Справа №751/3157/19
Провадження №4-с/751/16/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

у складі: головуючого-судді Яременко І. В.

секретаря Клименко К.Є.,

з участю представника заявника ОСОБА_1 ,

приватного виконавця Палігіна О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на рішення, дії приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна Олександра Петровича про визнання неправомірною постанови про арешт коштів боржника та зобов`язання усунути порушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду зі скаргою, в якій просить: поновити строк встановлений законом для звернення до суду; визнати рішення приватного виконавця Палігіна О.П. про арешт коштів боржника від 05.03.2019 року у виконавчому провадженні № 58550810 неправомірними та зобов`язати усунути порушення.

Свої вимоги мотивує тим, що 13.04.2019 вона звернулась до відділення ПАТ Державний Ощадний банк України для сплати коштів по кредитному договору та отримала відмову, оскільки постановою приватного виконавця Палігіна О.П. від 05.03.2019 року накладено арешт коштів боржника при примусовому виконанні рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова у справі № 751/7920/15-ц. Вважає вказану постанову такою, що винесена в порушення прав заявника, оскільки вона не була повідомлена виконавцем про відкриття виконавчого провадження та не отримувала відповідної постанови, тому приватний виконавець не вправі був вчиняти заходи примусового виконання рішення, що призвело до порушення прав заявника. Крім того, просить поновити строк звернення зі скаргою до суду, оскільки документи, відповідно до яких було накладено арешт, адвокатом були отримані лише 26.04.2019 року.

У судовому засіданні представник заявника скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав, викладених в ній. Вважає, що приватним виконавцем порушені норми ст.ст. 25, 28 Закону України «Про виконавче провадження», що призвело до порушення прав заявника.

Приватний виконавець Палігін О.П. у судовому засіданні скаргу не визнав, просив відмовити у її задоволенні з підстав, викладених у письмових запереченнях (а.с. 25-27). Зазначає, що 05.03.2019 року до нього надійшла заява ПАТ «Креді Агріколь Банк» про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 751/7920/15-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на їх користь заборгованості за кредитним договором. В той же день ним винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та направлена боржнику на адресу зазначену у виконавчому листі рекомендованим листом. Вказує, що жоден нормативний акт не зобов`язує виконавця пересвідчуватись у отриманні боржником постанови про відкриття виконавчого провадження. За заявою стягувача та на виконання виконавчого листа, керуючись ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», 05.03.2019 року ним винесена постанова про арешт коштів боржника. Звертає увагу на те, що рішення від 06.09.2016 на даний час заявником не виконане, про існування якого їй було відомо, з моменту отримання захисником копій виконавчого провадження по цей день боржник до нього не з`являвся, декларацію про доходи не подав, будь-яких заяв про відкладення проведення виконавчих дій у зв`язку з неможливістю його скористатись наданими йому правами не надходило, тому вважає винесення оскаржуваної постанови є правомірним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Представник ПАТ «Креді Агріколь Банк» у судове засідання не з`явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не відомо, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника ПАТ «Креді Агріколь Банк», оскільки відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Враховуючи те, що оскаржувану постанову було отримано 26.04.2019 року, виходячи з положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 55 Конституції України, суд вважає, що строк звернення до суду пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як вбачається із матеріалів справи, 05.03.2019 року до приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна О.П. надійшла заява ПАТ «Креді Агріколь Банк» про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 751/7920/15-ц, виданого 03.10.2016 року Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» заборгованості за кредитним договором № 401/01/07 від 31.01.2008 року у сумі 16559,41 доларів США, що в еквіваленті становить 412 576,79 грн. та 131 116,37 грн. пені (а.с.28, 29).

На підставі ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У відповідності до ч.ч. 5, 7 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

На виконання норм ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», 05.03.2019 року приватним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 58550810 (а.с.31) та постанову про стягнення з боржника основної винагороди (а.с.34)

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

05.03.2019 приватним нотаріусом рекомендованим листом з повідомленням боржнику направлялась постанова про відкриття виконавчого провадження на адресу, зазначену у виконавчому документі: АДРЕСА_1 (а.с. 30, 32)

Частиною 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 10 Закону визначено, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Таким чином, виконавець, відкривши виконавче провадження, має право здійснити заходи примусового характеру, що передбачені цим Законом.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

На виконання вимог ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» та на підставі заяви стягувача, 05.03.2019 року приватним нотаріусом винесено постанову про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження (а.с.36) та яка була направлена на адресу сторін виконавчого провадження згідно журналу реєстрації вихідної кореспонденції в той же день, 05.03.2019 року (а.с.35, 37-38)

Посилання заявника на ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» суд вважає безпідставним, оскільки її зміст наведений у скарзі свідчить про посилання заявника на норму, яка втратила чинність на підставі п.2 розд. ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Даючи оцінку зібраним по справі доказам, суд доходить висновку, що дії приватного виконавця Палігіна О.П. вчинені на час відкриття виконавчого провадження є правомірними, оскільки приватний виконавець діяв у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», тому скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 95, 258-260, 354, 355, 447, 449-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на рішення, дії приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна Олександра Петровича про визнання неправомірною постанови про арешт коштів боржника та зобов`язання усунути порушення, - задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_2 пропущений строк звернення до суду зі скаргою на рішення, дії приватного виконавця.

У задоволенні вимог ОСОБА_2 про визнання неправомірною постанови приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна Олександра Петровича про арешт коштів боржника від 05.03.2019 року ВП № 58550810 та зобов`язання усунути порушення, - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Чернігівської апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини ухвали, протягом того ж строку з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст ухвали складено 27.06.2019 року.

Суддя І. В. Яременко