ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 червня 2019 року

м. Харків

справа № 621/3252/18

провадження № 22-ц/818/3343/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Бурлака І.В., Колтунової А.І.,

за участю секретаря - Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 25 квітня 2019 року, постановлене під головуванням судді Бібіка О.В. в залі суду в місті Зміїв Харківської області (повний текст судового рішення складено 03 травня 2019 року), -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 25 квітня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що комісія Банком не повинна стягуватися при оплаті споживачами послуг з електропостачання з урахуванням недопущення додаткового фінансового навантаження на населення. ОСОБА_1 зазначає, що стягнення відповідачем комісії при оплаті послуг з електропостачання порушує його права, як споживача.

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» надало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Зміївського районного суду Харківської області від 25 квітня 2019 року - залишити без змін. Відповідач зазначив, що Банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. Так, позивач, маючи інформацію щодо розміру комісійної винагороди, яка розміщена у відділеннях та на офіційному сайті АТ «Ощадбанк», самостійно обрав АТ «Ощадбанк» для здійснення оплати, погодився із запропонованими умовами та не відмовився від проведення операції з встановленою комісійною винагородою, повністю сплативши її. Таким чином права позивача, як споживача, Банком не порушено. Крім того, звільнення від сплати комісійної винагороди не передбачено актами цивільного законодавства.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є необгрунтованими, в сучасних умовах існує можливість вибору платниками при оплаті житлово-комунальних послуг різних каналів оплати цих послуг з метою уникнення додаткового навантаження на споживачів.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є споживачем послуг АК «Харківобленерго».

18 квітня 2005 року між АК "Харківобленерго", як Замовником, та ВАТ «Державний ощадний банк України», як Виконавцем , укладено договір на приймання платежів за електроенергію від населення (а.с. 2-3). За умовами вказаного договору Замовник зобов`язувався сплачувати виконавцю комісійну винагороду в розмірі 1,5% від загальної суми, що перерахована виконавцем та його структурними підрозділами на рахунок замовника по платежах за електричну енергію, що прийняті від населення Харківської області.

Листом від 07 червня 2018 року № 118.34-05/П-374/2931/2018-20/с АТ "Ощадбанк" зазначив про те, що банк пропонує своїм клієнтам приймання комунальних платежів без комісії на адресу постачальників комунальних послуг, які мають прямі договори з банком: в інформаційно - платіжних терміналах, розраховуючись безготівково - карткою банку; в інтернет - сервісі Ощад 24/7; держателі пенсійних карток Ощадбанку можуть оплатити комунальні платежі через каси без комісії, розрахувавшись пенсійною карткою Ощадбанку (а.с. 4).

27 березня 2018 року, а також 23 квітня 2018 року позивачем через касу ПАТ «Державний ощадний банк України» здійснена оплата послуг з електропостачання. При цьому Банком нарахована, а ОСОБА_1 сплачена сума комісії за оплату вказаних послуг у розмірі 5,00 грн. (а.с.5).

Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилався на те, що відповідачем у порушення вимог Закону стягується з нього, як зі споживача, комісія при оплаті послуг на користь АК " Харківобленерго ". За договором від 18 квітня 2005 року таку комісію зобов`язувалася сплачувати саме АК " Харківобленерго ". У зв`язку з цим, позивач просив суд зобов`язати відповідача не стягувати з нього комісійну винагороду при оплаті платежів за спожиту електроенергію.

Згідно зі статтею 11 ЦК України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правочин за приписами статті 204 ЦК України є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 12 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», визначено, що банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.

Згідно ст. 53 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банку забороняється встановлювати комісійну винагороду на рівні нижче собівартості банківської послуги в цьому банку.

Статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Матеріали справи свідчать про те, що Статутом ПАТ «Державний ощадний банк України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2003 року № 261, погодженого НБУ 22.01.2018 року, (далі Статут) також передбачено, що метою діяльності Банку є одержання прибутку від надання банківських та інших фінансових послуг, провадження іншої діяльності відповідно до законодавства, створення сприятливих умов для розвитку економіки та підтримки вітчизняного товаровиробника, насамперед суб`єктів господарювання малого і середнього підприємництва, здійснення кредитно-фінансової підтримки процесів структурної перебудови, сприяння зміцненню та реалізації виробничого і торгового потенціалу галузей економіки, забезпечення розвитку ощадної справи, здійснення всебічного банківського обслуговування юридичних і фізичних осіб. З метою забезпечення конкуренції в банківській сфері банку забороняється встановлювати процентні ставки та комісійні винагороди на рівні нижче собівартості банківських послуг у цьому банку (ч. 2 ст. 53 Закону України «Про банки та банківську діяльність»).

На виконання вимог Закону 25 жовтня 2017 року та 29 листопада 2017 року Комітетом тарифної та продуктової політики АТ «Ощадбанк» прийняті рішення № 34 та № 40, з урахуванням змін внесених рішенням Комітету тарифної та продуктової політики від 20.02.2018 року № 6, про затвердження встановлення комісійної винагороди на приймання платежів за житлово-комунальні та телекомунікаційні послуги на користь суб`єктів господарювання, з якими укладені договори, при сплаті платежів через каси установ банку на рівні 5 грн. за платіж (а.с.23-24).

Послуги з постачання та розподілу електричної енергії віднесені до комунальних послуг ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до п. 1.3 Положення про комітет тарифної та продуктової політики (КТПП), затвердженого постановою правління АТ "Ощадбанк" від 28 вересня 2012 року №528, даний комітет є органом, якому делеговано повноваження правління Банку з визначення тарифної та продуктової політики Банку в частині встановлення розмірів комісійних та інших винагород щодо банківських продуктів і послуг (операцій).

Рішення КТПП, прийняті в межах його компетенції, є обов`язковими для виконання всіма структурними підрозділами та установами Банку. Посадові особи Банку несуть персональну відповідальність за належне здійснення комерційної діяльності в межах тарифної та продуктової політики, визначеної/затвердженої рішеннями КТПП (п. 1.7 Положення про комітет тарифної та продуктової політики).

Затвердження порядку встановлення процентних ставок за активними і пасивними операціями, розмірів комісійних та інших винагород за послуги та/або встановлення таких процентних ставок, розмірів комісійних та інших винагород віднесено до компетенції правління п. 35 Статуту (а.с.25-26).

Операція щодо приймання платежів від фізичних осіб за постачання та розподіл електричної енергії, - є окремою банківською операцією, що здійснюється за комісійну винагороду, яка встановлюється банком самостійно, як оплата за послуги банку.

Висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , - відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи, оскільки позивач, як споживач послуг, є вільним в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ч. 2 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів»). Так, маючи інформацію щодо розміру комісійної винагороди, яка розміщена у відділеннях та на офіційному сайті АТ «Ощадбанк», позивач самостійно обрав АТ «Ощадбанк» для здійснення оплати, погодився із запропонованими умовами та не відмовився від їх оплати.

Посилання ОСОБА_1 на те, що комісія Банком не повинна стягуватися при оплаті споживачами послуг з електропостачання, - не приймається до уваги колегією суддів, оскільки спростовується вимогами закону та матеріалами справи.

При цьому Лист від 07 червня 2018 року № 118.34-05/П-374/2931/2018-20/с, в якому АТ "Ощадбанк" зазначив про те, що банк пропонує своїм клієнтам приймання комунальних платежів без комісії (а.с. 4) підтверджує доводи відповідача про те, що оплата комунальних послуг споживачами без комісії можлива лише власниками пенсійних платіжних карток від "Ощадбанку", якщо вони розраховуватимуться в касах банку та якщо платежі здійснюються в інформаційно - платіжних терміналах, розраховуючись безготівково - карткою банку; в інтернет - сервісі Ощад 24/7.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів порушення прав позивача відповідачем.

Крім того відповідно до ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Таким чином у разі порушення цивільного права відповідно до ст. ст. 4, 13, 43 ЦПК України особа має право обирати той спосіб захисту, який відповідає характеру порушення її права чи інтересу, а перевірка відповідності цього способу наявному порушенню і меті судового захисту є обов`язком суду.

Аналогічні роз`яснення містить п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі».

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 25 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: І.В. Бурлака

А.І. Колтунова

Повне судове рішення виготовлено 25.06.2019 року.