КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М. МИКОЛАЄВА
Справа № 2-н/1414/8/12
Провадження № 4-с/488/24/19 р.
УХВАЛА

Іменем України

26.03.2019 року м. Миколаїв

у складі: головуючої по справі судді Чернявської Я.А.,

при секретарі Кулаві А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду скаргу Вітовського управління водного господарства на дії Головного державного виконавця Корабельного відділу ДВС м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Брага Олександра Олександровича,-

ВСТАНОВИВ:

28.02.2019 року скаржник Вітовське управління водного господарства звернулося в Корабельний районний суд міста Миколаєва зі скаргою на дії Головного державного виконавця Корабельного відділу ДВС м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Брага Олександра Олександровича, в якій просило:

1. Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Браги О. О. щодо утримання з авансового внеску Вітовського управління водного господарства плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження у сумі 51,00 грн;

2. Зобов`язати Корабельний відділ державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області повернути Вітовському управлінню водного господарства залишок авансового внеску у сумі 51,00 грн., сплачений при направленні заяви про примусове виконання рішення.

Мотивуючи скаргу тим, що Корабельним районним судом м. Миколаєва 11 квітня 2012 року було видано судовий наказ від 17 січня 2012 року у справі № 2-н/1414/8/2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Жовтневого управління водного господарства заборгованості у розмірі 3745,91 грн. боргу за спожиті житлово-комунальні послуги, а також 107,30 грн. судового збору, на загальну суму 3853,21 грн., який був поданий Вітовським управлінням водного господарства до Корабельного відділу ДВС міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. При цьому Жовтневе управління водного господарства було перейменоване у Вітовське управління водного господарства на підставі наказів Державного агентства водних ресурсів України № 131 від 09.11.2016 року та № 140 від 28.11.2016 року.

На підставі вищезазначеного судового наказу головним державним виконавцем Корабельного відділу ДВС міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Брагою О. О. було відкрито виконавче провадження № 56432860 відповідно до постанови від 21.05.2018 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» при поданні заяви про примусове виконання рішення було сплачено авансовий внесок у сумі 77,06 грн. (сімдесят сім гривень 06 копійок) згідно платіжного доручення № 333 від 3 травня 2018 року. Після вчинення дій щодо примусового виконання вищезазначеного судового рішення 29 січня 2019 року головним державним виконавцем Корабельного ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Брагою О. О. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. При цьому 21 лютого 2019 року авансовий внесок згідно виконавчого провадження № 56432860 щодо боржника ОСОБА_1 було повернуто не в повному обсязі, а саме: у сумі 26,06 грн., що підтверджується випискою з банківських рахунків.

На вимогу Вітовського УВГ, викладену у заяві № 122 від 27 лютого 2019 року, 27 лютого 2019 року головним державним виконавцем Корабельного ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Брагою О. О. було видано звіт про використання авансового внеску. Згідно цього звіту залишок авансового внеску у сумі 51,00 грн. утримано в рахунок плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження.

Скаржник вважає, що вищезазначені дії головного державного виконавця Корабельного ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Браги О.О. є не законними та протиправними.

На підставі вищезазначеного скаржник звернувся до суду з відповідною скаргою.

Скаржник Вітовське УВГ в судове засідання свого представника не направило, проте надало до суду заяву про слухання скарги за їх відсутності за наявними в матеріалах справи доказами, просили скаргу задовольнити.

Головний державний виконавець Корабельного ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Брага О.О., в судове засідання не зявився, проте надав до суду заяву про слухання скарги в його відсутності. Просив відмовити у задоволенні скарги, з огляду на те, що оскаржувані дії цілком відповідають положенням Закону України «Про виконавче провадження», адже даним нормативно-правовим актом не передбачено зарахування коштів авансового внеску в рахунок погашення виконавчого збору боржника, єдине призначення авансового внеску - сплата витрат виконавчого провадження.

Неявка належним чином повідомленого скаржника, відповідно до положень ч. 2 ст. 450 ЦПК України, не є перешкодою для розгляду скарги по суті.

Суд, дослідивши матеріали скарги взявши до уваги заяви сторін по справі, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що Корабельним районним судом м. Миколаєва 11 квітня 2012 року було видано судовий наказ від 17 січня 2012 року у справі № 2-н/1414/8/2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Жовтневого управління водного господарства заборгованості у розмірі 3745,91 грн. боргу за спожиті житлово-комунальні послуги, а також 107,30 грн. судового збору, на загальну суму 3853,21 грн., який був поданий Вітовським управлінням водного господарства до Корабельного відділу ДВС міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. При цьому Жовтневе управління водного господарства було перейменоване у Вітовське управління водного господарства на підставі наказів Державного агентства водних ресурсів України № 131 від 09.11.2016 року та № 140 від 28.11.2016 року.

