КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/7066/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року м. Київ

Справа № 382/1781/18

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.,

за участю секретаря судового засідання Даценко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», яка подана представником Криловою Оленою Леонідівною, на рішення Яготинського районного суду Київської області від 26 лютого 2019 року, постановлене у складі судді Литвин Л.І.,

у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У жовтні 2018 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Яготинського районного суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 25.09.2012 року відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 20.09.2018 року має заборгованість у загальному розмірі 17 285 грн. 94 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 340 грн. 46 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 8292 грн. 58 коп., заборгованості за пенею 7353 грн. 57 коп., а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 799 грн. 33 коп. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань та заборгованості не погашає, в зв`язку з чим просив стягнути з неї на користь банку вищевказану заборгованість та судовий збір.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 26 лютого 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ «Приватбанк» - Крилова О.Л. подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вказує, що ОСОБА_1 звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 25.09.2012 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 25.09.2012 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що відповідач висловив згоду про укладення договору та особистим підписом засвідчив, що "Я згоден з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, які були надані мені у письмовому вигляді. ...Я зобов`язуюсь виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку.

Тому вважає, що з моменту підписання фізичною особою заяви, між банком та клієнтом був укладений договір в порядку ч. 1 ст. 634 ЦК України шляхом приєднання клієнта до запропонованого банком договору.

Зазначає, що 25.12.2012 року при зверненні відповідача до відділення Банку їй було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку «Універсальна» за № 138740 та 25.12.2012 року встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі 300 грн., який в подальшому було неодноразово змінено. Відповідач після отримання картки здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Активація ним картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору на визначених ними Умовах про надання та обслуговування платіжних карток.

Отже, ПАТ КБ «Приватбанк» виконав умови договору та у виписці по рахунку проінформував відповідача про зміну відсотків по кредиту. Надана до суду виписка по картковому рахунку містить інформацію про те, що відсоткова ставка буде підвищена. Натомість, відповідач не звертався до банку із письмовими заявами про розірвання кредитного договору, а продовжував робити зняття та погашення коштів, а отже відповідач прийняв нові Тарифи та погодився з їх зміною.

Вважає, що розрахунок заборгованості здійснено вірно, оскільки судом не враховано підвищення відсоткової ставки за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості удвічі. Встановлення неправильності розрахунку заборгованості, неточності нарахування заборгованості можливо лише за допомогою економічної експертизи, однак така не проводилася і клопотання про її проведення відповідач не подавав.

В судовому засіданні представник позивача Яндульський Д.В. підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином у встановленому законом порядку, тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за її відсутності відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 вересня 2012 року відповідач ОСОБА_1 підписала заяву про надання банківських послуг у Приватбанку .

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які підтверджують факт ознайомлення позичальника з усіма істотними умовами кредитного договору. Відсутність підпису відповідача на Умовах та правилах надання банківських послуг дозволяє банку надавати Умови в будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем. Зазначення в заяві на видачу кредиту про ознайомлення відповідача з умовами надання кредиту, без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк.

Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів обслуговування кредитних карт (а.с. 10-25) не містить підпису відповідача. Позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мала на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника.

Анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приват-Банку не містить відомостей, яку саме картку та за яким тарифом з обслуговування кредитних карток просила надати відповідач.

Крім того, з доданого до матеріалів справи розрахунку неможливо встановити, коли саме виникла заборгованість за тілом кредиту. В розрахунку наявний стовпчик 4 під назвою «Включення в заборгованість нарахованих відсотків, штрафів, пені», аналіз якого дає підстави для висновку про те, що включаючи в загальну заборгованість нараховану в попередньому місяці проценти (стовпчик 8) пеню (стовпчики 11 та 17), в наступному місяці банк вже нараховує проценти/пеню на загальну заборгованість, включаючи проценти та пеню за попередні періоди, що прямо не передбачено умовами договору та суперечить самій суті кредитного договору, згідно з яким проценти нараховуються лише на тіло кредиту.

В такому випадку щомісячне нарахування процентів на всю суму заборгованості, включаючи заборгованість за процентами та пенею за попередні періоди, прямо суперечить ч. 2 ст. 550 Цивільного кодексу України.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що наданий позивачем розрахунок, анкета-заява, витяг з тарифів обслуговування кредитних карток "Універсальна", Умови та правила надання банківських послуг, не свідчать про обґрунтованість заявлених позовних вимог, зокрема про виниклу заборгованість, правильність нарахування відсотків, оскільки вони не можуть бути віднесені до числа належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження зазначених позивачем обставин .

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується та вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи, наявним у матеріалах справи доказам та нормам матеріального права.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, що додана представником до позовної заяви, вказана анкета-заява підписана ОСОБА_1 , в якій вона заявила, що ознайомившись із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку, вона виявила бажання оформити на своє ім`я «Зарплатний пакет».

Таким чином, належних доказів тих обставин, про які заявляє позивач у позовній заяві, а саме, що відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, матеріали справи не містять.

Отже, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про те, що анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приват-Банку не містить відомостей, яку саме кредитну картку та за яким тарифом з обслуговування кредитних карток просила надати відповідач.

За викладених обставин, сам по собі розрахунок заборгованості за договором без номеру від 25.09.2012 року не свідчить про укладення між сторонами кредитного договору, а тому доводи апеляційної скарги представника позивача є безпідставними, оскільки судом правильно встановлено, що доказів укладення між сторонами саме кредитного договору (у Анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відсутня позначка про видачу кредитної картки «Універсальна») матеріали справи не містять; доказів того, що позивачем був наданий кредит в розмірі та на умовах, передбачених кредитним договором та що саме зазначені в анкеті-заяві від 25.09.2012 року Умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною укладеного між сторонами договору , та відповідно, чи брала на себе зобов`язання відповідач з повернення кредиту, зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту, не надано.

При цьому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність позивачем того, що саме надані до позовної заяви Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, оскільки жодних даних, які б давали змогу ідентифікувати зазначену редакцію Умов відповідно до дати, станом на яку вони діяли, у наданому представником позивача Витягу не міститься ( а.с. 11-25).

В позовній заяві та наданому до позовної заяви Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку зазначено, що зазначені Умови та правила розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms.

Таким чином колегією суддів з редакцій Умов та правил надання банківських послуг, розміщених на сайті https://privatbank.ua/terms встановлено, що «Умови та Правила надання банківських послуг в Приватбанку» в редакції, що була надана представником позивача до даної позовної заяви на підтвердження позовних вимог, були чинними лише з 01 грудня 2015 року, і саме в такій редакції діяли до 01 лютого 2016 року.

Отже, матеріали справи не містять Умов, що діяли станом на дату підписання відповідачем анкети-заяви від 25 вересня 2012 року.

Крім того, колегія суддів вважає, що надання позивачем до справи Витягу із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», без підтвердження укладення між сторонами кредитного договору та видачі відповідачу ОСОБА_1 кредитної картки, є безпідставним. Проте надані тарифи також не можливо прийняти до уваги і з тих підстав, що матеріали справи не містять доказів тих обставин, що відповідач ОСОБА_1 була ознайомлена з ними під розписку, адже представником позивача надано до справи Витяг із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», що були встановлені у період 2013-2015 років, тоді як позивач посилається на укладення кредитного договору 25 вересня 2012 року.

Також в апеляційній скарзі представник позивача посилається на те, що виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної катки відповідача - баланс станом на дату укладання кредитного договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної з коштами операції), що є підтвердженням як укладеного договору, так і суми заборгованості.

Проте зазначені доводи апеляційної скарги позивача не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів як підстава для скасування оскаржуваного рішення, оскільки виписка з банківського рахунку ОСОБА_1 та довідка про видачу кредитної картки в матеріалах справи станом на час ухвалення рішення суду першої інстанції були відсутні.

Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що подавши позовну заяву, представник позивача також звернувся з клопотанням про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Вказує на те, що всі необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку ПАТ КБ «ПриватБанк» відсутні, тому просить розглянути справу за відсутності представника позивача ( а.с. 34-35).

Частиною 3 ст. 367 ЦПК України визначено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Однак, додаючи до апеляційної скарги банківську виписку та довідку про отримання кредитної картки 25 грудня 2012 року ( а не 25 вересня 2012 року, як зазначено у позовній заяві), представник позивача не просить залучити ці докази до матеріалів справи, не зазначає причин, з яких зазначені докази не були подані суду першої інстанції, та не надає доказів неможливості подання таких доказів до суду першої інстанції.

Таким чином, враховуючи, що суд першої інстанції виконав свій обов`язок щодо сприяння учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК ( ч. 5 ст. 12 ЦПК України), призначивши справу до розгляду в судове засідання для надання представником позивача відповідних пояснень ( судові засідання призначались на 10 грудня 2018 року, 16 січня 2019 року, 26 лютого 2019 року), проте представник позивача в судові засідання не з`явився, жодних клопотань та нових доказів до суду першої інстанції подано не було, суд апеляційної інстанції на підставі ч. 3 ст. 367 ЦПК України, позбавлений процесуальної можливості прийняти до уваги як належні та допустимі докази вищевказану банківську виписку та довідку про видачу кредитних карток.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для нарахування відсотків на суму заборгованості, яка включає в себе не лише тіло кредиту, а й заборгованість за процентами та пенею за попередні періоди, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки сам по собі розрахунок заборгованості без доведення факту укладення між сторонами кредитного договору, не підтверджує існування між сторонами кредитних правовідносин.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка наявним у матеріалах справи доказам, доводи апеляційної скарги позивача висновків суду не спростовують, а тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не вбачається.

За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374- 375, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 26 лютого 2019 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 26 червня 2019 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Чобіток А.О.