Справа № 574/288/19
Провадження №2/574/319/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року Буринський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Куцан В.М.

з участю секретаря судового засідання Кошелєвої Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Михайлівської сільської ради Буринського району Сумської області, Буринської районної державної адміністрації Сумської області, третя особа на стороні позивачів ОСОБА_3 про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування та встановлення факту належності правовстановлюючого документа особі,

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулися до суду з даним позовом мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , після її смерті відкрилася спадщина, яка складається, в тому числі, з права на земельну частку (пай) відповідно сертифікату серії НОМЕР_1 , яку прийняла її сестра ОСОБА_5 , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, однак юридично не оформила і померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті останньої також відкрилася спадщина, яка складається з вище зазначеного права на земельну частку (пай), яку прийняв її онук ОСОБА_6 , шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, входячи до кола спадкоємців за заповітом, однак юридично не оформив і помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вони прийняли спадщину шляхом подання відповідних заяв до органів нотаріату, входячи до кола спадкоємців першої черги за законом і на частину спадкового майна отримали свідоцтва про право на спадщину за законом. Іншим спадкоємцем за законом першої черги, є їх мати ОСОБА_3 (третя особа), яка відмовилася від прийняття спадщини, подавши відповідну заяву до органів нотаріату. Разом з тим, нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вище згадану земельну частку (пай) оскільки оригінал цього правовстановлюючого документу був втрачений. Крім того, нотаріус звернув увагу на розбіжності в написанні прізвища спадкодавця ОСОБА_4 , які містяться в цьому сертифікаті та інших документах. Зокрема у свідоцтві про смерть її прізвище записано « ОСОБА_7 », але у вказаному сертифікаті на право на земельну частку (пай) помилково записано як « ОСОБА_8 ». Просили встановити факт належності ОСОБА_4 сертифікату на право на земельну частку (пай) та визнати за ними право на цю земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом по Ѕ частці за кожним.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, просили справу розглянути без їх участі, про що повідомили суд письмовою заявою.

Представники відповідачів Михайлівської сільської ради та Буринської РДА в задоволенні позовної заяви не заперечували, просили справу розглянути без їх участі, про що повідомили суд письмово листами.

Третя особа ОСОБА_3 в задоволенні позову не заперечувала, просила справу розглянути без її участі про, що надала до суду письмову заяву.

Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_4 , яка проживала в с.Михайлівка Буринського району Сумської області, що вбачається з копії свідоцтва про смерть (а.с.9).

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається, в тому числі, з права на земельну частку (пай) відповідно сертифікату серії НОМЕР_1 , яку прийняла її сестра ОСОБА_5 , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.549 ЦК України 1963 року, положення якого діяли на час відкриття спадщини, входячи до кола спадкоємців другої черги у відповідності до ч.2 ст. 530 ЦК України 1963 року, однак юридично не оформила і померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується довідкою Михайлівської сільської ради, рішенням Буринського районного суду, копією свідоцтва про смерть (а.с.10-14).

Після смерті останньої також відкрилася спадщина, яка складається з вище зазначеного права на земельну частку (пай), яку прийняв її онук (батько позивачів) ОСОБА_6 , шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, входячи до кола спадкоємців за заповітом, однак юридично не оформив і помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується довідкою Михайлівської сільської ради, копією заповіту, рішенням Буринського районного суду, свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, копіями свідоцтв про народження та про смерть ОСОБА_6 , копією спадкової справи (а.с.15-20,55-60).

Спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняли його сини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позивач по справі, подавши згідно ст.1269 ЦК України до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, будучи спадкоємцями першої черги за законом та на частину спадкового майна отримали свідоцтва про право на спадщину за законом, що вбачається з копії спадкової справи (а.с.63-92).

Разом з тим, позивачі не спроможні отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріуса, оскільки оригінал вищевказаного правовстановлюючого документу був спадкодавцем втрачений, а дублікат отримати вони не спроможні, у зв`язку із змінами в законодавстві та смертю ОСОБА_4 , що вбачається з витягу з газети «Рідний Край» , листа приватного нотаріуса Анохіна О.В. та роз`яснення відділу у Буринському районі головного управління Держгеокадастру у Сумській області (а.с.26-28).

Однак право ОСОБА_4 на вказану земельну частку( пай) у суду сумнівів не викликає, так як фактично, паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва №666/94 від 10.11.1994 року та Указу від 08.08.1995 року Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям №720/95.

Зокрема, згідно п.2 Указу Президента України Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»).

Тобто відповідно до змісту статей 22,23 Земельного кодексу України ( 1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , будучи колишнім членом КСП, пенсіонеркою, була включена до списку громадян, який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю серії НОМЕР_2 , який був виданий колективному сільськогосподарському підприємству «ім.Воровського» 25.05.1995 року і їй вищевказаний сертифікат на право на земельну частку (пай) , розміром 2,91 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), був виданий, про що було зроблено запис в Книзі реєстрації сертифікатів на право за земельну частку (пай) за №599, але оригінал цього правовстановлюючого документу був втрачений (а.с.29-33).

Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК Української РСР, положення якого діяли на час відкриття спадщини, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Крім того, позивачі також не спроможні належними чином оформити свої спадкові права через розбіжності в написанні прізвища ОСОБА_4 у вище згаданому сертифікаті на право на земельну частку (пай), в якому зазначено прізвище « ОСОБА_8 » замість правильного « ОСОБА_7 », що вбачається з роз`яснення нотаріуса та листа відділу держгеокадастру в Буринському районі.

Між тим, факт належності сертифікату на право на земельну частку «пай» саме ОСОБА_4 , повністю підтверджений матеріалами справи.

Зокрема, як вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 - ІНФОРМАЦІЯ_4 в с.Михайлівка Буринського району Сумської області померла ОСОБА_4 (а.с.9).

Згідно довідки виданої 22.01.2019 року №02-29/29 Михайлівською сільською радою Буринського району Сумської області ОСОБА_4 ,1920 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована і постійно проживала в АДРЕСА_1 (а.с.10).

Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Таким чином, даючи оцінку наведеним вище доказам, суд вважає прізвища « ОСОБА_7 » та «Факова», в даному випадку, ідентичними, при цьому розбіжності у правовстановлюючому документі виникли через відхилення від орфографічних норм при міжмовному перетворенні.

Частиною 4 статті 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що визнання позову відповідачами не суперечить закону й не порушує права чи інтереси інших осіб, а позивачі прийняли спадщину після смерті свого батька, суд приходить до висновку про обґрунтованість їх вимог та необхідності задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2-7, 10-13, 23, 206, 247, 258, 259, 265, 268, 315, 354 ЦПК України, ст.ст.529,549 ЦК Української РСР, ст.ст. 392, 1218, 1261, 1269, 1297 ЦК України, ст. ст.22,23 ЗК України (1990 р. N 561-XII), ст.ст.81,126, 131 ЗК України, Указами Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» №66/94 від 10.11.1994 року, «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» №720/95, ст.5 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство", суд -

віришив:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Михайлівської сільської ради Буринського району Сумської області, Буринської районної державної адміністрації Сумської області, третя особа на стороні позивачів ОСОБА_3 про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування та встановлення факту належності правовстановлюючого документа особі задовольнити повністю.

Встановити факт про те, що сертифікат серії НОМЕР_1 на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності САПТЗТ «ім.Воровського» розміром 2,91 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), виданий «Факовій Катерині Якимівні» і зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №599, належить ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 79 років в селі Михайлівка, Буринського району, Сумської області.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ), в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_6 , по Ѕ частці за кожним, право на земельну частку (пай) у землі, що перебувала у колективній власності САПТЗТ «ім.Воровського» розміром 2,91 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 на підставі сертифікату серії НОМЕР_1 , зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №599.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Буринський районний суд (а з початком функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Сумського апеляційного суду) шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: