КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 752/6514/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8106/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Чередніченко Н.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

25 червня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Семенюк Т.А.

Суддів - Кирилюк Г.М., Слюсар Т.А.

при секретарі - Пузикової В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 3 квітня 2019 року за заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання поруки припиненою ,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення заборгованості та з урахуванням уточнених позовних вимог просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 4 382 618,49 грн., в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , стягнути пропорційно з відповідачів судові витрати.

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання поруки припиненою та просила суд визнати поруку ОСОБА_2 , що виникла на підставі договору поруки № 2608/1007/88-027-Р-1 від 5 липня 2011 року, укладеного між ПАТ «Сведбан» припиненою.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 29 вересня 2015 року первісний позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 4 382 618,49 грн..

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Зустрічний позов задоволено.

Визнано поруку ОСОБА_2 , що виникла на підставі договору поруки № 2608/1007/88-027-Р-1 від 5 липня 2011 року, припиненою.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 17 грудня 2015 року рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 вересня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 вересня 2016 року ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 17 грудня 2015 року залишено без змін.

У січні 2019 року представник ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із заявою про поновлення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання, посилаючись на те, що 18 січня 2017 року Голосіївським районним судом міста Києва видано виконавчий лист із зазначенням дати набрання рішення законної сили 21 вересня 2016 року.

Зазначив, що постановою головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби від 26 квітня 2017 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 752/6514/14-ц від 18 січня 2017 року.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 29 січня 2018 року, скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва задоволено та визнано протиправними дії старшого державного виконавця Лазарєвої А.І., які полягали у винесенні постанови від 26 квітня 2017 року про відкриття виконавчого провадження № 53845312 з примусового виконання виконавчого листа № 752/6514/14-ц, виданого 18 січня 2017 року Голосіївським районним судом міста Києва, постанову про відкриття виконавчого провадження від 26 квітня 2017 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 29 січня 2018 року залишено без змін.

Зазначив, що рішення суду належним чином відповідачем не виконане, ПАТ «Дельта Банк» позбавлений права на належне виконання рішення суду, що ставить під сумнів обов`язковість його виконання, що є неприпустимим.

У зв`язку із викладеним, просив суд визнати причини пропуску строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа поважними та поновити позивачу строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 3 квітня 2019 року заяву представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання у цивільній справі № 752/6514/14-ц задоволено.

Поновлено Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого Голосіївським районним судом міста Києва на виконання рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 вересня 2015 року у цивільній справі № 752/6514/14-ц.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволені заяви, вважаючи, що судом порушено норми процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 29 вересня 2015 року первісний позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 4 382 618,49 грн..

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Зустрічний позов задоволено.

Визнано поруку ОСОБА_2 , що виникла на підставі договору поруки № 2608/1007/88-027-Р-1 від 5 липня 2011 року, припиненою.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 17 грудня 2015 року рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 вересня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 вересня 2016 року ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 17 грудня 2015 року залишено без змін.

Постановою головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 26 квітня 2017 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 752/6514/14-ц від 18 січня 2017 року.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 29 січня 2018 року, скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві задоволено.

Визнано протиправними дії старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лазарєвої А.І., які полягали у винесенні постанови від 26 квітня 2017 року про відкриття виконавчого провадження № 53845312 з примусового виконання виконавчого листа № 752/6514/14-ц, виданого 18 січня 2017 року Голосіївським районним судом міста Києва.

Скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 26 квітня 2017 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року, ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 29 січня 2018 року залишено без змін.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

За статтею 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що із письмовою заявою про видачу виконавчих листів представник позивача звернувся до суду вчасно 30 жовтня 2016 року, до закінчення строку їх пред`явлення до виконання, проте у зв`язку з видачею судом виконавчих документів лише за повторним зверненням позивача в січні 2017 року, позивачем пропущено строк для їх пред`явлення.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції не враховано, що заявник при зверненні до суду із вищезазначеною заявою не вказав, в чому полягає поважність причин відсутності будь-яких звернень із заявою про видачу виконавчого листа до закінчення річного строку з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 вересня 2015 року набрало законної сили 30 жовтня 2016 року, із заявою про видачу виконавчих листів позивач звернувся до суду в межах річного строку, виконавчий лист видано 18 січня 2017 року.

Також колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що в матеріалах справи відсутні заперечення від ПАТ «Дельта Банк» на скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, оскільки подання такого заперечення є правом сторони, а не обов`язком.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У пілотному рішенні у справі «Бурдов проти Росії» від 7 травня 2002 року Європейський суд, вказав, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод кожному надано право звертатися до національного суду у разі виникнення спору про його цивільні права («право на суд»), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що представляє собою право на порушення позовного провадження у національних судах з питань цивільно-правового характеру; але таке право на судовий захист було б ілюзорним, якби система правова держави-учасника Європейської конвенції не виключала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, залишалося б не виконаним. Також, визнається неприпустимим, що п. 1 ст. 6 Конвенції, деталізовано визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд їхньої справи національним судом, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень. Європейський суд наголосив, що виконання рішення суду, ухваленого будь-яким національним судом, повинно розглядатись як складова «судового розгляду» .

У справі «Soering vs UK» Європейський суд визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Судовий захист прав особи, як і діяльність суду, не може вважатися ефективним, якщо рішення суду не буде виконано або виконано неналежним чином і без подальшого контролю суду за їх виконанням.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду першої інстанції не спростовують і не впливають на їх правильність.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, висновки суду обґрунтовані, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384,ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 3 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 26 червня 2019 року.

Головуючий

Судді