Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/104/19
РІШЕННЯ

Іменем України

10 червня 2019 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кисіль О.А.

при секретарі Твердохліб Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин справу за позовом ОСОБА_1 , мешканки АДРЕСА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , юридична адреса АДРЕСА_2 , до Яготинської міської ради Київської області, юридична адреса м. Яготин Київської області вул. Незалежності, 67 про визнання незаконним розпорядження та визнання права на приватизацію,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі представника звернулася до Яготинського районного суду з позовною заявою до Яготинської міської ради Київської області про визнання незаконним розпорядження та визнання права на приватизацію, в котрій зазначено, що 04 вересня 1979 року позивачка почала працювати робочою убойного цеху Яготинської птахофабрики. В 1983 році як працівниці Яготинської ПТФ їй було надано кімнату АДРЕСА_3 , в якій остання проживала разом із своєю сім`єю до 1997 року. В 1997 році в зв`язку з поліпшенням умов проживання позивачки та її сім`ї - ОСОБА_1 - була надана кімната НОМЕР_2 у гуртожитку АДРЕСА_5 , та 03.11.1998 року зареєстровано відповідно законодавства місце її проживання. На даний час, займана ОСОБА_1 . кімната, якою з 1982 року і до цього часу вона відкрито та безперешкодно володіє та використовує для проживання, має статус громадського житлового фонду, що на даний час перебуває у комунальній власності м. Яготин. 22 грудня 2018 року з метою реалізації свого права на приватизацію житла ОСОБА_1 звернулася до Яготинської міської ради Київської області із відповідною заявою. Однак, Яготинською міською радою Київської області в задоволені заяви ОСОБА_1 було відмовлено. Як вбачається з розпорядження органу приватизації (органу місцевого самоврядування) № 246 від 27 грудня 2018 року прохання наймача щодо приватизації жилого приміщення в гуртожитку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 відхилено, у зв`язку з відсутністю відомостей, на підставі яких можливо визначити право на приватну власність на жиле приміщення в гуртожитку, а саме: ОСОБА_1 до заяви № 238 від 22 грудня 2018 року не надала копію ордера. Позивачка посилаючись на те, що дії органу приватизації щодо відмови у передачі їй у приватну власність кімнати НОМЕР_2 у гуртожитку шляхом приватизації є протиправними, просили визнати незаконним розпорядження органу приватизації (органу місцевого самоврядування) Яготинської міської ради Київської області № 246 від 27.11.2018 року про відмову у передачі ОСОБА_1 кімнати НОМЕР_2 в гуртожитку, що розташований АДРЕСА_5 у приватну власність шляхом приватизації та визнати за нею право на приватизацію житлової кімнати АДРЕСА_7 .

В судове засідання позивачка та її представник не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивачки звернулася до суду з заявою, в котрій просив розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, в заяві до суду просив розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнав.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 з 03 листопада 1998 року зареєстрована в кімнаті АДРЕСА_7 , що підтверджується відміткою Яготинського відділу ГУ МВС України вчиненою на стор. № 11 в паспорті про реєстрацію його місця проживання (а.с. 10-12). На даний час, займана ОСОБА_1 . кімната, якою з 1982 року і до цього часу вона відкрито та безперешкодно володіє та використовує для проживання, має статус громадського житлового фонду, що на даний час перебуває у комунальній власності м . Яготин. 22 грудня 2018 року з метою реалізації свого права на приватизацію житла ОСОБА_1 звернулася до Яготинської міської ради Київської області із відповідною заявою. Як вбачається з розпорядження органу приватизації (органу місцевого самоврядування) № 246 від 27 грудня 2018 року (а.с. 13) прохання наймача ОСОБА_1 щодо приватизації жилого приміщення в гуртожитку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 відхилено, у зв`язку з відсутністю відомостей, на підставі яких можливо визначити право на приватну власність на жиле приміщення в гуртожитку, а саме: ОСОБА_1 до заяви № 238 від 22 грудня 2018 року не надала копію ордера. З копії технічного паспорта на житлову кімнату НОМЕР_2 у житловому будинку (гуртожитку) АДРЕСА_5 , виготовленого станом на 26.10.2018 року (а.с. 14-15) вбачається, що кімната НОМЕР_2 посімейного, спільного заселення розташована на 2 поверсі двоповерхового будинку та складається з 2 кімнат житловою площею 27,50 м2, у тому числі 1-а кімната 13,90 м2, 2-а кімната 13,60 м2. Замовником технічної документації є ОСОБА_1 . З копії карточки прописки форма А (а.с. 16) вбачається, що в 1983 році як працівниці Яготинської ПТФ ОСОБА_1 було надано кімнату АДРЕСА_3 . З копії трудової книжки серії НОМЕР_1 заповненої 14.09.1980 року (а.с. 17-19) вбачається, що з 04 вересня 1979 року позивачка почала працювати робочою убойного цеху Яготинської птахофабрики.

