ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3677/19 Справа № 216/2914/14-ц Суддя у 1-й інстанції - Бутенко М. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Каратаєвої Л.О.,Ткаченко І.Ю.

секретар судового засідання - Чубіна А.В.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Центрально - міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 листопада 2018 року, яке постановлено суддею Бутенко М.В. у місті Кривому Розі, -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Саксаганської районної у м. Кривому Розі Дніпропетровської області ради про позбавлення батьківських прав.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 листопада 2018 року відмовлено у задоволені клопотання ОСОБА_2 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Визнано дії ОСОБА_2 зловживанням процесуальними правами.

Застосовано до ОСОБА_2 захід процесуального примусу у виді штрафу в сумі трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 5 286, який стягнуто з останньої в дохід державного бюджету.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 ставить питання про скасування ухвали суду, посилаючись на те, що суд першої інстанції не врахував об`єктивні обставини справи, помилково оцінив мотиви і причину її неявки, як зловживання процесуальними правами та незаконно застосував заходи процесуального впливу у вигляді штрафу.

Крім того, вважає що суд першої інстанції не врахував всі обставини справи, також її матеріальне становище, призначив у якості заходу процесуального впливу максимально можливий розмір штрафу, визначений законом, чим порушив принцип пропорційності цивільного судочинства.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 вважають, що висновок суду першої інстанції про необхідність застосування заходів процесуального примусу щодо ОСОБА_2 вірним та таким, що ґрунтується на вимогах цивільно - процесуального закону. Також вважають, що судом вірно визначено розмір штрафу із урахуванням вимог ч. 1 ст. 148 ЦПК України. Тому просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_2 , її представника ОСОБА_4 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, позивача ОСОБА_1 , його представника ПАТ ОСОБА_3, які кожен окремо заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили ухвалу суду залишити без змін, представника третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Саксаганської районної у місті Кривому Розі Дніпропетровської області ради Сироватку І.В. яка покладалась на розсуд суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що в квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Саксаганської районної у м. Кривому Розі Дніпропетровської області ради про позбавлення батьківських прав.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2018 року клопотання представника позивача ОСОБА_3 про проведення судових засідань у справі в режимі відеоконференції було задоволено та вирішено судові засідання, призначені на 02 травня 2018 року, 15 травня 2018 року й 21 травня 2018 року, у цій справі проводити в режимі відеоконференції з Печерським районним судом міста Києва (т.№ 3 а.с. 169).

Відповідач ОСОБА_2 26 квітня 2018 року в судове засідання не з`явилась, надіславши до суду клопотання про неможливість явки до суду за сімейними обставинами та проведення судового засідання в режимі відеоконференції з Печерським районним судом міста Києва.

15 травня 2018 року розгляд справи було відкладено за клопотанням представника відповідача ОСОБА_6 про надання часу для ознайомлення з матеріалами справи (том № 3 а.с. 189).

21 травня 2018 року від представника відповідача ОСОБА_6 до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на 22 травня 2018 року у зв`язку з її зайнятістю в розгляді іншої справи. У зв`язку з цим судом було відкладено розгляд справи до 22 травня 2018 року (том № 3 а.с. 194).

22 травня 2018 року справу було знято з розгляду до 18 червня 2018 року внаслідок відсутності зв`язку в режимі відеоконференції з Печерським районним судом міста Києва ( том № 3 а.с. 210).

18 червня 2018 року справу було знято з розгляду до 22 червня 2018 року внаслідок відсутності зв`язку в режимі відеоконференції з Печерським районним судом міста Києва (том № 3 а.с. 224).

22 червня 2018 року справу було знято з розгляду до 09 липня 2018 року внаслідок відсутності зв`язку в режимі відеоконференції з Печерським районним судом міста Києва (том № 3 а.с. 225).

Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 червня 2018 року було вирішено судові засідання, призначені на 04 і 09 липня 2018 року, у цій справі проводити в режимі відеоконференції з Печерським районним судом міста Києва.

09 липня 2018 року справу було знято з розгляду до 26 липня 2018 року у зв`язку з тим, що не вдалося забронювати майданчик для проведення судового засідання в режимі відеоконференції з Печерським районним судом міста Києва (том № 3 а.с. 234).

Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 липня 2018 року було вирішено судове засідання, призначене на 26 липня 2018 року, у цій справі проводити в режимі відеоконференції з Печерським районним судом міста Києва.

