КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 359/7656/17

провадження № 22-ц/824/8738/2019

27 червня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суду складі:

судді-доповідача Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Макаровій К. В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Київенерго» про стягнення витрат на санаторно-курортне лікування та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бориспільського районного суду Київської області від 26 березня 2019 року у складі судді Журавського В. В.,

встановив:

29.09.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог просив стягнути з Акціонерного товариства «Київенерго» ( далі - АТ «Київенерго») понесені ним витрати на санаторно-курортне лікування в 2017 - 2018 роках в сумі 154 964 грн. та відшкодувати заподіяну моральну шкоду в сумі 100 000 грн.

Посилався на ті підстави, що в 1968 році у віці 6 років йому були завдані тяжкі тілесні ушкодження в трансформаторному пункті №1298, що належить відповідачу, внаслідок чого він став непрацездатним інвалідом ІІ групи з дитинства (довічно).

Відповідно до рішення Залізничного районного народного суду м. Києва від 23 вересня 1969 року винним у заподіянні йому шкоди було визнано відповідача, а за ним було визнано право на відшкодування шкоди в зв`язку з втратою працездатності згідно правил ст.462 ЦК УРСР.

Відповідно до рішення Залізничного районного суду м. Києва від 09 липня 2001 року за ним було визнано право на санаторно-курортне лікування, а відповідача зобов`язано сплачувати необхідні платежі на санаторно-курортне лікування не менше одного разу на рік у період з червня по вересень, довічно.

Оскільки відповідач ігнорує та несумлінно виконує покладені на нього судовим рішенням обов`язки по відшкодуванню завданої шкоди, він змушений самостійно вирішувати питання організації свого лікування у санаторно-курортних закладах у відповідності до рішення суду, шляхом придбання за власні кошти санаторно-курортних путівок у санаторії для отримання та проходження відповідного санаторно-курортного лікування.

Так, в період з 10 по 25 липня 2017 року за санаторно-курортне лікування у державному санаторії Південної залізниці «Санаторій ім. Гоголя», курорт Миргород, ним понесені витрати в сумі 27 472 грн.

В період з 05 по 11 серпня 2017 року за санаторно-курортне лікування у державному санаторії «Клінічний санаторій ім. Горького», курорт Одеса, ним понесені витрати в сумі 6 825 грн.

В період з 15 серпня по 26 серпня 2017 року за санаторно-курортне лікування у санаторно-курортному комплексі «Санаторій Женева», курорт Трускавець, ним понесені витрати в сумі 20 735 грн.

В період з 08 по 28 липня 2018 року за санаторно-курортне лікування у державному санаторії Південної залізниці «Санаторій ім. Гоголя», курорт Миргород, ним понесені витрати в сумі 44 000 грн.

В період з 30 липня по 07 серпня 2018 року за санаторно-курортне лікування в державному санаторії «Клінічний санаторій ім. М. Горького», курорт Одеса, ним понесені витрати в сумі 25 720 грн.

В період з 14 по 23 серпня 2018 року за санаторно-курортне лікування у санаторно-оздоровчому комплексі «Термал-Стар», курорт Нижнє Солотвино , ним понесені витрати в сумі 24300 грн.

В період з 23 по 26 серпня 2018 року за санаторно-курортне лікування в санаторно-курортному комплексі «Санаторій Женева», курорт Трускавець, ним було понесені витрати в сумі 5 910 грн.

Внаслідок невиконання відповідачем рішення суду протягом тривалого часу, він змушений звертатися до суду для захисту порушеного права, що примушує його вживати додаткових зусиль та заходів для організації власного життя, засобів пересування, нормального харчування, догляду, необхідності позичати кошти , обмежувати себе у тривалості періоду лікування, яке передбачено не менше одного разу на рік, що призводить до тяжких моральних травм, принижує його людську гідність, процеси реабілітації наслідків шкоди, завданої каліцтвом.

Рішенням Бориспільського районного суду Київської області від 26 березня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з АТ «Київенерго» на користь ОСОБА_1 витрати на санаторно-курортне лікування в розмірі 124 752 грн, моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у відшкодуванні витрат на санаторно-курортне лікування в 2018 року у санаторіях «Термал Стар» і «Женева» та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. В решті рішення суду залишити без змін.

