Справа № 211/2485/19
Провадження № 2/211/1389/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сарат Н.О.

секретаря Зоріної С.М.

за участі представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Стаднік Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Арселор Міттал Кривий Ріг" про відшкодування моральної шкоди завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом, зазначивши, що перебуваючи в трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «АрселорМіттал Кривий Ріг» на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електрообладнання, 16.04.2018 року о 19.50 год., з вини відповідача, в внаслідок нещасного випадку, отримав тілесні ушкодження у вигляді: « Опік полум`ям електровольтової дуги І-ІІ-ІІІ А ст.. обличчя, обох кистей 4% поверхні, що підтверджується актами форми Н-1, Н-5 розслідування нещасного випадку. Наслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, він отримав травми, які супроводжувались, сильний фізичним болем, розладом функції обох рук, як наслідок змушений проходити лікування, а також проходити відновлювальні процедури. У зв`язку з чим, було порушено його звичний ритм життя, тривалий час був позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно виникали складнощі, у зв`язку з загальною слабкістю, втомою, постійними болями в області уражених частин тіла.

Виходячи з глибини, характеру та тривалості душевних страждань та нервових переживань, істотності недоотриманих благ, керуючись принципом розумності, виваженості та справедливості, розмір спричиненої моральної шкоди, він оцінює в 166920,0 грн., яку просить стягнути з відповідача.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 16.05.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник відповідача до суду надав відзив, в обґрунтування відзиву зазначено, що вони не погоджуються з доводами та вимогами позивача, вважають їх безпідставними та необґрунтованими, а позов такий, що не підлягає задоволенню. Мотивуючи тим, що в Акті № 21 від 30.11.2018 року про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом чітко зазначено, що причиною настання нещасного випадку основна невиконання вимог інструкції з охорони праці; супутні відсутні. У пункті 10 Акту зазначено, що особи, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці ОСОБА_3 та Радченко А ОСОБА_4 А., який побачивши, що виникла небезпечна ситуація під час виконання робіт по огляду кабельної галереї не прийняв заходів по забезпеченню особистої безпеки та не повідомив безпосереднього керівника робіт, чим порушив п.п. 3.1.1, 3.1.3, 3.2.2, 3.1.4 Інструкції з охорони праці для електромонтера по ремонту і обслуговуванню електрообладнання ( бригадира), електромонтера по ремонту і обслуговуванню елекрообладнання доменного цеху № 2 ОТ.020.38.16, затвердженої розпорядженням директора департаменту з охорони праці від 24.05.2016 року № 468.

Крім того, розслідуванням було встановлено, що ОСОБА_2 від госпіталізації відмовився та залишився на робочому місці. Безпосередньо після події, спеціалістами департаменту з охорони праці та промислової безпеки були проведені дихальні тести на наявність парів алкоголю в видихаємому повітрі у членів бригади. Результат проведення тесту у електромонтера з ремонту та обслуговування електрообладнання ОСОБА_2 0,34 проміле. Після настання нещасного випадку ОСОБА_2 був відсторонений від виконання своїх обов`язків та в супроводі представника керівництва доменного цеху № 2 залишив територію підприємства.

Згідно з виписки з історії хвороби № У-4709 стаціонарного хворого ОСОБА_2 звернувся до лікарні 17.04.2018 року, та з його слів травма побутова 16.04.2018 року, дома, під час ремонту електропроводки, отримав опік полум`ям електровольтової дуги.

Крім того, позивач не звертався ( та не був направлений) до МСЕК з метою встановлення стійкої втрати професійної працездатності. Відсутність такої довідки, являється підтвердженням відсутності у позивача саме стійкої втрати працездатності, що у свою чергу, ставить під сумнів, підстави для стягнення моральної щкоди.

Вважають, що розмір моральної шкоди, визначений позивачем, належним чином не вмотивований, завищений та не відповідає тяжкості та характеру шкоди, про наявність, якої стверджує позивач. Крім того, зі сторони підприємства відсутні будь-які протиправні чинники щодо травмування позивача, якого визнаною особою, та особою, яка допустила порушення вимог законодавства про охорону праці. У зв`язку з чим, просили в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Гузєв І.Г. на позовних вимогах наполягав, посилаючись на обставини, викладені в позовній в позовній заяві.

Представник відповідача Стаднік Я. проти позивних вимог заперечував в повному обсязі, просив врахувати відзив на позовну заяву та доповнив, що позивачем актом від 30.11.2018 року встановлена винність, позивача, акт не оскаржений.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 з згідно записів, що містяться в копії трудовій книжці, позивач працюв в Публічному акціонерному товаристві «АрселорМіттал Кривий Ріг» ( а.с. 33-35 копія трудової книжки).

