Постанова

Іменем України

24 червня 2019 року

місто Київ

справа № 571/185/17

провадження № 61-25059св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - Сарненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Сарненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на заочне рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 21 червня 2017 року у складі судді Комзюк А. Ф. та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 03 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Бондаренко Н. В., Шимківа С. С., Ковальчук Н. М.,

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивача

Управління Пенсійного фонду України у Рокитнівському районі Рівненської області 07 лютого 2017 року звернулося до суду з позовом ОСОБА_1 про стягнення переплати пенсії у розмірі 949, 00 грн.

Позивач обґрунтовував заявлені вимоги тим, що ОСОБА_1 з 14 січня 2015 року перебувала на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Рокитнівському районі Рівненської області та отримувала пенсію по інвалідності. 02 березня2015 року до Управління Пенсійного фонду України у Рокитнівському районі Рівненської області надійшла виписка з акта огляду МСЕК № 0396174 Рівненської обласної МСЕК № 1 з повідомленням про те, що відповідач 03 лютого 2015 року оглядалася комісією та була визнаною інвалідом.

З 01 квітня 2015 року набрав чинності Закон України від 02 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», згідно з яким тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року до 31 грудня 2015 року особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів І-ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, пенсія, призначена відповідно до цієї статті, не виплачується.

08 травня 2015 року до Управління Пенсійного фонду України у Рокитнівському районі Рівненської області надійшов лист управління з координації та контролю за виплатою пенсії про суму переплати пенсії ОСОБА_1 Проте відповідач відмовляється добровільно погасити суму переплати пенсії.

Стислий виклад заперечень відповідача

Відзив на позов не надходив.

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Рокитнівського районного суду Рівненської області від 17 травня 2017 року здійснено заміну позивача у справі з Управління Пенсійного фонду України у Рокитнівському районі Рівненської області на Сарненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області.

Заочним рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 21 червня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 03 серпня 2017 року, у задоволенні позову Сарненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, обґрунтовувалось тим, що у матеріалах справи відсутні докази того, що завдана позивачу шкода у вигляді виплаченої відповідачу пенсії в сумі 949, 00 грн є об`єктивним наслідком поведінки відповідача. Позивач також не довів, що ОСОБА_1 зловживала або подала управлінню недостовірні дані. Позивач був обізнаний про Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», який набрав чинності 01 квітня 2015 року, та мав можливість припинити виплату ОСОБА_1 пенсії без будь-яких додаткових звернень відповідача до нього. Повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через зловживання, зокрема, у разі надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.

Апеляційний суд також зазначив, що факт недобросовісного набуття відповідачем отриманих коштів у розмірі 949, 00 грн, які є пенсією, виплачених їй позивачем, не встановлено, не встановлено й наявності рахункової помилки, а тому відповідно до правил статті 1215 ЦК України зазначена сума поверненню не підлягає.

ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у серпні 2017 року, Сарненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області просить скасувати заочне рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 21 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 03 серпня 2017 року, постановити нове рішення про задоволення вимог позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтовується неправильним застосуванням судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права. За твердженнями заявника, судами неправильно застосовано положення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення». При цьому заявник вважає, що переплата пенсії відповідачу була зумовлена зловживанням відповідача.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

ІІІ. ВІДОМОСТІ ПРО РУХ СПРАВИ У СУДАХ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ ТА МЕЖІ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ СУДОМ

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, далі - ЦПК України) судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду у травні 2018 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом правила частини першої статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи проводиться колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом підлягають до застосування правила статті 400 ЦПК України, відповідно до яких під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 213 ЦПК України (в редакції Закону України від 18 березня 2004 року № 1618-IV, далі - ЦПК України 2004 року), відповідно до яких рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд перевірив правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, за наслідками чого зробив висновок, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Обставини, встановлені в рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 призначена пенсія у зв`язку з 3 групою інвалідності за загальним захворюванням з 14 січня 2015 року до 31 січня 2016 року.

ОСОБА_1 є державним службовцем, працює в Управлінні соціального захисту населення Рокитнівської районної державної адміністрації.

Відповідно до розпорядження начальника Управління Пенсійного фонду України у Рокитнівському районі Рівненської області від 27 квітня 2015 року особовий рахунок ОСОБА_1 закрито у зв`язку з роботою на посаді.

08 травня 2017 року Управлінням з координації та контролю за виплатою пенсії надіслано до Управління Пенсійного фонду України у Рокитнівському районі Рівненької області інформацію, що за період з 01 квітня 2015 року до 30 квітня 2015 року виникла переплата пенсії ОСОБА_1 в сумі 949, 00 грн.

22 травня 2015 року та 12 червня 2015 року ОСОБА_1 надіслано виклики про необхідність прибути до Управління Пенсійного фонду України у Рокитнівському районі Рівненської області для повернення переплати.

Переплата пенсії відповідачем у добровільному порядку не повернута.

Оцінка аргументів, викладених у касаційній скарзі

Відповідно до статті 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

З 01 квітня 2015 року відповідно до Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VIII«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» призначені пенсії з 01 квітня до 31 грудня 2015 року особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених, у тому числі Законом України «Про державну службу», не виплачуються.

Відповідно до пункту 3 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 року за № 374/7695, повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, проводиться відповідно до статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміни у складі сім`ї тощо.

Згідно з частиною першою статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

За змістом правила частини першої статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Тлумачення цієї норми права свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум не є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі відсутності недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Зазначений правовий висновок викладений і у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-91цс14.

Тобто механізм повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у разі, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через його зловживання, або у разі наявності рахункової помилки з боку юридичної особи, яка здійснювала нарахування.

Згідно зі статтею 57 ЦПК України 2004 року доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, враховуючи наведені норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не доведено факту недобросовісного набуття відповідачем коштів, а також допущення рахункової помилки зі сторони позивача.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено відсутність обох обов`язкових складових, за наявності яких відповідно до вимог статті 1215 ЦК України та статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» можливе повернення безпідставно виплаченої пенсії, а саме: рахункової помилки з боку позивача і недобросовісності, зловживань з боку відповідача.

Статтею 212 ЦПК України 2004 року встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Оскаржувані судові рішення містять висновки щодо результатів оцінки зібраних у справі доказів, відповідають вимогам статей 213-215 ЦПК України 2004 року щодо законності й обґрунтованості.

Таким чином, розглядаючи зазначений позов, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі статтями 57-60, 212 ЦПК України 2004 року, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог статей 303, 304 ЦПК України 2004 року перевірив доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, у результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам статті 315 ЦПК України 2004 року.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Встановивши, що судами першої та апеляційної інстанції правильно застосовано норми матеріального права до спірних правовідносин із дотриманням норм процесуального права, а інших доводів незаконності та необґрунтованості оскаржуваних судових рішень у касаційній скарзі не наведено, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Сарненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області залишити без задоволення.

Заочне рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 21 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 03 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Погрібний

А. С. Олійник

В. В. Яремко