У Х В А Л А

Іменем України

20 червня 2019 року Деснянський районний суд міста Києва, в складі:

Головуючого судді - Галась І.А.,

при секретарі - Дмитрієвій А.А.

у відсутності сторін

розглянувши у відкритому судовому заяву Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Представник Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вимоги заяви обґрунтовано наступним.

13.10.2015 року Деснянським районним судом м. Києва на виконання рішення по справі №2-5704, був виданий виконавчий лист №2-5704 від 28.01.2016 року. Строк пред`явлення до виконання 27.10.2016 року.

Зазначено, що відповідно до постанови Правління НБУ від 02.03.2015 року № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк». В кінці січня 2019 року в ході внутрішньобанківської перевірки актуального стану активів банку в АТ «Дельта Банк» було виявлено, що виконавчий документ по даній справі перебуває в матеріалах справи та на примусове виконання не направлявся, а рішення суду наразі не виконано.

З врахуванням викладених обставин вважає, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання пропущено з поважних причин.

Виходячи з цього, просить задовольнити заяву.

Сторони в судове засідання не з`явилися. Про дату та час судового засідання повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст.433 ЦПК України заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Виходячи з даної норми закону при вирішенні, відповідно до ст. 433 ЦПК України, питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, суд повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Судом встановлено, що заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором № 279/ФКВ-07 від 31 серпня 2007 року в сумі 452 777,51 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь держави судовий збір у розмірі 3654 гривень.

Заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13.10.2015 року набрало законної сили 26 жовтня 2015 року. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 26 жовтня 2016року.

Необхідно відзначити, що у ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV, в редакції, яка була чинною на час видачі виконавчого листа, було передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 2 до ст. ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV, який був чинний на час видачі виконавчого листа) строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Відповідно до п. 5 розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, який набрав чинності 05.10.2016 року № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Так, метою застосування ст. 433 ЦПК України є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, так і від чинників, що не пов`язаних з людським фактором.

Так, причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, протягом строку, який пропущено, що підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для сторони на вчинення певної дій.

Обґрунтовуючи причини пропуску пред`явлення виконавчого листа до виконання, заявник посилається на введення в банку тимчасової адміністрації, а також аналізує норми закону та рішення Європейського суду в контексті ст.6 Конвенції з прав людини в частині доступу до суду.

Не заперечуючи такого права у заявника, суд у той же час звертає увагу на наступне.

Заявник на момент ухвалення рішення був та на даний час залишається юридичною особою із значною кількістю штатних працівників, у тому числі юристів.

Будь-яких доказів того, що в зв`язку з введенням тимчасової адміністрації був ослаблений юридичний супровід розглянутих судом справ в зв`язку з вивільненням працівників, у тому числі юристів, заявник до суду не надав.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, направивши до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, будь-яких додаткових доказів чи обґрунтувань, з яких можна було б зробити висновок про поважність причин пропуску звернення виконавчого листа до виконання, також не надав.

Поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання за відсутності поважних причин, після спливу майже чотирьох років з моменту набрання рішенням законної сили, суперечить принципам справедливості, добросовісності та розумності.

Що стосується приведеного в заяві аналізу, суд виходить з наступного.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Судом у встановлені законом строки були захищені порушені права заявника, справа була розглянута в розумні строки, визначеніст.157 ЦПК України (в редакції, діючій на момент ухвалення рішення).

Тобто, заявник, як стягувач, мав можливість звернути ухвалене судом рішення до виконання в визначені законом строки, які є достатніми у порівнянні з встановленими законом строками розгляду справи.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заявник не навів будь-яких доказів поважності причин пропуску строку звернення виконавчого листа до виконання, а приведені ним причини пропуску цього строку, виходячи з приведеного вище аналізу, на думку суду, не можуть вважатися поважними, а тому підстави для задоволення заяви відсутні.

Керуючись ст. 433 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволені заяви Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: