ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2019 року м. Одеса

справа № 1512/12765/2012

провадження № 22-ц/813/3106/19

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Колеснікова Г.Я. (суддя-доповідач),

суддів: Вадовської Л.М., Ващенко Л.М.,

за участю секретаря Маслова Р.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 06 березня 2018 року у складі судді Васильків О.В.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2012 року ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_3 ) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у якому просила визнати:

- факт спільного проживання її з ОСОБА_7 , однією сім`єю без перебування у шлюбі з 28 травня 2008 року по 11 грудня 2010 року у якості дружини;

- за нею право на отримання спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 15 липня 2011 року;

- за нею право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом (т.1 а.с.4-5, 35).

Позов обґрунтовано тим, що вона з ОСОБА_7 перебувала у зареєстрованому шлюбі з 25 березня 1988 року по 28 травня 2008 року. Після розірвання шлюбу вони продовжували спільне подружнє життя однією сім`єю до дня смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідачі ОСОБА_6 (син ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ) і ОСОБА_5 (мати ОСОБА_7 ) 15 липня 2011 року отримали спадщину за законом після померлого ОСОБА_7 - по Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 . Вважала, що вона має право на отримання спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_7 у рівних частках разом з відповідачами.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 31 жовтня 2013 року, з урахуванням ухвали Київського районного суду м.Одеси від 29 жовтня 2015 року про виправлення описки, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково. Визнано факт спільного проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_7 однією сім`єю без перебування у шлюбі з 28 травня 2008 року по 11 грудня 2010 року. Визнано за ОСОБА_8 право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.180, 181-183,193-194).

У лютому 2018 року представник ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про роз`яснення рішення Київського районного суду м.Одеси від 31 жовтня 2013 року, в якій просив зазначити черговість ОСОБА_3 в отриманні спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.221,222-223).

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 06 березня 2018 року роз`яснено, що ОСОБА_3 відноситься до першої черги спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.226-227).

Не погоджуючись із ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 06 березня 2018 року, ОСОБА_2 , який не брав участі у справі, але оскаржувана ухвала стосується його прав як власника Ѕ частки спірної квартири, яку він отримав у спадщину від ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду та відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_3 про роз`яснення рішення Київського районного суду м.Одеси від 31 жовтня 2013 року (т.1 а.с.241-244).

В обґрунтування апеляційної скарги, ОСОБА_2 послався на те, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали не враховано, що проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя і права на спадкування за законом у першу чергу на підставі ст.1261 ЦК України, чим грубо порушені норми матеріального права. Крім того, в порушення вимог ч.2 ст.264 та ч.1 ст.271 ЦПК України суд вийшов за межі позовних вимог, що фактично призвело до зміни змісту судового рішення, яке роз`яснювалось, оскільки така позовна вимога, як встановлення черговості спадкування в позовній заяві ОСОБА_3 була відсутня.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи позивач ОСОБА_3 , відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, клопотання про поважність причин неявки в суд апеляційної інстанції не подали, що відповідно до правил ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи у їх відсутність (т.2 а.с.57,60).

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

За нормами ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Системне тлумачення положень вказаної статті дозволяє дійти висновку, що рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_3 не заявляла такої вимоги як віднесення її до першої черги спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.4-5). Зазначене питання не було предметом судового розгляду під час постановлення рішення Київським районним судом м.Одеси від 31 жовтня 2013 року.

Фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних.

Суть роз`яснення судового рішення полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові та невирішені вимоги, він лише має роз`яснити положення постановленого ним рішення, які нечітко або незрозуміло ним сформульовані, що, в свою чергу, позбавляє можливості його виконання. Роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю, якщо воно є неясним та незрозумілим як для осіб, щодо яких воно постановлене, так і тих, що будуть здійснювати його виконання. Таким чином, роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою повинен відмовити в роз`ясненні рішення.

Положення ст. 271 ЦПК України регламентує процедуру роз`яснення рішення суду, а не зміну способу та порядку його виконання.

Колегія суддів вважає, що резолютивна частина рішення є чіткою і зрозумілою для виконання, не містить протиріч, не допускає неоднозначного тлумачення.

Тому у суду першої інстанції не було підстав для задоволення заяви про роз`яснення рішення.

Крім того, роз`яснюючи рішення суду шляхом віднесення позивачки до першої черги спадкування за законом, судом не були враховано таке.

За нормами ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 31 жовтня 2013 року, з урахуванням ухвали Київського районного суду м.Одеси від 29 жовтня 2015 року про виправлення описки, визнано факт спільного проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_7 однією сім`єю без перебування у шлюбі з 28 травня 2008 року по 11 грудня 2010 року. Визнано за ОСОБА_8 право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.180, 181-183,193-194).

Особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини мають право на спадкування за законом у четверту чергу (ст.1264 СК України).

Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі ст.1261 ЦК України (п.21 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року).

Суд першої інстанції не врахував зазначені норми матеріально права, тому прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_3 про роз`яснення рішення Київського районного суду м.Одеси від 31 жовтня 2013 року.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, тому скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню, в задоволенні заяви про роз`яснення рішення слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 271, 374,376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 06 березня 2018 року скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_3 про роз`яснення рішення Київського районного суду м.Одеси від 31 жовтня 2013 року відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 14 червня 2019 року.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя Одеського апеляційного суду Г.Я. Колесніков