Ухвала

27 червня 2019 року

м. Київ

справа № 544/1186/18

провадження № 61-6883ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Штелик С. П. вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 12 грудня 2018 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 28 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про відновлення залишку коштів на рахунку та визнання кредитних угод недійсними,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про відновлення залишку коштів на рахунку та визнання кредитних угод недійсними.

Позов мотивовано тим, що 26 жовтня 2012 року між нею та відповідачем укладено угоду № SAMDN7801 відповідно до якої позивачу відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 (Золота картка для виплат) з додатковими рахунками до угоди. Також відповідно до угоди № SAMDN7801 від 26 жовтня 2012 року відповідачем було надано позивачу картку № НОМЕР_2 (Золота картка «Універсальна») з кредитним лімітом в подальшому сума якого була встановлена в розмірі 33 000 грн.

Позивачу стало відомо, що 24 та 25 серпня 2018 року невстановлені особи перевипустили її картку мобільного зв`язку «Водафон» та отримавши несанкціоновано доступ в систему «Приват-24» 24 серпня 2018 року з її картки НОМЕР_2 (Золота картка «Універсальна») зняли кошти у сумі 205,03 грн (з урахування комісії) та на її картку № НОМЕР_1 (Золота картка для виплат) перевели 11 960 грн (з урахуванням комісії). 25 серпня 2018 року невстановлені особи з використанням системи «Приват 24» з картки НОМЕР_2 (Золота картка «Універсальна») перевели на картку № НОМЕР_3 , яку відкрили на ім`я позивача 10 400 грн (з урахуванням комісії), а з картки № НОМЕР_1 (Золота картка для виплат) перевили на ім`я третьої особи 5 400 грн. В той же день за допомогою системи «Приват-24» з картки № НОМЕР_1 (Золота картка для виплат) перевели на її картку № НОМЕР_2 (Золота картка «Універсальна») 6 038,48 грн, та 9 997,82 грн з картки № 4737-ххххх-2981. Після цього маючи несанкціонований доступ до системи «Приват-24» оформили на ім`я позивача кредитні кошти у розмірі 75 000 грн (25 000 грн відповідно до угоди № 6071, 25 000 грн, відповідно до угоди №6071, 26 148,46 грн відповідно до угоди DNH0CTCT0084108), з послідуючим їх зарахуванням на картку № НОМЕР_2 (Золота картка «Універсальна»). Кредитні кошти оформлено шляхом розміщення відповідних заявок в системі «Приват-24» та акцептовано кредитні угоди від імені позивача шляхом підтвердження ОТП-паролем, що було надіслано на фінансовий номер телефону позивача. З підстав того, що сім-карту фінансового номеру телефону було перевипущено, позивачОТП-пароль особисто не отримувала та не здійснювала акцепт кредитних угод, тобто оформлення кредитних коштів відповідно до вищевказаних кредитних угод не відповідало волевиявленню позивача. Після зарахування кредитних коштів на картку в магазині «Комфі» за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Лєрмонтова, 37, «безконтактним способом», використовуючи мобільний телефон з додатком «Приват-24», від імені позивача невстановлені особи здійснили операції на суму 75 796 грн. Позивач розпорядження про списання коштів не давала, будь яких дій, що могли б призвести до списання та зняття грошових коштів не вчиняла, жодних операцій в магазині «Комфі» у м. Кривий Ріг, вул. Лєрмонтова, 37, не виконувала, так як знаходилася в м. Пирятин. 27 серпня 2018 року позивач звернулася з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення до поліції.

Посилаючись на викладені обставини, просила зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» відновити залишок коштів на карткових рахунках № НОМЕР_2 (Золота картка «Універсальна») та № НОМЕР_1 (Золота картка для виплат) в AT КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 та всіма додатковими рахунками згідно угоди № SAMDN7801 від 26 жовтня 2012 року до того стану, в якому вони перебували перед виконанням операцій у період з 24 серпня 2018 року по 25 серпня 2018 року включно, тобто станом на 23 год. 59 хв. 23 серпня 2018 року та визнати кредитні угоди № 6071, № 6072, № DNH0CTCT0084108 укладені між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» від 25 серпня 2018 року недійсними з моменту їх укладання.

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 12 грудня 2018 року, з урахуванням ухвал цього суду про виправлення описок, позов ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про відновлення залишку коштів на рахунку та визнання кредитних угод недійсними задоволено.

Зобов`язано АТ КБ «Приватбанк» відновити залишок коштів на карткових рахунках № НОМЕР_2 (Золота картка «Універсальна») та № НОМЕР_1 (Золота картка для виплат) в AT КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 та всіма додатковими рахунками згідно угоди № SAMDN7801 від 26 жовтня 2012 року до того стану, в якому вони перебували перед виконанням операцій у період з 24 серпня 2018 року по 25 серпня 2018 року включно, тобто станом на 23 год. 59 хв. 23 серпня 2018 року.

Визнано кредитні угоди № 6071, № 6072, № DNH0CTCT0084108 укладені між ОСОБА_1 та AT КБ «Приватбанк» від 25 серпня 2018 року недійсними з моменту їх укладання. Стягнуто з AT КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 , понесені останньою судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4 000 грн.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 28 лютого 2019 року рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 12 грудня 2018 року залишено без змін.

У касаційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції, постанову апеляційного суду та ухвалити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Предметом позову в даній справі є відновлення залишку коштів на рахунку та визнання кредитних угод недійсними.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Верховний Суд урахував ціну позову, предмет позову, складність та прийшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якої не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Вказівка в резолютивній частині оскаржуваної постанови про можливість її оскарження до Верховного Суду, не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржене судове рішення ухвалене у малозначній справі.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій в межах своїх повноважень, заявник не переконав у наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Верховний Суд наголошує на тому, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність підстав чи відсутність таких підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 12 грудня 2018 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 28 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про відновлення залишку коштів на рахунку та визнання кредитних угод недійсними.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. П. Штелик