16.04.2018 року о 19.50 год., стався нещасний випадок на виробництві під час виконання позивачем своїх трудових обов`язків, а саме: останній перебуваючи на робочому місці, піднявся до кабельної галереї кільцевого майданчика ливарного двору доменної печі № 9 разом з електромонтером з ремонту та обслуговування електрообладнання ( бригадиром) ОСОБА_3 та почав виконувати огляд електрообладнання. Під час проведення огляду електрообладнання на з`єднанні кабелю виникло коротке замикання з утворенням електричної дуги, від якої на ОСОБА_3 спалахнув спецодяг. ОСОБА_3 почав знімати з себе спецодяг та кликати на допомогу. ОСОБА_2 допоміг зняти з ОСОБА_3 спецодяг, що горів та допоміг йому дійти до виходу з кабельної галереї. В внаслідок нещасного випадку, позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді: « Опік полум`ям електровольтової дуги І-ІІ-ІІІ А ст.. обличчя, обох кистей 4% поверхні, що підтверджується актами форми Н-1, Н-5 розслідування нещасного випадку.

Статтею 171 КЗпП України встановлено, що власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України.

За змістом статті 22 Закону України «Про охорону праці», роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок.

За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування.

Пунктом 24 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року за №1232 встановлено, що нещасний випадок, що стався на підприємстві з працівником іншого підприємства під час виконання ним завдання в інтересах свого підприємства, розслідується комісією, утвореною підприємством, на якому стався нещасний випадок, за участю представників підприємства, працівником якого є потерпілий. Такий нещасний випадок береться на облік підприємством, працівником якого є потерпілий.

В Акті № 21 від 30.11.2018 року про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом чітко зазначено, що причиною настання нещасного випадку основна невиконання вимог інструкції з охорони праці; супутні відсутні. У пункті 10 Акту зазначено, що особи, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці ОСОБА_3 та ОСОБА_5 А., який побачивши, що виникла небезпечна ситуація під час виконання робіт по огляду кабельної галереї не прийняв заходів по забезпеченню особистої безпеки та не повідомив безпосереднього керівника робіт, чим порушив п.п. 3.1.1, 3.1.3, 3.2.2, 3.1.4 Інструкції з охорони праці для електромонтера по ремонту і обслуговуванню електрообладнання ( бригадира), електромонтера по ремонту і обслуговуванню елекрообладнання доменного цеху № 2 ОТ.020.38.16, затвердженої розпорядженням директора департаменту з охорони праці від 24.05.2016 року № 468 ( а.с. 8-15).

Крім того, розслідуванням було встановлено, що ОСОБА_2 від госпіталізації відмовився та залишився на робочому місці. Безпосередньо після події, спеціалістами департаменту з охорони праці та промислової безпеки були проведені дихальні тести на наявність парів алкоголю в видихаємому повітрі у членів бригади. Результат проведення тесту у електромонтера з ремонту та обслуговування електрообладнання ОСОБА_2 0,34 проміле. Після настання нещасного випадку ОСОБА_2 був відсторонений від виконання своїх обов`язків та в супроводі представника керівництва доменного цеху № 2 залишив територію підприємства ( а.с. 16-31).

Згідно з виписки з історії хвороби № У-4709 стаціонарного хворого ОСОБА_2 звернувся до лікарні 17.04.2018 року, та з його слів травма побутова 16.04.2018 року, дома, під час ремонту електропроводки, отримав опік полум`ям електровольтової дуги ( а.с. 32).

Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 2 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяно працівникові, який не втратив професійної працездатності. Відмова потерпілому у праві на отримання від підприємства грошової суми за моральну шкоду залежно від ступеня втрати професійної працездатності має обмежувальний характер.

Частинами першою-третьою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (частина перша статті 1167 ЦК України).

За змістом статті 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають такі обставини: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в заподіянні шкоди.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

При цьому розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Тому враховуючи, що нещасний випадок стався з вини позивача, який знаходився в стані алкогольного сп`яніння, в той день від госпіталізації відмовився, згідно історії хвороби звернувся до лікарні лише наступного дня, та вказав, що травма у нього побутової, він не звертався ( та не був направлений ) до МСЕК з метою встановлення стійкої втрати професійної працездатності, що в свою чергу ставить під сумнів спричинення моральної шкоди.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність доказів та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. В задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI встановлено, що від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Оскільки позивач при зверненні до суду із вимогами про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, був звільнений від сплати судового збору, а в задоволенні позову відмовлено, стому судовий збір слід компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 173, 153 КЗпП України, ст. 1167, 1168 ЦК України, ст.ст.. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України,суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Арселор Міттал Кривий Ріг" про відшкодування моральної шкоди завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 04.07.2019 року.

Суддя: Н. О. Сарат