За змістом ст. ст. 1, 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом.

Передача у власність громадян житлових приміщень у гуртожитках здійснюється з одночасною передачею їм у спільну сумісну власність допоміжних приміщень (приміщень загального користування).

Згідно з ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, зокрема, передбачених п. 2 ст. 2 цього Закону. Так, не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

За змістом ст. ст. 1, 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п`яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них.

Громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до закону.

Приватизація житлових приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Громадяни, які на законних підставах проживають у гуртожитках державної форми власності, гуртожитках, що було включено до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), набувають право на приватизацію житлових приміщень у таких гуртожитках після їх передачі у власність відповідної територіальної громади.

В силу ч. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків, жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян визначений Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 та зареєстрованим в Мін`юсті 29.01.2010 року за№ 109/17404.

Пункт 6.3 зазначеного Положення визначає, що при приватизації приміщень у гуртожитку коридорного типу у власність мешканцям передаються тільки кімнати (з урахуванням відповідних коефіцієнтів площі розташованих в них веранд, засклених балконів, лоджій, холодних комор, відкритих балконів та терас), яким надаються відповідні номери.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» незалежно від розміру загальної площі безоплатно передаються у власність громадян займані ними однокімнатні квартири.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) установлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

У рішенні у справі «Занд проти Австрії» (заява № 7360/76, доповідь Європейської комісії з прав людини від 12 жовтня 1978 року) висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

З огляду на наведене спір про визнання незаконним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень, яким вирішено питання щодо права на нерухоме майно, має розглядатися в порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне, а тому зазначена категорія спорів не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Зазначену правову позицію щодо застосування зазначених норм процесуального права висловив Верховний Суд України, у постанові від 29 березня 2016 року у справі № 21-5430а15.

Аналогічної позиції дотримується і Верховний Суд у постанові від 4 квітня 2018 року у справі № 280/267/15-а.

Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими, оскільки приймаючи оспорюване розпорядження, виконавчий комітет Яготинської міської ради Київської області як орган приватизації прийняв оспорюване розпорядження без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Керуючись 10, 81, 259, 263-265 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , мешканки АДРЕСА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , юридична адреса АДРЕСА_2 , до Яготинської міської ради Київської області, юридична адреса м. Яготин Київської області вул. Незалежності, 67 про визнання незаконним розпорядження та визнання права на приватизацію, задовольнити.

Визнати незаконним розпорядження органу приватизації (органу місцевого самоврядування) Яготинської міської ради Київської області № 246 від 27.12.2018 року про відмову в передачі ОСОБА_1 кімнату НОМЕР_2 в гуртожитку, що розташований АДРЕСА_5 у приватну власність шляхом приватизації, визнавши за ОСОБА_1 право на приватизацію житлової кімнати АДРЕСА_7 .

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі через Яготинський районний суд апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, після проголошення повного рішення 20 червня 2019 року, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кисіль О.А.