ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«02» липня 2019 року

м. Харків

справа № 638/19913/16-ц

провадження № 22ц/818/3441/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Бровченка І.О., Колтунової А.І.,

за участю секретаря - Ігнатової Т.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державна казначейська служба України,

треті особи - Управління Служби безпеки України в Харківській області, Головне управління Національної поліції в Харківській області

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 травня 2019 року в складі судді Штих Т.В.

в с т а н о в и в:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, треті особи: Управління Служби безпеки України в Харківській області, Головне управління Національної поліції в Харківській області про відшкодування моральної шкоди, в якому просив стягнути з Державної казначейської служби України на його користь моральну шкоду внаслідок незаконного проведення негласних слідчих (розшукових) дій Управлінням Служби безпеки України в Харківській області та підрозділом Головного Управління Національної поліції в Харківській області за період з 2014 року по 2016 рік в сумі 1 522 500,00 грн.

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову та забезпечення доказів.

Заява мотивована тим, що у відношенні нього в його та в сусідньому будинках продовжують експлуатуватися з метою спричинення йому шкоди радіоелектронні прилади для негласного отримання інформації. При цьому, члени сім`ї «ОСОБА_7», можливо, також під`єднують такі прилади через інтернет в будинку № 195-Г.

Зазначив, що від дії електромагнітних полів у нього щоденна головна та лицева біль, порушення функцій інших внутрішніх органів.

Вказав, що власники квартири № НОМЕР_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з`являються у своїй квартирі більше п`яти років, квартира пустує та її використовують « ОСОБА_7 » для під`єднання до електро- та інтернет-мережі радіоелектронних приладів, за допомогою яких заподіюють йому шкоду.

Зазначив, що згідно протоколу № 94 СЕС у нього в кімнаті виявлені електромагнітні поля 0,3 мкВт/см2, а в сусідній кімнаті - 6 мкВт/см2 (60 ампер на метр) при нормі 10, що свідчить про те, що джерело електромагнітного поля знаходиться в квартирі «ОСОБА_7», які під`єднують до його внутрішньоквартирної системи електроосвітлення вказані пристрої, внаслідок чого у нього в квартирі немає світла. Внаслідок перевищення розрахованої потужності споживання електроенергії, у зв`язку з тим, що «Петрови» під`єднували пристрої до блоку кімнати його квартири, поплавились дроти. Використання ними такого пристрою підтверджується спектрограмою вимірювань Харківського філіалу Українського центру радіочастот від 10 червня 2016 року, з якої вбачається, що виявлені радіосигнали на частотах 8661 МгГц , 1,71 ГГц, 1,74 ГГц, потужність шуму -25 dbm, при тому, що в момент вимірювань ніхто із присутніх мобільним телефоном не користувався.

Вказав, що 02 грудня 2016 року вони підпалили дерев`яні двері тамбуру його квартири, коли в ній знаходився він з батьком та сестрою.

Зазначив, що спрямованим впливом електромагнітними полями вони спричинюють йому лицевий спазм, провокуючи конфлікти з ними із застосуванням насилля.

Також вказав, що внаслідок втручання в роботу комп`ютера, у ньому постійно відбуваються збої, які пошкоджують файли, що перешкоджає йому складати та подавати до суду звернення та докази.

Зазначив, що «Петрови» постійно проникають до нього у квартиру та крадуть важливі документи та докази.

Крім того, вказав, що такі ж пристрої можуть використуватися в будинку АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_5 та, можливо, квартира являється службовою.

Просив постановити ухвалу про забезпечення позову, якою:

заборонити операторам, що надають інтернет-послуги Приватного акціонерного товариства «Київстар», Товариства з обмеженою відповідальністю «Воля кабель», Товариства з обмеженою відповідальністю «Макснет», групі компаній під торговою маркою «Тріолан» надавати телекомунікаційні послуги мешканцям квартир № НОМЕР_1, НОМЕР_2 ;

зобов`язати Акціонерне товариство «Харківобленерго» знеструмити квартиру № НОМЕР_1;

зобов`язати Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» опечатати квартиру № НОМЕР_1 до появи її законного власника;

зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області та Управління Служби безпеки України в Харківській області заборонити використання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації в його будинку та сусідніх будинках АДРЕСА_4 та вилучити їх з вказаних квартир;

з метою підтвердження даних обставин витребувати відомості, які являються персональними та не можуть бути ним отримані, а саме:

з Головного управління Національної поліції в Харківській області та Управління Служби безпеки України в Харківській області витребувати відомості про використання для завдань оперативно-розшукової діяльності квартир № № НОМЕР_1, АДРЕСА_5 , а також у будинках №№ 195-Г, 195-Ж, 191, 191-А;

з Харківської обласної психіатричної лікарні № 3, Харківського обласного наркологічного диспансера - відомості про проходження раніше лікування ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , особами, в квартирах яких вказані засоби використовувалися;

оглянути квартири № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 його будинку, які, можливо, використовуються для завдань оперативно-розшукової діяльності;

з Приватного акціонерного товариства «Київстар», Товариства з обмеженою відповідальністю «Воля кабель», Товариства з обмеженою відповідальністю «Макснет», групи компаній під торговою маркою «Тріолан» відомості про збої на лініях інтернет-доступу, приховання IP- та MAC-адрес квартир АДРЕСА_6 , а також будинків № № 195-Г, 195 , 191, 191-А .

