Справа № 766/5445/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.,

при секретарі Красновському В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Альфа Страхування" про відшкодування матеріальної шкоди,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 28.07.2016 року за адресою: м.Херсон, перехрестя вул.Комкова та вул.Садової сталася дорожньо-транспортна пригода за участю позивача та відповідача ОСОБА_2 . За наслідками ДТП автомобілю, яким керував позивач моделі «Mercedes Benz» В2, державний номер НОМЕР_1 , заподіяно значні ушкодження і пошкодження. Згідно зі звітом експертної транспортної компанії «Херсонська торгово-промислова палата» ринкова вартість транспортного засобу позивача на дату ДТП складає 43115,30 грн. При цьому вартість ремонту за даним звітом складає 257536,89 грн. Фактично ПАТ "Страхова компанія "Альфа Страхування" відшкодовано лише 25000,00 грн., а залишок невідшкодованої матеріальної шкоди складає 232536,89 грн. За наслідками розгляду адміністративнї справи постановою Херсонського міського суду від 15.09.2016 року у справі №766/8165/16-п ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.121 КУпАП, стягнуто з ОСОБА_2 штраф у розмірі 340,00 грн. Між ОСОБА_2 та ПАТ "Страхова компанія "Альфа Страхування" укладено договір страхування. ПАТ "Страхова компанія "Альфа Страхування" прийнято рішення про проведення позивачу страхового відшкодування у розмірі 25000,00 грн. Позивач вважає, що матеріальна шкода, заподіяна внаслідок ДТП повинна бути відшкодована в повному обсязі. У зв`язку з цим, просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь збитки в розмірі 232536,89 грн. різницю між реальними витратами та судові витрати.

Позивач та його представник в судовому засіданні уточнили позовні вимоги, зазначили, що витрати на відновлення транспортного засобу становлять 81635,00 гривень, що підтверджується рахунком фактурою на здійснення ремонтних робіт. З урахуванням отримання від страхової компанії страхових виплат, у розмірі 25115,30 гривень, просили стягнути з відповідача різницю між реальними збитками та страховою виплатою у розмірі 56519,70 гривень (81635,00 25115,30=56519,70 грн.). В останнє судове засідання позивач та його представник не з`явились, позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у його задоволенні. Зазначили, що фактичний розмір збитків у сумі 81635,00 гривень не обґрунтований позивачем, відсутні належні та допустимі докази на підтвердження зазначеного розміру збитків. Страхова компанія, провівши власну оцінку, здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 25115,30 гривень, хоча передбачена страховим полісом сума складала 50000,00 гривень. Залишкова вартість пошкодженого автомобіля згідно висновку страхової компанії становить 18000,00 гривень, тобто разом з отриманою виплатою загальна сума становить 43115,30 гривень, як було зазначено позивачем щодо оцінки ринкової вартості належного йому транспортного засобу. Тому вважають, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки позивач отримав усю належну йому суму відшкодування за рахунок страхової компанії. Крім того, представник відповідача зазначив, що 03.11.2016 року ПрАТ «Альфа Страхування» надіслало лист погодження на виплату страхового відшкодування, а також позивач відмовився від пропозиції щодо продажу пошкодженого автомобіля. Позивач погодився з оцінкою страховика щодо ринкової вартості автомобіля та отримав страхове відшкодування. В останнє судове засідання відповідач та представник відповідача не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, просили відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 28.07.2016 року за адресою: м.Херсон, перехрестя вул.Комкова та вул.Садової сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Mercedes Benz»В2, державний номер НОМЕР_1 , та «Mitsubishі Lancer», державний номер НОМЕР_2 .

Власником транспортного засобу «Mitsubishi Lancer», державний номер НОМЕР_2 , є ОСОБА_2 , який забезпечений страховим полісом ПрАТ «Альфа Страхування» серії НОМЕР_3 від 27.04.2016 року терміном дії з 28.04.2016 року по 27.04.2017 року.

Транспортний засіб «Mercedes Benz»В2, державний номер НОМЕР_1 , належить ОСОБА_3 , позивач ОСОБА_1 володіє транспортним засобом, має право керувати та розпоряджатися (продати, поміняти, здати в оренду) на умовах за його розсудом на підставі довіреності від 26.06.2007 року та технічного паспорту автомобіля серії ГЛ №341011, виданого РЕВ ДАІ УВС м.Херсона 10.12.1998 року. На нього, відповідно до вимог ст.ст.386, 395, 396 ЦК України, поширюються також положення щодо захисту права власності.

28.07.2016 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ "Страхова компанія "Альфа Страхування" з заявою про настання страхового випадку та виплату страхвого відшкодування внаслідок ДТП, що мала місце 28.07.2016 року.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.09.2016 року визнано ОСОБА_2 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.121 КУпАП. Притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. та стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 275,60 грн.

Згідно зі звітом Херсонської Торгово-промислової палати від 26.09.2016 року ринкова вартість транспортного засобу, яким керував позивач на дату настання страхового випадку (28.07.2016 року) становить 43115 гривень. При цьому вартість ремонту транспортного засобу складає 257536,89 гривень. Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача перевищує його дійсну вартість, що робить проведення відновлювального ремонту автомобіля економічно недоцільним.

З урахуванням вимог п.30.2 ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо транспортний засіб є фізично знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП. При цьому визначення вартості транспортного засобу після ДТП (вартість залишків) може проводитись відповідно до п.7.19 «Методики проведення товарознавчої експертизи» та оцінки колісних транспортних засобів» за даними «Автоонлайн» (шляхом проведення торгів) та реального попиту ринку на вказаний транспортний засіб в його пошкодженому стані. За даними «Автоонлайн» на 02.11.2016 (дата закінчення торгів) вартість транспортного засобу в пошкодженому стані склала 18000,00 гривень.

Згідно звіту №Вэ-85 Херсонської Торгово-промислової палати від 28.02.2017 року утилізаційна вартість аварійно пошкодженого легкового автомобіля Mercedes Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , 1980 року випуску, після його пошкодження в ДТП, складає 18000,00 гривень.

Відповідно до листа від 25.11.2016 року директорові Департаменту (Центру) врегулювання збитків ПрАТ «Альфа-Страхування» позивач відхилив пропозицію щодо продажу несправного транспортного засобу за ціною 18000,00 гривень.

Листом №1259.609.16.01.01-0104.11 від 03.11.2016 року ПАТ "Страхова компанія "Альфа Страхування" прийнято рішення про проведення ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі 25115,30 гривень.

Позивач в судовому засіданні не заперечував отримання від страховика страхового відшкодування у розмірі 25115,30 гривень.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV (далі Закон № 1961-IV ) та Цивільним кодексом України.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно зі ст.22 ЦК України збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Нормами ст.1192 ЦК України закріплено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до правил п.13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, заданої джерелом підвищеної небезпеки» положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі визначених документів (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).

Згідно зі статтею 30 Закону №1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано вище наведеною статтею 30 Закону №1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.

За змістом указаної правової норми транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують його вартість до ДТП. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується в розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця ДТП (постанова Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 524/561/16-ц (провадження № 61-21355св18).

З листа судового експерта Дадонова В.В. від 23.05.2018 року вбачається, що оскільки автомобіль Mercedes Benz, держ.номер НОМЕР_1 , 1980 р.в., має значний строк експлуатації (понад 36 років на дату ДТП), виробник колісного транспортного засобу (далі КТЗ) як правило вже посередньо не виготовляє оригінальні складові частини, надає ліцензійне право та т.п., виготовлять складові частини іншим виробникам (партнерам, фірмам) складових частин, які відповідно відповідають технічним умовам і виробничим стандартам виробника «Mercedes Benz». Вартість таких складових частин т.і., буде іншою меншою. Тоді, якщо за фактом при складанні калькуляції ремонту автомобіля «Mercedes Benz», держ.номер НОМЕР_1 1980 р.в., застосувати вартість складових частин які виготовляють інші виробники (партнери, фірми) з дотриманням технічних умов і виробничих стандартів виробника, отримаємо інше значення. Вартість матеріального збитку в такому випадку, незважаючи на принципи внеску та найбільш ефективного використання, може визначатися як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ. Економічної недоцільності не буде та такий автомобіль можливо відновити.

Проте, суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що розмір витрат на відновлення його пошкодженого транспортного засобу складає 81635 гривень, оскільки не надано належних та допустимих доказів на підтвердження зазначеної обставини. В матеріалах справи відсутній рахунок - фактура на здійснення ремонтних робіт, на який позивач посилається.

Враховуючи вищевстановлені судом обставини та вказані норми, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення матеріальної шкоди з відповідача задоволенню не підлягають.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні заявлених позовних вимог, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст.12, 13, 19, 81, 133, 137, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст.1166, 1167, 1187, 1188, 1191, ЦК України суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Альфа Страхування" про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою Херсонського міського суду Херсонської області: https://court.gov.ua/sud2125/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.І.Майдан