В обґрунтування скарги зазначив, що з наданих суду доказів вбачається, що він сплатив власні кошти, придбавши санаторно-курортні путівки на санаторно-курортне лікування у санаторно-курортних закладах «Термал-Стар» та «Женева», тобто поніс додаткові витрати на своє санаторно-курортне лікування та реабілітацію.

Відповідно до наказу МОЗ від 28.07.2014 №527 "Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я, які надають амбулаторно-поліклінічну допомогу населенню, незалежно від впорядкування та форм власності" обліковий документ "Санаторно-курортна книжка або процедурний листок" не входить до затверджених МОЗ обов`язкових форм первинної облікової документації, а тому не може визнаватися судом як належний та допустимий доказ для встановлення факту отримання позивачем або неотримання ним санаторно-курортного лікування.

Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача АТ «Київенерго» -Халимон С.В. просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог сторони не оскаржують, а тому воно не є предметом апеляційного розгляду.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Залізничного районного народного суду м. Києва від 9 липня 2001 року за ОСОБА_1 визнано право на санаторно-курортне лікування у медичних закладах, компенсації на придбання ліків. Зобов`язано Державну акціонерну енергопостачальну компанію «Київенерго» сплачувати необхідні платежі на санаторно-курортне лікування не менше одного разу на рік, у період з червня по вересень, лікування у медичних закладах, компенсації на придбання ліків.

Відповідно до ч.1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 в період з 14 по 23 серпня 2018 року перебував на санаторно-курортному лікуванні у санаторно-оздоровчому комплексі «Термал-Стар», курорт Нижнє Солотвино , що підтверджується довідкою, виданою директором ТОВ «Термал-Стар» (а.с.153), копією рахунку на оплату №4577 від 10 серпня 2018 року в сумі 24 300 грн (а.с. 155), квитанцією на сплату 24 300 грн (а.с. 156).

Крім цього, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 в період з 23 по 26 серпня 2018 року перебував на санаторно-курортному лікуванні у санаторно-курортному комплексі «Санаторій «Женева», курорт Трускавець, вартість санаторно-курортного лікування становить 5 910 грн згідно копії рахунку-фактури (а.с. 159) та квитанції (а.с.160).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування понесених позивачем витрат, викликаних необхідністю санаторно-курортного лікування у вказаних санаторно-курортних комплексах, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження проходження саме санаторно-курортного лікування, з видачою санаторно-курортної книжки.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до довідки №196 від 22 серпня 2018 року, виданої директором ТОВ «Термал-Стар», ОСОБА_1 дійсно знаходився на лікуванні в санаторно-оздоровчому комплексі «Термал-Стар» у період з 14 серпня по 23 серпня 2018 року (а.с.153).

Відповідно до довідки ТОВ «Оздоровчо-профілактичний комплекс планета «Здоров`я», ОСОБА_1 перебував на санаторно-курортному лікуванні в санаторно-курортному комплексі «Женева» з 23.08.2018 по 26.08.2018 м. Трускавець (а.с.158).

Відповідно до ч.1 ст. 22 Закону України «Про курорти», санаторно-курортні заклади - це заклади охорони здоров`я, що розташовані на територіях курортів і забезпечують подання громадянам послуг лікувального, профілактичного та реабілітаційного характеру з використанням природних лікувальних ресурсів.

Відповідно до положень п. 2, п. 3 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації №072/о «Санаторно-курортна карта №___», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України 28.07.2014 №527, форма № 072/о є обов`язковим медичним документом, який заповнюється на хворих (18 років і старше) при направленні їх на лікування до санаторно-курортних закладів будь-якого типу, за винятком санаторіїв для хворих на туберкульоз, у разі направлення до яких заповнюється форма № 078/о «Направлення в санаторій для хворих на туберкульоз», затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28 липня 2014 року № 527.

Форма № 072/о заповнюється лікуючим лікарем закладу охорони здоров`я, який надає амбулаторно-поліклінічну допомогу в центрі первинної медико-санітарної допомоги, лікарській амбулаторії, поліклініці, диспансерному відділенні чи жіночій консультації за місцем проживання хворого, за винятком хворих, що перенесли гострий інфаркт міокарда, які безпосередньо зі спеціалізованого відділення стаціонару переводяться на доліковування в реабілітаційні кардіологічні відділення санаторіїв (форма № 072/о заповнюється лікуючим лікарем стаціонару).

Відповідно до п. 16, п. 17 вказаної Інструкції, форма № 072/о підписується лікуючим лікарем та завідувачем відділення (за його відсутності - заступником головного лікаря або головним лікарем) із зазначенням їх прізвищ та підписів і завіряється печаткою закладу охорони здоров`я.

Форма № 072/о видається не пізніш як за 10 днів до початку санаторно-курортного лікування і дійсна на строк не більше 2 місяців з дня її видачі. У випадках, коли хворий не використав санаторно-курортну карту протягом двох місяців, вона стає недійсною. Нова форма № 072/о може бути видана тільки після повторного проходження хворим всіх необхідних обстежень, оглядів та консультацій лікарів.

Таким чином, санаторно-курортна карта є медичним документом, який заповнюється лікуючим лікарем при направленні хворого на лікування до санаторно-курортних закладів.

При цьому санаторно-курортна книжка не є обов`язковим документом, який видається на підтвердження проходження особою саме санаторно-курортного лікування, не містить в собі печатки та інших обов`язкових реквізитів санаторно-курортного закладу і не є затвердженою первинною обліковою формою МОЗ, а тому не може бути належним доказом для встановлення факту отримання або неотримання позивачем санаторно-курортного лікування.

Обставини перебування позивача в період з 14 по 23 серпня 2018 року у санаторно-оздоровчому комплексі «Термал-Стар» та в період з 23 по 26 серпня 2016 року в санаторно-курортному комплексі «Женева» та сплату ним витрат на лікування у вказаних лікувальних закладах встановлені судом першої інстанції та відповідачем не оспорюються.

Суд першої інстанції вказаного не врахував та дійшов помилкового висновку про недоведеність заявлених позовних вимог з огляду на відсутність доказів видачі позивачу санаторно-курортної книжки, яка може слугувати доказом фіксації призначеного лікування, та не є належним та достатнім доказом на підтвердження факту проходження такого лікування.

За таких обставин рішення суду першої інстанції не може вважатись законним й обґрунтованим, тому відповідно до п.1, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог в частині стягнення витрат на санаторно-курортне лікування в період з 14 по 23 серпня 2018 року у санаторно-оздоровчому комплексі «Термал-Стар» та в період з 23 по 26 серпня 2016 року в санаторно-курортному комплексі «Женева» на загальну суму 30 210 грн.

Згідно з ч.1, ч.13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Виходячи з положень ст.141 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним збільшити розмір судового збору, що підлягає стягненню з АТ «Київенерго» в дохід держави, з 1 407 грн 44 коп. до 1 709 грн 54 грн, та стягнути з АТ «Київенерго» в дохід держави судовий збір за розгляд апеляційної скарги в сумі 453,15 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Бориспільського районного суду Київської області від 26 березня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування витрат на санаторно-курортне лікування скасувати.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позову.

Стягнути з Акціонерного товариства «Київенерго» (місцезнаходження: 04050, м. Київ, вул. Мельникова, 31, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) витрати на санаторно-курортне лікування в сумі 30 210 гривень.

У зв`язку з цим змінити рішення суду в частині розподілу судових витрат.

Збільшити розмір судового збору, що підлягає стягненню з Акціонерного товариства «Київенерго» в дохід держави, з 1 407 грн 44 коп. до 1 709 грн 54 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Київенерго» в дохід держави (отримувач -УК у Солом.р-ні/Соломян р-н/22030101, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: 0024, МФО банку: 899998, код отримувача (ЄДРПОУ) 38050812) судовий збір за розгляд апеляційної скарги в сумі 453,15 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 01 липня 2019 року.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк