ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року

м. Харків

справа № 2-444/09

провадження № 22-ц/818/3128/19

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

за участі секретаря: Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:

скаржник: ОСОБА_1 ,

заінтересована особа: Київський відділ державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області,

стягувач: ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії Київського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, стягувач ОСОБА_2 , за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2019 року в складі судді Ніколаєнко І.В.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою про скасування постанов Київського ВДВС ХМУЮ у виконавчому провадженні № 19051272, зняття накладеного арешту з усього майна (коштів) боржника та зняття оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої просить скасувати наступні постанови Київського ВДВС ХМУЮ у Харківській області у виконавчому провадженні № 19051272: постанову Київського ВДВС ХМУЮ про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22.09.2010 року; постанови Київського ВДВС ХМУЮ про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження № 509981 серія АА від 01.10.2010 року; постанову Київського ВДВС ХМУЮ про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_1 № 880/13 від 01.10.2010 року; постанову Київського ВДВС ХМУЮ про накладення арешту на транспортний засіб Opel Vectra, д/н НОМЕР_1 від 08.10.2010 року; постанову Київського ВДВС ХМУЮ про накладення арешту на кошти боржника у Філії «Слобожанське РУ» АТ «Банк Фінанси та Кредит» від 25.11.2010 року; постанову Київського ВДВС ХМУЮ про зупинення виконавчого провадження від 21.09.2012 року; постанову Київського ВДВС ХМУЮ про розшук майна боржника транспортний засіб Opel Vectra, д/н НОМЕР_1 , від 21.09.2012 року; постанову Київського ВДВС ХМУЮ про зупинення виконавчого провадження від 26.03.2014 року; постанову Київського ВДВС ХМУЮ про розшук майна боржника від 26.03.2014 року; постанову КиївськогоВДВС ХМУЮ про оголошення розшуку майна, транспортних засобів, що належать боржнику від 26.03.2014 року, транспортних засобів: ІЖ-2715, 1992, 22.01.1993; ІЖ2715 (1993), білий № двиг. 7245464, № куз. НОМЕР_5, д/н НОМЕР_2 , свідоцтво НОМЕР_3 , дата видачі 14.10.1993; Opel Vectra (1996) фіолетовий, № двиг. НОМЕР_6, № куз. НОМЕР_7, д/н НОМЕР_1 , свідоцтво НОМЕР_4 ,дата видачі 26.02.1999, що належить боржнику від 26.03.2014 року.

Крім того, просить поновити пропущений з поважних причин строк.

Заявник у судовому засіданні скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце його проведення повідомлений належним чином, відповідно до отриманої судом заяви розгляд скарги просив проводити без його участі, та прийняти рішення на розсуд суду.

Представник Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлений належним сином. Надав до суду заперечення на скаргу, відповідно до яких посилається на те, що відповідно до матеріалів виконавчого провадження ВП № 19051272 - боржник ОСОБА_1 неодноразово знайомився з матеріалами виконавчого провадження, а саме: 22.09.2010 року, 22.12.2011 року, 09.04.2013 року, 25.11.2014 року, 03.02.2015 року, 23.06.2018 року. Тому строк оскарження постанов за виконавчим провадження ВП № 19051272 закінчився.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку для звернення до суду відмовлено.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, звільнивши його від сплати судового збору.

Апеляційна скарга мотивована тим, що із відмови судом у поновленні строку для звернення до суду без зазначення сторін у справі, предмету та підстав позову, вбачається порушення Конституційного права ОСОБА_1 на повторне звернення до суду взагалі з будь-яким позовом, скаргою, заявою чи клопотанням за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів, у тому числі, до КВДВС, що суперечить статтям 8,22,24,55,124,129 Конституції України, а також завданням та основним засадам цивільного судочинства, закріплених у частині 1,2 та 3 статті 2 ЦПК України.

Вказує, що судом першої інстанції безпідставно прийнято заперечення відповідача, яке подане після закінчення процесуальних строків, в той час, як необхідно було застосувати частину 2 статті 126 ЦПК України.

Зазначає, що суд, в порушення статті 49 ЦПК України, незважаючи на клопотання позивача, можливості ознайомитися з матеріалами справи не надав, копію вищенаведеного заперечення відповідача на позов та копії додатків не надав. Письмові обґрунтування та доводи позовної заяви, якими заздалегідь спростовувалися заперечення на позов від 04.01.2019 року в судовому засіданні від позивача не прийняв.

Всупереч посиланням представника Київського відділу ДВС, матеріали справи № 2-444/09 доказів про ознайомлення ОСОБА_1 з матеріалами виконавчого провадження 22.09.2010 року, 22.12.2011 року, 09.04.2013 року, 25.11.2014 року, 03.02.2015 року, 23.06.2018 року не містять, в той час, як суд приймав рішення, керуючись виключно запереченнями Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області на заяву ОСОБА_1

Крім того, вказує, що оскільки він звернувся до суду не з заявою про поновлення строку для звернення до суду, а з позовною заявою, то застосування статті 126 ЦПК України, яка не підлягає застосуванню, причинно-наслідковий зв`язок неправильного застосування норм матеріального права, що відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.

Вказує, що суд керувався статтями 126,447-453 ЦПК України, залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 про скасування постанов Київського ВДВС у ВП № 19051272, зняття накладення арешту з усього майна боржника та зняття оголошення заборони на його відчуження, однак у ЦПК України в наведених статтях після відкриття провадження у справі, після проведення судових засідань підстави для залишення позовної заяви без розгляду не передбачені.

Зазначає, що у зв`язку з тим, що ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 14.03.2019 року справу прийнято до провадження судді Ніколаєнко І.В., яким підготовче засідання не проводилося, а 17.04.2019 року суд розглянув справу по суті за відсутністю учасників справи, то в порушення правил статей 189-20 Глави 3 вважається порушенням норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07 лютого 2014 року, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб`єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. При цьому, визнаючи доводи скарги необґрунтованими і відмовляючи в її задоволенні, суд має зазначити в ухвалі, у зв`язку з чим і на підставі яких саме норм закону він дійшов такого висновку.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2009 року в задоволенні позову ОСОБА_2 та зустрічного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_3 - відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 21 грудня 2009 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2009 року - змінено.

Позов ОСОБА_2 - задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10323грн. і судові витрати 81 грн., в іншій частині позову відмовлено.

В частині відмови в задоволенні зустрічного позову - рішення суду залишено без змін.

Рішення апеляційного суду набрало законної сили.

На підставі вказаного рішення 15 березня 2010 року Київським районним судом м. Харкова було видано виконавчий лист, який у подальшому був пред`явлений на виконання до Київського ВДВС ХМУЮ.

05 травня 2010 року державним виконавцем Шевченко М.Г було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до положень ст.4, ч.1 ст.50, ч.1, 2 ст.55 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції, яка діяла на час відкриття виконавчого провадження) заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на майно боржника; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення у боржника і передача стягувачеві певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов`язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Як свідчать матеріали справи державним виконавцем Київського ВДВС ХМУЮ в рамках виконавчого провадження №19051272 були здійснені наступні дії:

22 вересня 2010 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

01.10.2010 року винесено постанову про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження № 509981 серія АА;

01.10.2010 року винесено постанову про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_1 № 880/13;

08.10.2010 року винесено постанову про накладення арешту на транспортний засіб Opel Vectra, д/н НОМЕР_1 ;

25.11.2010 року винесено постанову про накладення арешту на кошти боржника у Філії «Слобожанське РУ» АТ «Банк Фінанси та Кредит»;

21.09.2012 року винесено про зупинення виконавчого провадження;

21.09.2012 року винесено постанову про розшук майна боржника транспортний засіб Opel Vectra, д/н НОМЕР_1 ;

26.03.2014 року винесено постанову про зупинення виконавчого провадження;

26.03.2014 року винесено постанову про розшук майна боржника;

26.03.2014 року винесено постанову про оголошення розшуку майна, транспортних засобів, що належать боржнику від, транспортних засобів: ІЖ-2715, 1992, 22.01.1993; ІЖ2715 (1993), білий № двиг. 7245464, № куз. НОМЕР_5, д/н НОМЕР_2 , свідоцтво ГИ 570397, дата видачі 14.10.1993; Opel Vectra (1996) фіолетовий, № двиг. НОМЕР_6, № куз. НОМЕР_7, д/н НОМЕР_1 , свідоцтво НОМЕР_4 ,дата видачі 26.02.1999, що належить боржнику від 26.03.2014 року.

У своїй скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказані постанови, крім того просить поновити пропущений строк для звернення суду.

Згідно положень п.а) ч.1 та ч.2 ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Частинами 1, 2 ст.126 ЦПК України закріплено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 був ознайомлений з правами сторони виконавчого провадження. Ознайомлювався з матеріалами виконавчого провадження 25 листопада 2014 року та 23 червня 2018 р. на підтвердження чого державним виконавцем надано копії відповідних документів.

Разом з тим, заявником не обґрунтовано та не надано відповідних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення до суду з відповідною скаргою.

Враховуючи вищевикладене суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для поновлення строку та залишення скарги без розгляду.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суттєвими не являються і не дають суду підстав для зміни або скасування рішення, яке ухвалено з дотриманням вимог закону.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повну постанову складено 25 червня 2019 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко