Справа № 361/8129/18
Провадження № 2/361/1290/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

/заочне/

24 червня 2019 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Селезньової Т.В. при секретарі Яблонській В.І., розглянувши в місті Бровари, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав,-

встановив:

Позивач просить позбавити батьківських прав відповідача по відношенню до його малолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мотивуючи тим, вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням суду у 2015 році. У цьому шлюбі у них народилося двоє дітей. З січня 2014 року позивач не проживає з сім`єю, припинив спілкуватися зі своїми дітьми та матеріально їх утримувати. З березня 2015р. позивачка почала проживати однією сім`єю з ОСОБА_5 , без реєстрації шлюбу, вести спільне господарство, а 26.07.2016р. шлюб між ними зареєстровано. Діти проживають з матір`ю та її чоловіком ОСОБА_5 , відповідач самоусунувся від виховання дітей, не спілкується з ними, не надає матеріальної допомоги, на даний час існує заборгованість зі сплати аліментів, що стягуються з нього рішенням суду.

Позивач та її представник надали у судовому засіданні пояснення аналогічні викладеним у позові, у подальшому подали заяви про розгляд справи без їх участі.

Представник третьої особи - Служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації направила до суду заяву, в якій зазначила, що 03.04.2019р. на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Шевченківській районній в місті Києві державній адміністрації, прийнято рішення про доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно не з`явився, причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав, клопотання про розгляд справи без його участі не подав. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності і про згоду на ухвалення заочного рішення. Суд, прийнявши всі заходи по виклику відповідача ухвалив розглянути справу заочно, згідно ст.ст.223,280 ЦПК України.

З свідоцтв про народження встановлено, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Рішенням Шевченківського районного у місті Києві суду від 14.07.2015р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 33 % з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину.

26.07.2016р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб, від цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилася дочка ОСОБА_8 .

Із актів обстеження умов проживання дитини від 23.10.2017р. та відповідно від 14.02.2019р. встановлено, що діти ( ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ) займають у приватному будинку, де проживає родина (мама ОСОБА_1 , вітчим ОСОБА_5 та їхня спільна дитина ОСОБА_8 ), окрему кімнату на другому поверсі, забезпечені одягом та взуттям на всі сезони, шкільним приладдям, іграшками та книгами. Діти навчаються в школі, відвідують гуртки. Мати ОСОБА_1 перебуває у декретній відпустці, отримує державну соціальну допомогу, ОСОБА_5 працює водієм у приватній фірмі. В родині панує взаєморозуміння, разом проводять своє дозвілля та відпочинок.

Із постанови про передачу виконавчого документа від 02.03.2018р. видно, що заборгованість за зі сплати аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на підставі виконавчого листа № 761/11301/15-ц, виданого 12.10.2015р. Шевченківським р/с м. Києва становить 97 238, 39 грн.

Згідно із висновком Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації від 24.04.20149р. є доцільним позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки діти проживають з матір`ю та знаходяться на повному її утриманні, батько не сплачує аліменти, не спілкується з дітьми, не приймає участі у їх вихованні, матеріально не допомагає. У своїх поясненнях ОСОБА_2 вказав, що гр. ОСОБА_1 перешкоджала йому зустрічатися з дітьми, однак не надав жодних доказів про свої спроби спілкуватися з дітьми, на засідання комісії не з`являвся.

Таким чином встановлено, що малолітні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають з матір`ю та вітчимом, відповідач, який є батьком дітей, проживає окремо, самоусунувся від своєї участі як батька у вихованні, розвитку, утриманні дітей і в їх догляді; обов`язки по виплаті аліментів не виконує. Жодних доказів на спростування вказаних позивачем фактів і обставин відповідач суду не подав. Про байдуже ставлення до дитини і до своїх батьківських обов`язків свідчить і позиція відповідача у даній справі, який з`явився до суду на перше засідання, отримав копію позовної заяви з додатками, які йому направлялися поштою, проте повернулися до суду не врученими через закінчення терміну зберігання, судом, надавався відповідачу строк на подання відзиву на даний позов, однак ні відзиву стосовно заперечення проти позбавлення його батьківських прав, ні будь-яких інших доказів, які б підтверджували участь відповідача у вихованні та матеріальному утриманні дітей відповідачем не надано.

Згідно ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Дані обов`язки відповідач не виконував протягом значного часу і без поважних причин.

У відповідності до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Згідно ст.164 СКУ батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо ухиляються від виконання обов`язків по вихованню дитини.

Згідно висновку районної у місті Києві державної адміністрації - є доцільним позбавлення відповідача батьківських прав відносно дочки Анни та сина ОСОБА_3 , і що це буде відповідати інтересам дітей.

За умовами ст. 165СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За змістом п.п. 15, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

11 липня 2017 році Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі М.С. проти України, у якому йдеться про визначення інтересів дитини, їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому Європейський Суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі.

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, виходячи з якнайкращого забезпечення інтересів малолітніх дітей, та вбачає, що мають місце виняткові обставини в розумінні положень Декларації прав дитини, Закону України «Про охорону дитинства», які дають підстави дійти безумовного висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача і що це буде відповідати саме інтересам дитини.

При встановлених у судовому засіданні обставинах суд робить висновок, що відповідач протягом тривалого часу, постійно і без поважних причин, свідомо ухилявся від виконання обов`язків по вихованню малолітніх дітей та їх утриманню. Тому доведено наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.

Згідно ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного у місті Києві суду від 14.07.2015р. з ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 33 % з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину, починаючи з 21.04.2015р. та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Питання про зміну розміру аліментів позивачем не заявлено в даному позовному провадженні, а тому судом не розглядається.

Керуючись ст.ст. 150, 164, 180, 181, 182, 183, 191, 192, 243 СК України, ст. 60 ЦК України, керуючись ст.ст. 12,13, 81, 141, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити;

позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно його малолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, він може подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення суду виготовлено 26.06.2019 р.

Суддя Т.В. Селезньова