Справа № 146/1194/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2019 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Пилипчука О.В.,

з участю секретаря судового засідання Бойко Т.Є.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду у смт. Томашполі цивільну справу

ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

вимоги позивача: про зміну розміру аліментів

представник позивача: адвокат Щетніцький Володимир Степанович

представник відповідача: адвокат Корнійчук Сергій Анатолійович

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

3 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 26 червня 2013 року на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень, щомісячно до повноліття дитини та звільнити його від сплати заборгованості за аліментами.

Даний позов обґрунтовано наступним.

25 березня 2013 року рішенням Томашпільського районного суду з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини заробітку (доходу) але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до його повноліття.

Позивач зазначає, що встановлені рішенням суду аліменти він сплачує по даний час.

Однак, так як 17 травня 2017 року внесено зміни до Сімейного кодексу України Томашпільським ВДВС проведено перерахування стягуваних аліментів і на березень 2018 року заборгованість по аліментах складає 9946, 54 грн.

Позивач вказує, що він одружився вдруге та на його утриманні знаходяться дружина і двоє малолітніх дітей син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На даний час позивач ніде не працює за станом здоров`я, так як йому протипоказана важка фізична праця, тривала ходьба.

На підставі вказаного та з врахуванням матеріального становища позивача, а також того що він не має можливості влаштуватися на роботу, останній вважає що з нього підлягають до стягнення аліменти в зменшеному розмірі, а саме в розмірі 500 гривень, щомісячно, тому з даним позовом він звернувся до суду.

19 березня 2019 року представником відповідачки- адвокатом Корнійчуком С.А. направлено на адресу суду письмові пояснення з приводу заявленого позову, де зазначено, що розмір аліментів, який просить стягувати позивач не відповідає встановленому законом мінімуму на одну дитину, оскільки мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Окрім того зазначено, що позивачем не надано належних доказів на підставі яких останній просить звільнити його від заборгованості.

8 травня 2019 року позивачем ОСОБА_1 подано до суду заяву про зміну позовних вимог, згідно яких останній просить винести рішення про зміну розміру аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 1100 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 24 жовтня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, справу призначено до розгляду на 08-30 годину 15 січня 2019 року з повідомленням сторін.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 15 січня 2019 року замінено неналежного відповідача ОСОБА_3 на належного ОСОБА_2 , розгляд справи відкладено на 21 березня 2019 року.

21 березня 2019 року розгляд справи не відбувся в зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному, судове засідання перенесено на 8 травня 2019 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 8 травня 2019 року розгляд справи відкладено на 24 червня 2019 року в зв`язку із зміною позовних вимог.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Щетніцький В.С. в судове засідання не з`явилися, однак ОСОБА_1 направив на адресу суду заяву, згідно якої змінені позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Корнійчук С.А. в судове засідання не з`явилися, однак представник відповідачки направив на адресу суду письмові пояснення з приводу заявленого позову, згідно яких просить відмовити в задоволенні позову повністю, справу розглянути без участі відповідача та її представника.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося.

Суд, розглянувши подані сторонами заяви, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх належність та достовірність, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного.

Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду.

Відповідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом установлено, що згідно виконавчого листа № 2/146/158/13 виданого Томашпільським районним судом 16 квітня 2013 року на виконання рішення Томашпільського районного суду від 25 березня 2013 року, з позивача ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

З розрахунку заборгованості по виплаті аліментів ОСОБА_1 згідно виконавчого листа № 2/146/158/13, вбачається, що останній станом на 31 березня 2018 року має заборгованість в розмірі 9946, 54 грн.

Крім того, згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 вбачається, що позивач ОСОБА_1 7 травня 2014 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Також на утриманні позивача знаходяться його неповнолітні діти ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно висновку МРТ Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогава, від 23.12.2008 року у позивача виявлено залишкові явища перенесеної остеохондропатії, остеохондроз грудного відділу хребта, задні грижі дисків ТН4-10.

З акту обстеження житлових умов сім`ї позивача ОСОБА_1 складеного депутатом Липівської сільської ради Томашпільського району, вбачається, що позивачем підсобного господарства не рахується.

Згідно трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що 26 серпня 2014 року останньому припинено виплату допомоги по безробіттю відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Відповідно до довідки № 25 від 17 квітня 2018 року виданої директором центру зайнятості на ім`я ОСОБА_1 , вбачається, що останній не перебуває на обліку в Томашпільському центрі зайнятості.

При цьому, згідно копії рішення у цивільній справі № 146/393/13-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, шлюб між сторонами розірвано, позивачці ОСОБА_3 змінено прізвище з « ОСОБА_11 » на « ОСОБА_12 ».

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Крім того, статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статті 11 ЗУ «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу матері, батька, з урахуванням обставин, зазначених уст.182 цього Кодексу, а саме стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 192 СК України визначений за рішенням суду розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника чи одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» 17.05.2017 року №2037-VIII внесено ряд змін та доповнень до Сімейного кодексу України, так зокрема внесено зміни в ч. 2ст. 182 СК Українита згідно даних змін передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Положеннями частини першої статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що суд при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів ;наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У п. 23постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач офіційного місця роботи та постійного заробітку не має, на утриманні має дружину та двоє неповнолітніх дітей, однак зважаючи на обов`язок батька утримувати дитину та враховуючи те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд вважає за можливе задоволити змінені позовні вимоги, змінити розмір стягуваних аліментів та стягувати з ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1100 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття з індексацією відповідно до закону.

Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем ОСОБА_1 понесено судовий збір в розмірі 704, 80 грн, однак оскільки на утриманні відповідачки знаходиться неповнолітня дитина суд вважає, за можливе понесенні позивачем судові витрати не стягувати з відповідачки, а залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статями 182, 191, 199, 200 СК України, статями 4, 13,76,81,141, 263-265, 279, 280, 430, ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Змінені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів задовольнити.

Змінити розмір стягуваних аліментів, що стягується за рішенням Томашпільського районного суду від 25 березня 2013 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1100 грн, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання даним рішення законної сили.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Виконавчий лист, виданий на виконання рішення Томашпільського районного суду Вінницької області по цивільній справі № 2/146/158/13 від 25 березня 2013 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини - відкликати після набрання даним рішенням суду законної сили.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий 09.11.2001 Томашпільським РВ УМВС України у Вінницькій області адреса: АДРЕСА_1 .

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: О. В. Пилипчук