Суддя Ізмайлов І. К.
Справа № 644/8187/18
Провадження № 2/644/707/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2019 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Ізмайлова І.К.

секретаря Яковлевої М.М., Задорожного П.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 644/8187/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати додаткових витрат на дитину, -

за участі у судовому засіданні:

представника позивача Полупанової О.О.

в с т а н о в и в :

Жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати додаткових витрат на дитину.

Уточнивши позов зазначив, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2017 року частково задоволено позов ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину.

З нього стягнено на користь ОСОБА_2 частину понесених нею додаткових витрат на дитину в сумі 1238,66 грн., у задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 05.03.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.10.2017 р. змінено.

Збільшено розмір стягнення додаткових витрат на дитину з 1238,66 грн. до 10873,66 грн.

В частині відмови у позові рішення скасовано.

Ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 щомісячно додаткові витрати на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 2250 грн. до початку навчання дитини у школі, до 31.08.2018 р.

Вказані витрати у сумі 2250,00 грн. відносяться до оплати послуг Центру навчання і розвитку «Смартік».

Станом на 26.10.2018 року додаткові витрати на Центр навчання і розвитку Smartik стягнені частково.

Причиною звернення до суду зазначив відомості отримані з Центру навчання і розвитку Smartik від 21.09.2018 року відповідачка не витратила на оплату послуг кошти у тому розмірі, в якому вони стягнені з нього наперед за рішенням суду, оскільки фактичні витрати ОСОБА_2 вияявились практично на половину меншими.

Оскільки стягнені з нього щомісячні додаткові витрати в сумі 2250 грн. з жовтня 2017 року по серпень 2018 року мали чітке цільове призначення Ѕ частина на оплату послуг Центру навчання і розвитку «Смартік», то не витрачання цих коштів саме на ці потреби є підставою до звільнення від цих витрат.

Вказані додаткові витрати стягуються з нього за виконавчим провадженням ВП № 56078055.

Оскільки покладені на нього судом додаткові витрати він вважає несправедливими і таким, що поставило його у скрутне матеріальне становище, оскільки перед ОСОБА_2 має інші аліментні зобов`язання.

В зв`язку з наведеним і просив задовольнити позов та звільнити його від сплати додаткових витрат на оплату Центру навчання і розвитку Smartik за грудень 2017 р. на 840,00 грн., за січень 2018 р. на 840,00 грн., за лютий 2018 р. на 675,00 грн., за березень 2018 на 900,00 грн., за квітень 2018 р. на 1200,00 грн., за травень 2018 р. на 1300,00 грн., за червень 2018 р. на 1380,00 грн., за липень 2018 р. на 1200,00 грн., за серпень 2018 р. на 640,00 грн., а всього на 8975,00 грн.

ОСОБА_4 при судовому розгляді позов підтримав та зазначив, що на протязі тривалого часу між ним та ОСОБА_2 тривають судові процеси, він сплачує аліменти та додаткові витрати на дитину за декількома виконавчими провадженнями, його фінансовий стан погіршився.

За рішенням суду він зобов`язаний сплачувати Ѕ частину додаткових витрат на оплату Центру навчання і розвитку Smartik у розмірі 2250 грн., з жовтня 2017 року по 31 серпня 2018 року, ухвалюючи таке рішення суд виходив з того, що місячна плата складає 4500 грн. Однак син відвідував заклад менше разів на місяць, чим передбачено договором і відповідачка фактично сплачувала менші суми. Вважав, що стягнення з нього сум у більшому розмірі чим фактично витрачено відповідачкою є несправедливим.

Відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала, проти його задоволення заперечувала, зазначила, що син не відвідував заклад через хворобу та через те, що позивач своєчасно не сплачував необхідні суми, а оскільки їй власних коштів не вистачало, щоби зменшити витрати змушена була періодично сина залишати зі своєю матір`ю.

Крім того, додаткові витрати стягуються з ОСОБА_4 на підставі судового рішення і позивач своїм позовом фактично просить змінити його.

23 листопада 2018 року ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова відкрито провадження за позовом ОСОБА_4 про звільнення від сплати додаткових витрат на дитину. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи, суд доходить наступних висновків:

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Згідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2017 року частково задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на дитину.

Стягнено з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 частину понесених нею додаткових витрат на дитину в сумі 1238,66 грн.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено. (а.с. 31-35)

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 05.03.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.10.2017 р. змінено.

Збільшено розмір стягнення додаткових витрат, стягнених з ОСОБА_4 на дитину з 1238,66 грн. до 10873,66 грн.

В частині відмови у позові рішення скасовано.

Ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 щомісячно додаткові витрати на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 2250 грн. до початку навчання дитини у школі, до 31.08.2018 р. (а.с. 36-44)

Рішення суду в частині стягнення додаткових витрат в розмірі 2250 грн. мотивовано тим, що відповідач підтвердив, що він також оплачував при відвідування сином дитсадку послуги Центру навчання і розвитку Smartik за таким абонементом.

Скасовуючи рішення суду в частині відмови у задоволенні позову, колегія суддів виходила з того, що між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_5 укладено договір про надання послуг №1/2017 від 01.09.2017 року, відповідно до якого виконавець надає послуги з догляду за дитиною замовника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження на території Центру розвитку та навчання Smartik. Строк дії договору до 31 серпня 2018 року.

Згідно додатку до цього договору вартість складає 4500 грн. Отже, 1/2 частина цих витрат складає 2250 грн.

Також не прийнято колегією суддів доводи відповідача стосовно того, що його матеріальне становище не дає йому можливості оплачувати додаткові витрати.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 20.09.2018 року роз`яснено постанову Апеляційного суду Харківської області від 05.03.2018 року та зазначено, що додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 2250 грн. щомісячно до 31.08.2018 року рідлягають стягненню починаючи з 01.10.2017 р.

Відповідно до розрахунку складеному 06.06.2019 року державним виконавцем Міжрайонного відділу

державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова ГТУЮ у Харківській області заборгованості ОСОБА_1 по щомісячним додатковим витратам на утримання

малолітнього сина ОСОБА_6 в розмірі 2250,00 грн. до початку навчання дитини у школі, до 31.08.2018 р. станом на 01.06.2019 р. становить 13896,36 грн.

Позивачем не оскаржуються дії державного виконавця по встановленню розміру заборгованості.

Позивач звертаючись з позовом про звільнення його від додаткових витрат посилався на ст. 185 СК України, зазначивши, що додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно, що свідчить про їх реальний характер і вони мають витрачатися на конкретні цілі.

В даному випадку суд не може погодитися з твердженням позивача про застосування вказаної норми Закону при вирішення питання про звільнення його від додаткових витрат на дитину, визначеним рішенням суду.

В той же час рішення від 05.03.2018 року, що набрало законної сили, встановлювало строк стягнення додаткових витрат на утримання дитини до 31.08.2018 року.

Позов подано 26.10.2018 року, після закінчення строку стягнення додаткових витрат встановлених судовим рішенням.

Отже суд позбавлений можливості зменшувати розмір додаткових витрат, шляхом ухвалення нового рішення, а питання зменшення розміру цих витрат з урахуванням фактично понесених сторонами витрат за нагляд та розвиток дитини у Центрі розвитку та навчання Smartik вирішується на стадії виконання рішення від 05.03.2018 року.

Крім того вказані правовідносини не можуть бути врегульованими ч. 4 ст. 273 ЦПК України, оскільки строк платежів, встановлений рішенням суду сплинув, і вказані платежі на стадії виконання, на цей час носять характер заборгованості.

Відповідно до 137, 141 ЦПК України суд стягує з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2000,00 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу, підтверджених оригіналом квитанції № 1527357 від 04.06.2019 р. виданої адвокатом Бондаренко О.В., на підставі договору про надання правничої допомоги від 03.06.2019 р. та акту надання послуг.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 82, 141, 229, 247, 263-265, 268, 273 ЦПК України,-

в и р і ш и в :

ОСОБА_1 у задоволенні позову про звільнення від сплати додаткових витрат на дитину - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2000,00 грн. (дві тисячі грн. ) - понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається відповідно до п.15.5 розділу VІІІ перехідних положень ЦПК України: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвали суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 26.06.2019 р..

Сторони:

ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

ОСОБА_2 АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

Суддя: І.К. Ізмайлов