.3.ст.1268 ЦК України, він вважається таким, що прийняв спадщину, тому що на день відкриття спадщини, він постійно проживав із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_3, оскільки мати була похилого віку, хворіла та потребувала стороннього догляду.

Посилаючись на ряд документів, показання свідків та враховуючи, що встановлення фактів, що мають юридичне значення можливо лише в судовому порядку, заявник звернувся до суду із вказаною заявою.

Під час розгляду справи судом було вчинено наступні процесуальні дії.

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 02 липня 2018 року було прийнято справу до розгляду та відкрито провадження.

03 грудня 2018 року ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області витребувано від приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу Монастирліу О.П. інформацію щодо наявності спадкової справи та кола спадкоємців до майна померлої (а.с.30).

09 січня 2019 року від приватного нотаріуса надійшла Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 04 січня 2019 року щодо спадкодавця ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.34).

Представник заявника - адвокат Ковпак О.В. в судовому засіданні вимоги заяви підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити.

Представник Татарбунарської міської ради Одеської області Борденюк В.М. в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, однак із наданої до суду заяви (а.с. 25), вбачається, що заінтересована особа просить розглянути справу за відсутності представника, не заперечуючи проти вимог заяви.

Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

З огляду на належне сповіщення заявника та представника заінтересованої особи про дату, час та місце розгляду справи, надходження від них заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без їх участі.

Вислухавши пояснення та доводи представника заявника адвоката Ковпака О.В., пояснення свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11, дослідивши матеріали справи, суд вбачає правові підстави для задоволення заяви, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є сином спадкодавця ОСОБА_5 та, відповідно до ст.1261 ЦК України, спадкоємцем першої черги за законом. Однак, він позбавлений можливості вступити у спадок в установленому законом порядку після смерті своєї матері - ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, через відмову нотаріуса у прийнятті заяви та відкритті спадкової справи у зв'язку з пропуском шестимісячного строку надання заяви про прийняття спадщини та за відсутністю доказів сумісного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Крім того, судом встановлено, що спадкоємці першої черги - сестри заявника ОСОБА_7 та ОСОБА_12 відмовились від прийняття спадщини за заповітом та за законом, відповідно, що підтверджується наступними доказами:

- копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 26 травня 2016 року (а.с.5), згідно якого ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Татарбунари Одеської області;

-договором купівлі-продажу квартири серії ВМВ №594555 від 19.02.2009 року (а.с.6) з якого слідує, що ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_13 квартиру АДРЕСА_1, розташовану по вул. Карла Маркса, 7 м. Татарбунари Одеської області;

-копією титульної сторінки домової книги (а.с.7-8), з якої вбачається, що ОСОБА_2 з 22.07.2009 року значиться новим власником квартири АДРЕСА_4;

-довідкою №06-15/228, виданою відділом з питань реєстрації виконавчого комітету Татарбунарської міської ради Одеської області 25.06.2018 року (а.с.9), якою підтверджується, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 на момент смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_5, була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 на момент її смерті інших осіб за зазначеною адресою не зареєстровано;

-заповітом, зареєстрованим в реєстрі за №1248 від 01.08.2012 року (а.с.10), згідно якого, ОСОБА_3 13 грудня ІНФОРМАЦІЯ_1, є спадкоємцем по заповіту спадкодавця ОСОБА_9, на квартиру АДРЕСА_6, яка належала останній на підставі договору купівлі-продажу (545) 19.02.2009);

- нотаріально завіреною заявою, серії ННІ 358326, зареєстрованою в реєстрі за №527 приватним нотаріусом Татарбунарського районного нотаріального округу Одеської області Монастирліу О.П. (а.с.11), з якої вбачається, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, в управління чи володіння спадковим майном до 6-ти місяців з дня відкриття спадщини не вступила і на отримання спадщини, яка залишалась після смерті її матері ОСОБА_5, не претендує. Аналогічна заява міститься на аркуші справи 13, надана іншим спадкоємцем першої черги по закону ОСОБА_14, зареєстрованою в реєстрі за №1101 від 08.06.2018 року, нотаріусом нотаріального округу Карагандинської області Курмановою А.Р.;

- копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 13.01.1964 року (а.с.14), з якого слідує, що ОСОБА_15, є донькою ОСОБА_9;

-копією свідоцтва про укладення шлюбу, виданого Садовою сільською радою Осакарівського району Карагандинської області, Республіки Казахстан (а.с.15), якою підтверджується, що 02 липня 1983 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_16 та ОСОБА_17, після реєстрації шлюбу останній присвоєно прізвище «ОСОБА_18»;

- листом приватного нотаріуса за № 517/01-16 від 19.06.2018 року (а.с.17), згідно якого нотаріальною конторою відмовлено заявнику у прийнятті заяви та відкритті спадкової справи, у зв'язку з втратою ним 6-місячного строку для прийняття спадщини та не наданням доказів сумісного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Із витребуваної судом інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за №54672639 від 04.01.2019 року (а.с.34), наданою приватним нотаріусом Монастирліу О.П., слідує, що за результатами пошуку спадкової справи після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_9 - інформація відсутня.

Крім того, свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що він мешкає в АДРЕСА_1. В одному під'їзді з ним, поверхом нижче, в квартирі АДРЕСА_1, мешкала мати заявника ОСОБА_5, разом з сином ОСОБА_1 В ІНФОРМАЦІЯ_6 мати заявника померла, а до її смерті, на протязі 2015-2016 років, заявник піклувався та доглядав за матір'ю, оскільки вона хворіла та була похилого віку. Також він бачив, що ОСОБА_1 робив поточні ремонти в квартирі матері. Крім них з матір'ю, в квартирі ніхто більше не проживав. Про ці обставини йому відомо достовірно, оскільки він неодноразово розмовляв із заявником, зустрічаючи його в будинку.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що їй відомо, що заявник є сином ОСОБА_5, яка проживала в квартирі АДРЕСА_1 та була її сусідкою поверхом нижче. Восени 2015 року, на прохання заявника, вона, як медична сестра за фахом, робила перев'язки на нозі, в зв'язку з важкою хворобою, його матері ОСОБА_5, яка в ІНФОРМАЦІЯ_6 померла. Заявник разом з спадкодавцем за вищезазначеною адресою проживав близько півтора роки до смерті останньої.

Відповідно до ст. 293 ч.1 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод чи інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

На підставі ч. 1 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження, суд зобов'язаний роз'яснити учасникам справи їхні права та обов'язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних чи юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.

У відповідності з ч.2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Для заявника встановлення вищезазначеного факту має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати його право на прийняття спадщини, як спадкоємця за законом у встановленому законом порядку, оскільки в силу ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, статтею16 ЦК України передбачено право звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно роз'яснень п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, які узгоджуються між собою, за відсутності заперечень заінтересованої особи (а.с.25), та за наявності заяв інших спадкоємців ОСОБА_19 та ОСОБА_20, які відмовились від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців, про що надали нотаріально завірені в установленому законом порядку заяви (а.с.11,13), за відсутності інших спадкоємців, які б зверталися до нотаріуса про прийняття спадку після смерті ОСОБА_5, про що свідчить інформація зі Спадкового реєстру (а.с.34), суд вбачає правові підстави для задоволення заяви ОСОБА_1, вважаючи, що останнім доведено факт його постійного проживання разом із спадкодавцем - ОСОБА_21, на час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_3, за місцем мешкання спадкодавця по АДРЕСА_7 що підтверджується показами свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11, наданими в судовому засіданні та іншими матеріалами справи.

Враховуючи, що прийняти спадщину за законом у встановленому законом порядку ОСОБА_1 позбавлений можливості через відмову нотаріуса (а.с.17), якому необхідно надати докази постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або встановити вказаний юридичний факт в судовому порядку, суд вважає можливим захистити права заявника, встановивши юридичний факт постійного проживання останнього, як спадкоємця першої черги по закону, разом із спадкодавцем ОСОБА_5, на час відкриття спадщини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3.

Керуючись ст.ст.15, 16, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 77-80, 263, 265, 293, 315-316 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, з викликом заінтересованої особи - Татарбунарської міської ради Одеської області про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання заявника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7 /паспорт серії НОМЕР_3 виданий Татарбунарським РВ ГУМВС України в Одеській області 05.06.2009 року/, як спадкоємця першої черги по закону, разом із спадкодавцем ОСОБА_21 на час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_3.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 01 липня 2019 року.

Суддя Л.А. Семенюк