Постанова

Іменем України

20 червня 2019 року

м. Київ

справа № 461/920/17

провадження № 61-31219св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,

учасники справи:

заявник - публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Шевченко Андрія Миколайовича,

заінтересована особа - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Шевченко Андрія Миколайовича на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 03 березня 2017 року у складі судді Волоско І. Р. та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 07 червня 2017 року в складі колегії суддів: Мельничук О. Я., Савуляк Р. В., Ніткевич А. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2017 року публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») звернулося до суду зі скаргою на дії державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львова (далі - Галицький ВДВС м. Львова) Лесько Н. М., заінтересована особа - ОСОБА_1

Скарга мотивована тим, що 23 січня 2017 року ПАТ «Родовід Банк» отримано постанову державного виконавця Галицького ВДВС м. Львова Лесько Н. М. від 27 грудня 2016 року ВП № 51790504 про повернення виконавчого документа стягувачу, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість у розмірі 243 847, 47 грн.

Посилаючись на те, що державним виконавцем не здійснено всіх можливих заходів, щодо розшуку майна боржника, та самого боржника, не застосовано до боржника приводу, не здійснено щодо подачі подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, не надіслано акта, на підставі якого встановлюється відсутність майна боржника, банку, разом із постановою про повернення виконавчого документу стягувачу. Крім того, державний виконавець не звернувся до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника.

Просив суд визнати дії держаного виконавця Галицького ВДВС м. Львова Лесько Н. М. при винесенні постанови ВП № 51790504 від 27 грудня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість у розмірі 243 847, 47 грн неправомірними; скасувати постанову державного виконавця Галицького ВДВС м. Львова Лесько Н. М. ВП № 51790504 від 27 грудня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 03 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 07 червня 2017 року, у задоволенні скарги відмовлено.

Суди дійшли висновку, що виконавчі дії, вчинені державним виконавцем в ході примусового виконання виконавчого листа №461/2999/14-ц від 29 серпня 2014 року здійснені з додержанням чинного законодавства.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження в справі № 461/920/17 і витребувано її з Галицького районного суду м. Львова.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», згідно з яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

29 травня 2018 року справу № 461/920/17 передано до Касаційного цивільного суду у вкладі Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 червня 2019 року справу № 461/920/17 призначено судді-доповідачеві Бурлакову С. Ю.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У липні 2017 року ПАТ «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Шевченко А. М. подав касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просив скасувати оскаржені судові рішення та постановити нову ухвалу про задоволення скарги.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди залишили поза увагою, що державним виконавцем Галицького відділу ДВС м. Львова Головного територіального управління юстиції Львівської області Лесько Н. М., по виконавчому провадженню № 51790504 було порушено вимоги статей 10, 18, 36 Закону України «Про виконавче провадження» чим суттєво перешкоджено процесу виконання виконавчого провадження, а саме не здійснено усі необхідні дії, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що 29 серпня 2014 року Галицьким районним судом м. Львова видано виконавчий лист № 461/2999/14-ц про примусове стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Робовід Банк» заборгованість у розмірі 243 847,47 грн. 27 липня 2016 року на адресу Галицького ВДВС м. Львів надійшла заява стягувача про відкритя виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа від 29 серпня 2014 року № 461/2999/14-ц виданого Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід банк» заборгованість у розмірі 243 847, 47 грн.

27 липня 2016 року державним виконавцем Галицького ВДВС м. Львова винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з наданням добровільного терміну для виконання до 02 серпня 2016 року та скеровано рекомендованою кореспонденцією боржнику на адресу вказану у постанові, що підтверджується реєстром рекомендованої кореспонденції та є підставою вважати боржника належним чином повідомленого про відкриття виконавчого провадження.

Боржником заборгованість у наданий державним виконавцем добровільний термін згідно Закону України «Про виконавче провадження» не сплачено, а тому 27 липня 2016 року державним виконавцем Галицького ВДВС м. Львова скеровано електронні запити у Державну фіскальну слжбу України та Пенсійний фонд України.

01 серпня 2016 року згідно відповіді Державної податкової служби України у боржника відсутні відкриті рахунки в установах банків.

08 серпня 2016 року державним виконавцем Галицького ВДВС м. Львова, відповідно до вимог статті 57 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

08 серпня 2016 року державним виконавцем Галицького ВДВС м. Львова, відповідно до статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору.

08 серпня 2016 року державним виконавцем Галицького ВДВС м. Львова складено акт, згідно з яким при виході за адресою, вказаною у виконавчому документі, боржника не виявлено, двері квартири зачинені. Залишено копію постанови про відкриття виконавчого провадження.

31 серпня 2016 року державним виконавцем Галицького ВДВС м. Львова скеровано запити в усі реєструючі органи для перевірки майнового стану боржника за вихідним № 15532.

Згідно відповідей реєструючих органів за боржником не має зареєстрованого майна, на яке можна було звернути стягнення для забезпечення виконання рішення суду.

27 грудня 2016 року державним виконавцем Галицького ВДВС м. Львова, здійснивши повну перевірку майнового стану боржника у відповідності до пункту 2 статті 37 та статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання рішення, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Встановивши, що державний виконавець діяв відповідно та у межах повноважень, здійснивши повну перевірку майнового стану боржника, відповідно до пункту 2 статті 37 та статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки виконавчі дії здійсненні відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Такі висновки судів першої та апеляційної інстанцій відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судами правильно застосовані.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Доводи касаційної скарги спростовуються встановленими судами обставинами справи і по суті зводяться до незгоди з висновками суду стосовно установлення цих обставин, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Шевченко Андрія Миколайовича залишити без задоволення.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 03 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 07 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Бурлаков

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун