Справа № 570/2245/16-ц
Номер провадження 2/570/34/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2019 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

з участю:

секретаря судових засідань Беднарчук Г.П.

представників сторін - ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відновлення межі земельної ділянки, -

в с т а н о в и в :

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що йому на підставі рішення Білокриницької сільської Ради народних депутатів від 28 серпня 1998 року № 20 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,11 гектарів, розташовану по АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель.

На замовлення позивача Рівненською регіональною філією Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» виготовлено технічну документацію із землеустрою інв. № 503 від 01 серпня 2013 року щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (для будівництва житлового будинку і господарських будівель) ОСОБА_3 , жителя АДРЕСА_1 на території Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області. Вищевказану технічну документацію із землеустрою разом із відповідною заявою про внесення відомостей до Державного земельного кадастру було подано державному кадастровому реєстратору управління Держземагентства у Рівненському районі.

Однак, згідно з рішенням державного кадастрового реєстратора управління Держземагентства у Рівненському районі від 07 травня 2015 року № РВ-015 відмовлено у внесенні відомостей про вищеззаначену земельну ділянку до Державного земельного кадастру у зв`язку з невідповідністю поданих документів вимогам, установленим Законом України «Про Державний земельний кадастр» і Порядку ведення Державного земельного кадастру, а саме: перетин меж земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, з земельною ділянкою кадастровий номер НОМЕР_1 - площа співпадає на 13,6993%.

Власником земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 є ОСОБА_4 .

За таких обставин позивач звернувся до суду з позовом ОСОБА_4 , відповідно до якого просить відновити межу, яка поділяє земельну ділянку, яка належить позивачу на підставі Державного акта на право приватної власності на землю від 16 жовтня 1998 року серії НОМЕР_2 , та земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_4 . Просить судові витрати стягнути з відповідача.

Відповідачем було подано заперечення на позов, відповідно до яких заявлений позов вважає безпідставним і таким, що не підлягає до задоволення.

В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що позивач, посилаючись на рішення Білокриницької сільської ради сільської Ради народних депутатів від 28.08.1998 року за №20 про передачу йому у приватну власність земельної ділянки площею 0,11 гектарів, розташовану по АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, не навів будь-яких доказів, що межа переданої йому у власність земельної ділянки була порушена на межі ділянки, належної на праві власності ОСОБА_4 Зазначає, що на час видачі позивачу державного акта від 16.10.1998 року, межа суміжної земельної ділянки з ним не узгоджувалася, що підтверджується копією приєднаного до справи Державного акта, зареєстрованого за № 6388.Зазначає, що в протоколі обстеження і погодження меж земельної ділянки, наданої у власність ОСОБА_4 чітко вказано, що від точки Г до точки А межа проходить по суміжності з землями ОСОБА_5 по суходолу в північно-західному напрямку, протяжністю 129, 38 м. Поворотні точки земельної ділянки закріплені межовими знаками в кількості 14 штук та передані ОСОБА_4 під охорону та зберігання.

Таким чином відповідач вважає, що станом на 03.08.2006 року ОСОБА_3 було достовірно відомо про місце розташування суміжної межі земельної ділянки, належної ОСОБА_4 , однак позивач цієї меж в установленому порядку не оскаржував.

Крім того, земельна ділянка, належна на праві власності ОСОБА_4 , по периметру огороджена парканом, а тому межа не могла якимось чином зникнути, переміститися або стати невиразною.

Тому просить у задоволенні позову відмовити.

Позивач в судове засідання не з`явився.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та пояснив про обставини, що описані вище. В судових дебатах не висловився щодо позову.

Відповідач в судове засідання не з`явився.

Представник позивача в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував, просив у його задоволені відмовити з підстав необґрунтованості та недоведеності.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 на підставі рішення Білокриницької сільської Ради народних депутатів від 28 серпня 1998 року № 20 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,11 гектарів, розташовану по АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю від 16 жовтня 1998 року серії НОМЕР_2 .

На замовлення ОСОБА_3 . Рівненською регіональною філією Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» виготовлено технічну документацію із землеустрою інв. № 503 від 01 серпня 2013 року щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (для будівництва житлового будинку і господарських будівель) ОСОБА_3 , жителя АДРЕСА_1 на території Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області.

Вищевказану технічну документацію із землеустрою разом з відповідною заявою про внесення відомостей до Державного земельного кадастру було подано державному кадастровому реєстратору управління Держземагентства у Рівненському районі.

Однак, згідно з рішенням державного кадастрового реєстратора управління Держземагенства у Рівненському районі від 07 травня 2015 року № РВ-015, було відмовлено у внесенні відомостей про вищевказану земельну ділянку до Державного земельного кадастру у зв`язку з невідповідністю поданих документів вимогам, установленим Законом України «Про Державний земельний кадастр» і Порядку ведення Державного земельного кадастру, а саме: перетин меж земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, з земельною ділянкою кадастровий номер НОМЕР_1 - площа співпадає на 13,6993 %.

Власником земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 є ОСОБА_4 .

Згідно ст.ст. 95, 96, 106, 107, 152 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Землекористувачі зобов`язані, в тому числі, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 13ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

ОСОБА_3 в своїх вимогах просить відновити межу, яка поділяє земельну ділянку, яка належить позивачу на підставі Державного акта на право приватної власності на землю від 16 жовтня 1998 року серії НОМЕР_2 , та земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_4

Суд звертає увагу на те, що представник позивача у заяві від 21.08.2017 року про призначення експертизи зазначив, що між сторонами у справі відсутній спір з приводу розмежування належних їм земельних ділянок на місцевості, однак, у технічній документації на земельні ділянки кожної із сторін мають місце суперечності щодо визначення координат межі, яку позивач просить відновити у судовому порядку.

Однак, у чому полягають ці суперечності, ні позивач, ні його представник не навели доказів та не надали пояснень.

Позивач, не оспорюючи існуючу межу між двома ділянками зазначає, що невідповідність в координатах існує виключно в електронному варіанті, що по суті підтверджується рішенням Державного кадастрового реєстратора від 07.05.2015 року.

При цьому позивач посилається на ст.106 ЗК України, стверджуючи про своє право вимагати від власника суміжної ділянки сприяння встановленню твердих меж відновленню, межових знаків у випадках коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Дії по відновленню меж передбачені ст.107 ЗК України, здійснюються у разі неможливості виявлення дійсних меж, їх переміщення, або доказів їх невиразності. Однак на підтвердження зазначених обставин позивач доказів суду не надав.

Позивач не надав суду доказів, що підтверджують зміщення, зникнення або невиразність суміжних земельних ділянок.

Натомість, із доказів наданих відповідачем, що знаходяться в технічній документації із землеустрою, які посвідчують право власності ОСОБА_4 , в протоколі обстеження і погодження меж від 03.08.2006 року, чітко визначена межа суміжних земельних ділянок (від точки Г до точки А межа проходить по суміжності з землями ОСОБА_5 по суходолу в північно-західному напрямку, протяжністю 129, 38 м), поворотні точки якої закріплені межовими знаками та передані ОСОБА_6 .П під охорону та зберігання, що підтверджено підписами ОСОБА_5 і ОСОБА_4 , іншими посадовими особами, які підписали цей протокол.

Отже, підпис позивача у протоколі обстеження та погодження меж, свідчить про узгодження з відповідачем межі суміжної земельної ділянки, належної на праві власності ОСОБА_4

Представник відповідача зазначає, що його довіритель не заперечує проти того, щоб був проведений повторний огляд земельних ділянок з визначенням електронних координат цих ділянок. І це надасть можливість зрозуміти, в чиїй технічній документації наявні помилки. Після цього сторони можуть повторно звернутися до державного реєстратора з заявами про внесення виправлень.

Суд погоджується, що саме такий алгоритм дій усуне суперечності між двома землевласниками щодо проведення реєстрації права власності на земельні ділянки.

Але позов був заявлений про відновлення меж земельної ділянки. А вона в натурі (на місцевості) не була порушена.

Інші позовні вимоги не були заявлені.

Тобто предметом доказування в даній справі є порушення відповідачем цивільних (земельних) прав позивача, зокрема, межі між належними їм земельними ділянками.

В чому вони конкретно виразились - з позовної заяви не вбачається.

Однак, як слідує з матеріалів справи, ці ділянки розділені металевою огорожею, яка не переносилась та знаходиться на своєму місці.

Відповідно до ст.107 ЗК України, основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки.

З матеріалів справи вбачається, що позов виник до відповідача через неможливість позивачем зареєструвати свою земельну ділянку та отримати кадастровий номер.

Однак відповідач не веде кадастр, а причини невідповідності в цьому реєстрі інформації щодо двох земельних ділянок, які в реальності не накладаються одна на одну, позивачем не зазначені і не встановлювались, як і особи, які внесенням невірної інформації до реєстру могли порушити право позивача та до участі в справі, як відповідачі, вони не були залучені позивачем.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини суд вважає, що у задоволенні заявленого позову слід відмовити.

Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України, і покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відновлення межі земельної ділянки - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня проголошення, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 )

Відповідач: ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , мешканець: АДРЕСА_2 )

Суддя Красовський О.О.

Повний текст судового рішення складено 25.06.2019 р.