н/п 2/490/2521/2019 Справа № 490/5313/19
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
УХВАЛА

20 червня 2019 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Миколаївського національного університету імені В.О. Сухомлинського про зобов`язання вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И В:

14.06.2019 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, в якому, посилаючись на ст. 15 Закону України "Про звернення громадян", просив зобов`язати Миколаївський національний університет імені В.О. Сухомлинського надати йому письмове рішення про відмову у задоволенні вимоги, викладеної у його заяві до Миколаївського національного університету імені В.О. Сухомлинського від 05.04.2016 року, про видачу йому дубліката диплома про вищу освіту, з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови.

При цьому, як вбачається зі змісту позовної заяви, в обгрунтування свого позову позивач посилається на те, що у 1981 році заочно закінчив Миколаївський державний педагогічний інститут ім. В.Г.Бєлінського (далі- Інститут) за спеціальністю "Математика". У дипломі було помилки. У тому ж році, він повернув його до Інституту, де він був знищений. 05.04.2019 р. вперше подав відповідачу заяву з проханням видати йому дублікат диплома про вищу освіту, про закінчення у 1981 році ОСОБА_2 , проте відповідач не видав йому дублікат диплома про вищу освіту і не повідомив щодо не можливості видачі такого дублікату.

18.06.2019 року матеріали справи передані судді Гуденко О.А.

Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 31 травня 2017 року у справі № 490/9363/16-ц під головуванням судді Гуденко О.А. відмовлено у задволенні позову ОСОБА_1 до Миколаївського національного університету імені В.О. Сухомлинського про зобо`вязання відповідача анулювати документ про вищу освіту дублікат диплома спеціаліста С16 НОМЕР_1 , виданий 23 вересня 2016 року ОСОБА_3 .

Крім того, суд додатково враховує, що ОСОБА_4 звертався до правоохоронних органів з заявою про внесенення відомостей до ЄРДР за фактом постановленям суддею Гуденко О.А. завідомо неправосудного рішення , а саме рішення у справі № 490/9363/16-ц.

Реалізація принципу верховенства права, визначеного ЦПК України, є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.

Статтею 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-IV визначено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. У статті 17 вказаного Закону прямо закріплюється, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6, має визначатися за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді в даній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення у справі Де Куббера (De Cubber) від 26 жовтня 1984 року, серія A, № 86, с. 13-14, п. 24).

Згідно з об`єктивним критерієм, необхідно встановити, чи існують, якщо зовсім не брати до уваги особисту поведінку судді, легко з`ясовувані факти, які можуть ставити під сумнів його безсторонність. З цього погляду навіть виступи можуть мати певне значення. Найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості. Отже, будь-який суддя, щодо безсторонності якого є законні підстави для побоювань, повинен дати відвід (рішення у справі Де Куббера, серія A, № 86, с. 14, п. 26).

Пункт 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, наголошує, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в його неупередженості.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справ і підлягає самовідводу, якщо є інші обставини, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді

Виходячи з цих принципів, суддя зобов`язаний заявити самовідвід для забезпечення принципу безсторонності суду.

Враховуючи вищевикладене з метою усунення будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді, головуючий суддя вважає необхідним заявити собі самовідвід по справі № 490/5313/19.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Відвести суддю Гуденко О.А. від розгляду цивільної справи №490/5313/19 за позовом ОСОБА_1 до Миколаївського національного університету імені В.О. Сухомлинського про зобов`язання вчинення певних дій.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.А. Гуденко