На підставі вищезазначеного судового наказу головним державним виконавцем Корабельного відділу ДВС міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Брагою О. О. було відкрито виконавче провадження № 56432860 відповідно до постанови від 21.05.2018 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» при поданні заяви про примусове виконання рішення було сплачено авансовий внесок у сумі 77,06 грн. (сімдесят сім гривень 06 копійок) згідно платіжного доручення № 333 від 3 травня 2018 року. Після вчинення дій щодо примусового виконання вищезазначеного судового рішення 29 січня 2019 року головним державним виконавцем Корабельного ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Брагою О. О. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. При цьому 21 лютого 2019 року авансовий внесок згідно виконавчого провадження № 56432860 щодо боржника ОСОБА_1 було повернуто не в повному обсязі, а саме: у сумі 26,06 грн., що підтверджується випискою з банківських рахунків.

На вимогу Вітовського УВГ, викладену у заяві № 122 від 27 лютого 2019 року, 27 лютого 2019 року головним державним виконавцем Корабельного ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Брагою О. О. було видано звіт про використання авансового внеску. Згідно цього звіту залишок авансового внеску у сумі 51,00 грн. утримано в рахунок плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження.

Скаржник вважає, що вищезазначені дії головного державного виконавця Корабельного ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Браги О. О. є не законними та протиправними.

Так, на думку скаржника - 51,00 грн., яку утримано головним державним виконавцем Корабельного ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Брагою О. О. із стягувача за користування Автоматизованою системою виконавчого провадження, є витратами виконавчого провадження, які підлягають стягненню не з стягувана, а з боржника після повернення виконавчого документа стягувачу. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження повинна була виділена в окреме провадження, яке підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом. Абзацами 3 та 4 частини 2 розділу VI вказаної Інструкції передбачено, що у разі якщо при закінченні виконавчого провадження або поверненні виконавчого документа, витрати виконавчого провадження не були стягнуті, постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом. При цьому, державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження, виділеною в окреме провадження, не пізніше наступного робочого дня після закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа.

Отже на думку скаржника, вказаними приписами закону не тільки віднесено плату за користування автоматизованою системою виконавчого провадження до витрат виконавчого провадження, які підлягають стягненню з боржника, але і передбачено процедуру стягнення таких витрат саме з боржника у випадку повернення виконавчого документа стягувачу.

Проте суд не може погодитися з помилковими висновками скаржника, щодо дій державного виконавця виходячи із наступного.

З огляду на закріплені в ст. ст. 12-13 ЦПК України, принципи змагальності та диспозитивності судового процесу, на скаржника покладається обов`язок довести ті обставини, на які він посилається в обґрунтування неправомірності рішення, дій чи бездіяльності виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України " Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону.

При цьому згідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Матеріали виконавчого провадження містять докази сплати скаржником - Вітовським УВГ, авансового внеску у розмірі 77, 06 грн.

29.01.2019 року державним виконавцем відповідно до положень п. 2 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Також 27.02.2018 року від Вітовського УВГ до відділу державної виконавчої служби надійшла заява про видачу звіту про використання суми авансового платежу для погашення виконавчого збору.

27.02.2019 року на вимогу стягувача, державним виконавцем Брагою О.О. направлено на адресу скаржника звіт, щодо використання авансового внеску (при поверненні виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою статті 37 Закону, звіт про використання авансового внеску надається стягувачу на його письмову вимогу).

Так, розпорядженням державного виконавця кошти у розмірі 51,00 грн., перераховано як витрати виконавчого провадження, решта авансового внеску у сумі 26,06 грн., перерахована на банківські реквізити стягувача, як повернення авансового внеску.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скаржник вважає бездіяльність державного виконавця протиправною та просить суд зобов`язати державного виконавця перерахувати кошти авансового внеску на її рахунок, відповідно до поданої заяви стягувача.

Кошти виконавчого провадження, відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 42 Закону Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

Приписами ж ч. 3 ст. 43 Закону України «Про виконавче провадження встановлено що після закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу авансовий внесок повертається стягувачу, якщо інше не передбачено цим Законом.

При цьому під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про ненадання державному виконавцю, положеннями чинного законодавства України, права зарахування грошових коштів внесених стягувачем в якості авансового внеску на погашення виконавчого збору.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця відповідають положенням Закону України «Про виконавче провадження» та не свідчать про порушення прав скаржника у виконавчому провадженні № 5643860, а тому не знаходить підстав для задоволення вимог скаржика.

Керуючись ст. ст. 447-453 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Вітовського управління водного господарства на дії Головного державного виконавця Корабельного відділу ДВС м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Брага Олександра Олександровича залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту.

У відповідності до п. 15.5 Розділу 13 Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: Яна Анатоліївна Чернявська