РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

25 червня 2019 рокуСправа №451/350/19
Провадження № 2/451/635/19

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

з участю: секретаря судового засідання Сахаревич М.М.

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Радехові цивільну справу №451/350/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням,-

встановив:

12 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

В позовній заяві зазначає, що згідно з договором купівлі-продажу від 09.02.2018 року позивач купив у відповідача квартиру, яка розташована в АДРЕСА_1 . Право власності на дану квартиру зареєстроване за ним у встановленому законом порядку, що стверджується Витягом з Державного реєстру речових прав. Пунктом 11 Договору купівлі-продажу передбачено зобов`язання відповідача звільнити квартиру і знятися з реєстрації не пізніше 19.02.2018 р. Однак, станом на сьогодні відповідач свого зобов`язання по договору не виконав, договору найму зі позивачем не укладав, чим порушує його право розпоряджатися належною йому власністю.Просить визнати ОСОБА_2 , таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_2 .

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити, не заперечив про ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Згідно з ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, які знаходяться у матеріалах справи, чого не заперечив позивач.

Вислухавши пояснення позивача,дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не має для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Право користування чужим майном може бути встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду. В силу ст.156 Житлового кодексу, ст.405 Цивільного кодексу України право користування жилим приміщенням члена сім`ї власника житла пов`язується з правом власності останнього, відтак, припинення права власності власника житла припиняє право членів сім`ї (в т.ч. і колишні, при відсутності договірних відносин) на користування цим житлом.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Суд встановив, що згідно з Договором купівлі-продажу квартири від 09 лютого 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Баб`як Г.Я., продавець ОСОБА_2 продав покупцю ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_2 (а.с.8).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.02.2018 року, квартира АДРЕСА_2 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 09 лютого 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Баб`як Г.Я., належить ОСОБА_1 (а.с. 9).

В згаданій квартирі зареєстрований ОСОБА_2 , про що свідчить Будинкова книга (а.с.10-13).

Факт непроживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 підтверджується актом Радехівської міської ради №205 від 7.03.2019 року (а.с.29).

Відповідно до положень ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно з п.34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Приймаючи до уваги вищенаведене, ті обставини, що право власності відповідача на вищевказану квартиру є припиненим на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 09 лютого 2018 року, суд вважає, що його необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, відтак позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265, 273, 279,280,282 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , таким що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_4 , судові витрати в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Радехівського районного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Повний текст судового рішення виготовлено 27.06.2019 року.