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 травня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та забезпечення доказів - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про забезпечення позову та забезпечення доказів.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі і як доводи апеляційної скарги виклав вимоги заяви. При цьому зазначив, що у нього є всі підстави вважати, що незаконні негласні оперативно-розшукові заходи, а також підпал дверей у тамбурі його квартири могли проводитися з метою створення перепон в розкритті факту проведення в минулі періоди також незаконних негласних оперативно-розшукових заходів (негласне зняття інформації з його телефонів та комп`ютерів); що у його квартирі була зареєстрована вогнепальна зброя за невідомим йому ОСОБА_12 , який проживає в будинку АДРЕСА_2 ; що імовірно такі оперативно-розшукові справи заводилися із зазначенням про проживання за його адресами осіб, які там не проживали та його телефонів і комп`ютерів, можливо, щодо ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , її співмешканця ОСОБА_15 (проживав у сусідньому будинку № 195-Г , а зараз проживає в його будинку у квартирі № НОМЕР_3) , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 (проживають у квартирі АДРЕСА_2) , ОСОБА_5 (проживає у квартирі АДРЕСА_1) , ОСОБА_17 та інших осіб; що в період з 2012 року по 2018 рік у нього з квартири регулярно викрадалися сторонніми особами скетч-карти до сім-карт його мобільних телефонів та, можливо, купувалися інші сім-карти для них з метою фальсифікації оперативно-розшукових справ та незаконного зняття інформації з його пристроїв; в 2012-2013 роках викрадений його мобільний телефон НОМЕР_4 (Samsung Е 1081 ), який також міг бути використаним сторонньою особою для зняття з нього інформації з метою фальсифікації оперативно-розшукових заходів щодо інших осіб.

02 липня 2019 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Бурлака І.В. та іншим суддям без зазначення прізвищ, яку він при дачі пояснень в суді апеляційної інстанції просив не розглядати. Інших клопотань про відвід складу колегії суддів від ОСОБА_1 не надходило.

21 червня 2019 року до суду апеляційної інстанції від Управління Служби безпеки України в Харківській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Управління вважало, що ухвалу суду постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши виділені матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду - залишити без змін.

Ухвала суду першої інстанції, з висновком якої погоджується судова колегія, мотивована відсутністю підстав для забезпечення позову та доказів.

Як вбачається з виділених матеріалів справи, у провадженні суду першої інстанції перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, треті особи: Управління Служби безпеки України в Харківській області, Головне управління Національної поліції в Харківській області про відшкодування моральної шкоди. Справу розглянуто 19 червня 2019 року.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону, як підприємець.

Відповідно до пункту 6 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановлення судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому, при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просив заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на його користь, у тому числі, для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Таким чином, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Виділені матеріали справи не містять доказів того, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з частиною 1 статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Відповідно до частини 1 статті 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Частиною 2 статті 116 ЦПК України передбачено, що способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі, за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 не вбачається, що існують об`єктивні перешкоди в самостійному отриманні інформації та існування труднощів в її отриманні.

ОСОБА_1 не надано доказів того, що витребувані докази мають значення для вирішення справи, не вказано обставини, які можуть підтвердити витребувані документи, так само, як і те, що дані докази можуть підтвердити обставини, які підлягають доказуванню у даній справі, також, заявником не надано доказів того, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Крім того, окремі вимоги, заявлені ОСОБА_1 у заяві про забезпечення позову та забезпечення доказів, витребувана на вимогу ОСОБА_1 інформація стосується осіб, які не є учасниками даної справи, а певні відомості містять персональну інформацію, оприлюднення якої може призвести до порушення їх особистих прав та законних інтересів, тому такі вимоги задоволенню не підлягають.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції . Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Разом з тим, заходи, які просив провести ОСОБА_1 у заяві про забезпечення позову та забезпечення доказів, не стосуються предмету розгляду справи, у зв`язку з чим судова колегія не вбачає необхідності у їх проведенні.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 наполягав на задоволенні апеляційної скарги та вважав, що скасування ухвали та задоволення його заяви необхідно для подальшого розгляду справи. При цьому зазначив, що справу розглянуто та йому відмовлено в задоволенні його позову.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Виходячи з того, що ухвалу суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає за необхідне відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційну скаргу - залишити без задоволення, судове рішення - залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги зведені до посилань на ті обставини, які були предметом розгляду в суді першої інстанції і яким суд надав відповідну правову оцінку. При цьому слід зазначити, що деякі вимоги, які викладені в прохальній частині апеляційної скарги ОСОБА_1 , не можуть бути розглянуті в суді апеляційної інстанції, оскільки не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Не можуть вони бути розцінені і як клопотання про витребування доказів, оскільки, в цьому провадженні переглядалася не справа по суті, а вирішувалося процесуальне питання.

Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 червня 2019 року позов ОСОБА_1 - залишено без задоволення, тому, підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 відповідно до статті 158 ЦПК України взагалі немає.

Оскільки справа по суті не розглядалася, питання щодо стягнення судових витрат відповідно до 141 ЦПК України не вирішувалось.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В.Бурлака

Судді І.О. Бровченко

А.І. Колтунова

Повний текст постанови складено 04 липня 2019 року.