Листом Печерського районного суду міста Києва від 17 липня 2018 року було повідомлено про неможливість проведення 26 липня 2018 року о 12.00 год. відеоконференції в указаній справі у зв`язку з зайнятістю залів судових засідань, обладнаних засобами для проведення відеоконференції, іншими судами. При цьому рекомендовано у зв`язку з великим надходженням ухвал про проведення відеоконференцій узгоджувати дату проведення відеоконференції в телефонному режимі.

26 липня 2018 року справу було знято з розгляду до 06 вересня 2018 року у зв`язку з тим, що не вдалося забронювати майданчик для проведення судового засідання в режимі відеоконференції з Печерським районним судом міста Києва (том № 3 а.с. 248).

Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 липня 2018 року було вирішено судові засідання, призначені на 06 вересня 2018 року, 14 вересня 2018 року й 25 вересня 2018 року, у цій справі проводити в режимі відеоконференції з Печерським районним судом міста Києва.

06 вересня 2018 року справу було знято з розгляду до 14 вересня 2018 року внаслідок відсутності зв`язку в режимі відеоконференції з Печерським районним судом міста Києва, оскільки зала судових засідань, обладнана засобами для проведення відеоконференції, у зазначеному суді була зайнята розглядом іншої справи на невизначений час ( том № 5 а.с. 15).

25 вересня 2018 року справу було знято з розгляду до 09 листопада 2018 року внаслідок неякісного відеозв`язку з Печерським районним судом міста Києва, а саме відсутністю звуку за наявності зображення ( том № 5 а.с. 18).

Листом від 16 жовтня 2018 року відповідача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_6 було повідомлено про те, що судове засідання, призначене на попередньо узгоджену з ними дату та час - 09 листопада 2018 року о 09.00 год., відбудеться в залі Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області № 6. При цьому останніх було попереджено про те, що їхня явка є обов`язковою, а в разі їхньої неявки - судом буде ухвалено заочне рішення. Указаний лист суду було отримано представником відповідача ОСОБА_6 29 жовтня 2018 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

08 листопада 2018 року від представника відповідача ОСОБА_6 до суду надійшло клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 09 листопада 2018 року, у режимі відеоконференції з Печерським районним судом міста Києва ( том № 5 а.с. 25).

Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 листопада 2018 року у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 було відмовлено з підстав порушення 5-денного строку подачі такого клопотання, великої завантаженості Печерського районного суду міста Києва, а саме зайнятістю в ньому залів судових засідань, обладнаних засобами для проведення відеоконференції, а також відсутності виключних обставин для здійснення розгляду справи в режимі відеоконференції.

09 листопада 2018 року відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 в судове засідання не з`явились .

У зв`язку з цим ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 листопада 2018 року явку відповідача ОСОБА_2 для участі в судовому засіданні, яке відкладено до 09.00 год. 16 листопада 2018 року, було визнано обов`язковою (том № 5 а.с. 26).

15 листопада 2018 року від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшло повідомлення про неможливість прибуття в судове засідання, призначене на 16 листопада 2018 року, через отримання виклику її представником лише 15 листопада 2018 року, що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення. У зв`язку з цим відповідач просила розгляд справи відкласти та забезпечити можливість проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції. Крім того, в окремому клопотанні, яке також надійшло до суду 15 листопада 2018 року, відповідач також просила забезпечити можливість проведення судового засідання, призначеного на 16 листопада 2018 року, в режимі відеоконференції з Печерським районним судом міста Києва ( том № 5 а.с. 29).

16 листопада 2018 року від представника позивача ОСОБА_3 до суду надійшло клопотання про застосування до відповідача ОСОБА_2 , заходу процесуального примусу у виді штрафу в розмірі 5 523 грн, а в разі неповідомлення нею та її представником причин неявки - розглянути справу на підставі наявних у ній доказів.

16 листопада 2018 року відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 в судове засідання не з`явились.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 листопада 2018 року у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про проведення наступного судового засідання в справі в режимі відеоконференції було відмовлено та визнано явку відповідача ОСОБА_2 для участі в судовому засіданні, яке відкладено до 09.00 год. 30 листопада 2018 року, обов`язковою ( том № 5 а.с. 40).

23 листопада 2018 року від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшло клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 30 листопада 2018 року, у режимі відеоконференції з Печерським районним судом міста Києва ( том № 5 а.с. 47).

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 листопада 2018 року відмовлено у задоволені клопотання ОСОБА_2 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Визнано дії ОСОБА_2 зловживанням процесуальними правами (том № 5 а.с. 61-65)

Застосовуючи захід процесуального примусу, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача свідчать про свідоме зловживання останньою своїми процесуальними правами, які направлені на безпідставне затягування розгляду справи, що суперечить завданню цивільного судочинства.

Однак, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані, зокрема, виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.

Статтею 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними права дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

-подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

-подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

-подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

-необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

-укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Як передбачено положеннями ч. 2 ст. 44 ЦПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема вчинення дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 143 ЦПК України заходи процесуального примусу застосовуються з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Частиною 1 ст. 144 ЦПК України заходами процесуального примусу є: попередження; видалення із залу судового засідання; тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; привід; штраф.

Відповідно до ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених на учасника судового процесу; неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання доказів без поважних причин.

З аналізу наведених норм вбачається, що зловживанням правами можуть бути визнані дії учасника процесу, які формально хоча й передбачені серед його повноважень та прав, однак здійснюються ним не з метою досягнення передбаченого законом процесуального результату, а з метою затягування чи взагалі перешкоджання розгляду справи.

Саме цей критерій є основним для кваліфікації дій особи як зловживання правами.

Колегія суддів вважає,, що матеріали справи не містять відомостей про те, що дії відповідача свідчать про свідоме зловживання останньою своїми процесуальними правами, які направлені на безпідставне затягування розгляду справи, що суперечить завданню цивільного судочинства, оскільки як вбачається з матеріалів справи розгляд справи відкладався більше дев`яти разів у зв`язку з неможливістю проведення судового засідання в режимі відеоконференції, та два рази за клопотанням представника відповідача ОСОБА_6 .

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що вчинення відповідачем процесуальних дій, передбачених ЦПК України для здійснення захисту своїх інтересів, не можна розцінювати як зловживання процесуальними правами, оскільки це є вчиненням дозволених процесуальним законом процесуальних дій, зокрема, заявляти клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції.

Визнання явки ОСОБА_2 обов`язковою унеможливлює згідно вимог ст. 212 ЦПК України розгляд справи в режимі відеоконференції, однак ця обставина не свідчить про зловживання процесуальними правами, так як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 отримала ухвалу суду про визнання її явки обов`язковою на судове засідання 16 листопада 2018 року лише 15 листопада 2018 року, (том № 5 а.с. 34). А ухвали про визнання обов`язкової явки ОСОБА_2 в судове на 30 листопада 2018 року судом не вирішувалось.

У статті 17 Конвенції про захист прав людини і основних свобод зловживання правом визначається як діяльність або дії, спрямовані на скасування прав і свобод, визнаних у конвенції, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено нею.

Отже, в Цивільному процесуальному кодексі України наведено невичерпний перелік дій, які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням правами чи обов`язками. Конкретизовано лише те, що такі дії мають здійснювати протиправне перешкоджання у здійсненні судочинства.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (рішення від 02 грудня 2010 у справі "Шульга проти України"). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі завдання саме державних органів (рішення від 20 січня 2011 року у справі "Мусієнко проти України").

Поготів, заходи процесуального примусу не можна розглядати як вид відповідальності, а тим паче як покарання, оскільки вони покликані забезпечити виконання правил цивільного судочинства, а не покарати особу. Тобто вони повинні спонукати особу припинити протиправні дії, спрямовані особою на перешкоджання судочинства.

Притягуючи ОСОБА_2 до відповідальності у виді штрафу за зловживання процесуальними правами та невиконання процесуальних обов`язків, суд не звернув уваги на зазначені норми, не врахував її можливість з`явитись до суду з огляду на те, що ухвалу про визнання її явки обов`язковою на 16 листопада 2018 року (том № 5 а.с. 27), вона та її представник отримали лише 15 листопада 2018 року (том № 5 а.с. 34), а відстань, яку їй необхідно було перетнути, є значною. У зв`язку з чим, відповідач просила проводити судові засіданні в режимі відеоконференції, тому причини неявки в судове засідання є поважними і не спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи.

Зважаючи на це, колегія суддів прийшла до висновку, що судом порушено норми процесуального права, а підстави для стягнення штрафу з ОСОБА_2 відсутні. Так, її дії чи бездіяльність не свідчать, що вони суперечать завданням цивільного судочинства, а обставин, які б вказували на те, що її дії спрямовані на безпідставне затягування та перешкоджання розгляду справи, відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги обґрунтовані та погоджується, що підстав для застосування заходів процесуального примусу не було.

Колегія суддів вважає, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права та не відповідає обставинам справи.

З урахуванням викладеного колегія суддів не вбачає в діях відповідача ОСОБА_2 ознак зловживання наданими їй процесуальними правами, правові підстави для накладення на відповідача в порядку ст. 148 ЦПК України заходу процесуального примусу у вигляді штрафу відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 листопада 2018 року скасувати.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 21 червня 2019 року.

Головуючий:

Судді: