Ухвала

Іменем України

20 червня 2019 року

м. Київ

справа № 541/163/18

провадження № 61-2175ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Аргус Торг»,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 липня 2018 року у складі судді Андрущенко-Луценко С. В. та постанову Полтавського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року у складі колегії суддів: Дряниці Ю. В., Пилипчук Л. І., Бондаревської С. М.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Аргус Торг» (далі - ТОВ «Аргус Торг»), про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивований тим, що 14 липня 2015 року ТОВ «Аргус Торг» підписано заяву про відкриття поточного рахунку. Згідно із заявою товариство приєдналося до «Умов та правил надання банківських послуг», тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http//privatbank.ua, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування від 14 липня 2015 року. Відповідно до вказаного договору ТОВ «Аргус Торг» встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта, що визначено та врегульовано «Умовами та правилами надання банківських послуг». ТОВ «Аргус Торг» надано кредитний ліміт у розмірі 500 000,00 грн. У зв`язку із неналежним виконанням своїх зобов`язань за договором обслуговування кредитних лімітів на поточному рахунку ТОВ «Аргус Торг» станом на 21 серпня 2017 року має заборгованість у сумі 1 124 863,35 грн, яка складається із такого: 492 210,00 грн -заборгованість за кредитом; 359 768,30 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 54 143,10 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 218 741,95 грн - заборгованість за комісією за користування кредитом.

Із метою забезпечення зобов`язань за вказаним кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладений договорі поруки від 14 грудня 2015 року № POR 873, предметом якого є надання поруки останнім перед банком за виконання ТОВ «Аргугс Торг» всіх своїх зобов`язань за договором від 14 липня 2015 року.

Позивач вважав за необхідне захистити свої порушені права та інтереси шляхом стягнення із відповідача частини боргу, оскільки законодавство не зобов`язує кредитора вимагати від боржника повернення повної суми заборгованості, а лише надає йому таке право.

Зважаючи на викладене, позивач просив суд стягнути із відповідача на свою користь 492 210,00 грн заборгованості за кредитним договором, що складається виключно із заборгованості за кредитом, а також понесені судові витрати.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 липня 2018 року, залишеного без змін постановою Полтавським апеляційним судом від 18 грудня 2018 року, позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 492 210,00 грн.

21 січня 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 липня 2018 року та постанову Полтавським апеляційним судом від 18 грудня 2018 року, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Верховного Суду від 04 лютого 2019 року зазначену касаційну скаргу залишено без руху для усунення виявлених недоліків до 15 березня 2019 року, але не більше десяти днів із дня отримання ухвали, зокрема надати докази сплати судового збору у розмірі 14 766,30 грн.

Ухвалою Верховного Суду від 10 травня 2019 року продовжено строк на усунення недоліків касаційної скарги до 10 червня 2019 року, але не більше десяти днів із дня отримання ухвали.

У червні 2019 року на адресу Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, а саме: оригінал квитанції про сплату судового збору у розмірі 14 766,30 грн.

Таким чином, недоліки касаційної скарги усунуто.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиною п`ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом із тим, як зазначено у частині п`ятій статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є очевидно необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішення.

Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 546 ЦК Українивстановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Згідно з частиною першою статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

За змістом статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Встановивши, що ТОВ «Аргус Торг» належним чином не виконувало своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість, суд першої інстанції, із яким погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення із ОСОБА_1 , як поручителя, на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 492 210,00 грн, оскільки ОСОБА_1 та ТОВ «Аргус Торг» несуть солідарну відповідальність за кредитним договором.

Доводи касаційної скарги про те, щопозивачем не вказано місцезнаходження та зберігача оригіналу договору поруки від 14 грудня 2015 року № POR 873, що викликає сумніви у його існуванні, є необґрунтованими, оскільки суди, дослідивши наявні у справі докази і давши їм належну оцінку згідно зі статтями 76-81, 89 ЦПК України, достеменно встановили факт укладення між сторонами договору поруки, тоді як в силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

При цьому, під час розгляду цієї справи представники третьої особою - ТОВ «Аргус Торг» не заперечували факт укладення кредитного договору з ПАТ КБ «ПриватБанк» та договору поруки між ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , а також підтвердили наявність заборгованості за кредитним договором.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Таким чином, оскільки правильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами п`ятою і шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 липня 2018 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Аргус Торг», про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак С. О. Погрібний Г. І. Усик