КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М. МИКОЛАЄВА
Справа № 488/2344/18
Провадження №2-п/488/20/19
Ухвала

Іменем України

"20" березня 2019 р. м. Миколаїв

Суддя Корабельного районного суду міста Миколаєва Селіщева Л.І., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі № 488/2344/18, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 (відповідач) звернувся до суду із вищезазначеною заявою, в якій просить суд скасувати заочне рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23.10.2018 року за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз до нього, ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за послуги газопостачання.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, приходжу до висновку про необхідність залишити її без руху через наступне.

Стаття 285 ЦПК України, містить вимоги, яким повинна відповідати заява про перегляд заочного рішення, зокрема: до заяви про перегляд заочного рішення додається документ про сплату судового збору (ч.6 ст. 285 ЦПК України).

Разом з тим, заявник у своїй заяві просить суду, відповідно до ч.2 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір», а також на підставі ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» звільнити його від сплати судового збору, як одинокого батька, який має двох дітей віком до чотирнадцяти років, та як особу - споживача за позовом, що пов`язаний з порушенням його прав.

Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй Постанові Пленуму № 10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" зазначив, що судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв`язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі Закон № 3674-VI), а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI та статті 136 ЦПК єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору, чи звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Враховуючи викладене, а також те, що до матеріалів позовної заяви не надані будь-які належні та допустимі докази, які характеризують матеріальний стан заявника і неможливість з поважних причин сплатити встановлений законом судовий збір, вважаю що підстав для задоволення вимоги про звільнення від сплати судового збору немає.

Отже, заявнику належить сплатити судовий збір за ставками, встановленими для заяв про перегляд заочного рішення, та надати суду оригінал квитанції.

Реквізити для сплати судового збору:

Одержувач: УК у м. Миколаїв / Корабельний район / 22030101;

;

Банк Одержувача: Казначейство України (ЕАП);

МФО ГУДКСУ банку 899998;

номер рахунку: 4004;

код класифікації 22030101;

Судовий збір Державна судова адміністрація України 050.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що дана заява не відповідає вищевказаним вимогам, через що вважаю необхідним залишити її без руху, невідкладно повідомити про це заявника та надати йому строк для усунення вказаних недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання заявником ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без руху у відповідності до положень ст. 185 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 284-285,185 ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі № 488/2344/18 - залишити без руху та запропонувати заявнику усунути недоліки протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Селіщева