_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/1138/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2019 року

Київський районний суд м. Одеси

У складі головуючого судді Калашнікової О.І.

При секретарі Шеховцевій О.В.

За участю представника відповідача ОСОБА_1 .

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення витрат на оплату комунальних послуг,

Встановив:

Ухвалою Київського райсуду м.Одеси від 16.11.2018 року відкрито спрощене позовне провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення витрат на оплату комунальних послуг . 26.12.2018 року в судовому засіданні за клопотанням відповідача суд постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

19.03.2019 року позивач надав до суду заяву про зменшення позовних вимог і в сьогоднішньому судовому засіданні ОСОБА_2 просив стягнути з відповідача на його-позивача- користь 8652,68 грн грошові кошти, які позивач сплатив у період з червня 2016 року по 04.04.2017 року за спожитий ОСОБА_4 природний газ, поставлений ТОВ «Одесагаз-Постачання» в будинок літ.Д по вул..Люстдорфська дорога,95 в м.Одесі.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала і стверджувала, що вона передавала позивачу грошові кошти щомісяця на оплату послуг з газопостачання. Окрім того, відповідач посилалась на скрутне матеріальне становище і відсутність у неї майнової можливості сплатити позивачу грошові кошти в такому розмірі.

Суд вислухав сторони, вивчив матеріали справи і встановив наступне:

Домоволодіння №95 по вул АДРЕСА_1 Люстдорфська дорога в м.Одесі на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння від 26.02.1990 року належало на праві власності ОСОБА_5 . Домоволодіння складається з трьох житлових будинків літ. «А», «Д», «И» та господарських споруд.

ОСОБА_2 на праві власності належить 53/100 частини домоволодіння по АДРЕСА_2 на підставі договору дарування від 13.06.2000 року, що складає житловий будинок літ.»А» з господарськими спорудами.

Після смерті ОСОБА_5 26.12.2013 року , ОСОБА_3 отримала 21 липня 2017 року свідоцтво про право власності на частку у праві спільної сумісної власності подружжя на 5/40 частин домоволодіння АДРЕСА_2 . 07.09.2017 року ОСОБА_3 подарувала 29/200 частин домоволодіння по АДРЕСА_2 ОСОБА_6 .

ОСОБА_2 з членами своєї родини проживає в будинку літ. «А», ОСОБА_3 проживає в будинку літ. «Д».

Газопостачання житлових будинків літ.А і літ.Д по АДРЕСА_2 з 13 вересня 2007 року здійснювалося на підставі договору №22800, укладеного між ПАТ «Одесагаз» і ОСОБА_5 31 жовтня 2016 року договір №10129436 на газопостачання до будинків літ. «А» і літ. «Д» по вул..Люстдорфська дорога було укладено між ОСОБА_2 і ТОВ «Одесагаз-Постачання».

Позивач стверджує, що у період з 2015 року по 04.04.2017 року він одноособово сплачував вартість природного газу, що споживався як ним так і відповідачем. У квітні місяці 2017 року газопостачання до вказаних житлових будинків було припинено у зв`язку з наявність боргу в розмірі 24567,49 грн. Оскільки відповідач добровільно не відшкодувала йому ОСОБА_2 понесені витрати на оплату комунальних послуг з газопостачання, а направлені їй претензії залишила без уваги, ОСОБА_2 звернувся до суду з цим позовом.

На обґрунтування своїх вимог позивач надав квитанції про оплату послуг з газопостачання за період з червня 2016 року по 04.04.2017 року на загальну суму 25446 грн 45 коп. Позивач розрахував суму боргу відповідача пропорційно опалювальній площі будинку відповідача і вимагав стягнути з ОСОБА_3 на його користь 8652,68 грн.

ОСОБА_3 , не визнаючи позовні вимоги ОСОБА_2 , підтвердила, що вона постійно користується і проживає в будинку літ. «К» по АДРЕСА_2 і цей будинок до вересня 2017 року належав їй на праві власності.

Суд дослідив надані сторонами докази і наведені доводи і дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 156, 162 ЖК України, власник та члени його сім`ї зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Положення ст. ст. 66-68 ЖК України покладають на користувачів житла (власників) обов`язок щомісяця вносити плату за житлово-комунальні послуги (теплопостачання, газ, водопостачання, каналізація тощо) та витрати на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Статтею 179 ЖК України визначено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюються з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України N 572 від 08.10.92 року зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України N 45 від 24.01.2006 року, власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги.

Стаття 156 ЖК України визначає права і обов`язки членів сім`ї власника жилого будинку (квартири), які не є його співвласниками. Так, відповідно до частини 3 цієї статті члени сім`ї власника, які проживають у житловому приміщенні, зобов`язані дбайливо ставитись до житла і можуть використовувати його винятково за призначенням (ст. 6 ЖК, ч. 1 ст. 383 ЦК). Повнолітні члени сім`ї, крім того, зобов`язані нести витрати щодо утримання житла та прибудинкової території. Конкретний розмір їхніх витрат встановлюється на підставі договору, укладеного між ними та власником. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку.

Судом встановлено, що сторони по справі були до серпня 2017 року співвласниками двох житлових будинків по АДРЕСА_2 . Згідно з п.1 глави 3 розділу УІ Кодексу газорозподільних систем від 30.09.2015 року за однією адресою має бути укладений один договір на розподіл та постачання газу. 31 жовтня 2016 року договір №10129436 на розподіл та постачання газу укладений на ім`я ОСОБА_2 . В судовому засіданні сторони визнали, що постачальник газу свої зобов`язання у період 2016-2017 років виконував належним чином і вони, сторони по справі, отримували послуги з газопостачання. Надані квитанції за період з червня 2016 року по квітень 2017 року свідчать, що оплату комунальних послуг з газопостачання провів саме позивач. За вказаний період позивач витратив на оплату комунальних послуг з газопостачання 25446,45 грн. У житловому будинку літ.А встановлене газове обладнання : плита газова ПГ-2-1 шт, котел-комбі 24 кВт- 1 шт, в будинку літ. «Д» встановлене газове обладнання плита ПГ-4, АОГВ012-1 шт. Згідно технічним паспортам на будинки: опалювальна площа в будинку літ. А 75,5 кв.м., в будинку літ. «Д» - 38,9 кв.м. Відповідно, 25446,45 : (75,5 + 38,9) х 38,9 = 8652,68 грн.

Цивільне судочинство, відповідно до приписів ч.1,3 ст. 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України регламентовано, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Оскільки відповідач не надала належних і допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про те що вона щомісяця у період з червня 2016 року по квітень 2017 року передавала позивачу грошові кошти для оплати комунальних послуг з газопостачання, суд ці твердження ОСОБА_3 не приймає до уваги. Відповідач не спростувала доводи сторони позивача про розмір опалювальних площ у будинках, що визначені на підставі технічних паспортів на будинки (а.с.9-15).

Щодо майнового стану кожної сторони: позивач є інвалідом 2-ї групи (а.с.46), належні докази щодо отримання ним інших доходів, крім пенсії, в матеріалах справи відсутні. Відповідач є пенсіонером за віком і інших доходів, крім пенсії не має. З огляду на викладене, суд визнає, що майновий стан сторін є рівним.

Керуючись ст.ст.258,259, 263-265,268 ЦПК України, суд

Вирішив

Позов ОСОБА_2 про стягнення витрат на оплату комунальних послуг задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрована АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_2 витрати на оплату послуг з газопостачання в сумі 8652 грн 68 коп

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Київський райсуд м.Одеси протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 26.06.2019 року.

Суддя Калашнікова О. І.