справа № 361/68/19
провадження № 2/361/1525/19
РІШЕННЯ
Іменем України
07 червня 2019 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретаря Срібної Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину та дружину,

в с т а н о в и в :
У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому, враховуючи уточнення позовних вимог, просила стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову 08 січня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на неї (дружину) у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 08 січня 2019 року і до досягнення сином Георгієм шести років.

В обґрунтування позову зазначала, що з 21 листопада 2013 року вона перебувала у шлюбі із ОСОБА_2 , спільне сімейне життя у сторін не склалося, тому вона у грудні 2018 року подала до суду позов про розірвання цього шлюбу. Від подружнього життя вони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є дитиною інвалідом, діагноз: ДЦП, спастичний тетрапарез, симптоматична епілепсія у формі генералізованих нападів. Наявні важкі захворювання потребують значних коштів на утримання та лікування дитини. Їхній син проживає з матір`ю та знаходиться повному її утриманні, вона на даний час не працює, отримує соціальну допомогу дитини інваліда. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина добровільно їй не надає, хоча є працездатною, працевлаштованою особою, має стабільний заробіток, інші особи на його утриманні не перебувають. Вважає, що відповідач має можливість та зобов`язаний забезпечити сину умови життя, необхідні для його гармонійного розвитку.

Враховуючи той факт, що з нею проживає їхній син ОСОБА_4 , який має вади фізичного та психічного розвитку, вона має право на утримання від чоловіка, батька дитини, до досягнення сином шести років.

Представник позивача ОСОБА_5 у судовому засідання позов підтримав, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Враховуючи, що після подачі позову відповідач добровільно надавав грошові кошти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 і позивача, просив суд стягувати аліменти на дитину та дружину починаючи з травня 2019 року.
Відповідач ОСОБА_2 у суді позов визнав повністю, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Разом з тим, при визначенні дати початку стягнення аліментів просив суд врахувати, що після подачі позову він добровільно надав позивачу грошові кошти на утримання сина та дружини, за період із січня по травень 2019 року він сплатив на користь позивача аліментів у загальному розмірі 27000 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.
Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 21 листопада 2013 року позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у шлюбі. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2019 року, яке набрало законної сили, шлюб між ними розірвано. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є дитиною інвалідом, діагноз: ДЦП, спастичний тетрапарез, симптоматична епілепсія у формі генералізованих нападів, у зв`язку з чим дитина потребує постійного масажу, курсів відновно-реабілітаційного лікування та постійних візитів до медичних спеціалістів, що підтверджуються медичними та консультативними висновками. Сторони проживають окремо, їхній син ОСОБА_4 проживає разом із матір`ю, за станом свого здоров`я він потребує постійного стороннього догляду, у зв`язку з чим, позивач ОСОБА_1 не працює, отримує соціальну допомогу дитини інваліда, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 26 квітня 2017 року Управлінням праці та соціального захисту населення Дарницького районної в місті Києві державної адміністрації, тому вона не може в повній мірі забезпечити всі потреби сина, необхідні для належного фізичного, розумового та духовного розвитку дитини.

Відповідач ОСОБА_2 працює у військовій частині НОМЕР_2 на посаді артиста хору, що підтверджується довідкою з місця роботи від 01 березня 2019 року за № 288.

Згідно із наданими поясненнями ОСОБА_2 сплатив за період із січня по травень 2019 року на користь позивача ОСОБА_1 аліментів у загальному розмірі 27000 грн., що підтверджується також наданими суду квитанція про перерахування коштів.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки чи інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини,

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

У ст. 8 Закону України Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 року № 2402-III встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

За змістом абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У абз. 3 ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно із ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 84 СК України я кщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років.

За змістом ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

У ч. 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно із ч. 3 ст. 70 Закону України Про виконавче провадження від 02 червня 2016 року № 1404-VIII загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.

Пленум Верховного Суду України в абз. 3, 4 п. 17 постанови № 3 від 15 травня 2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, обставини справи щодо сплати добровільно відповідачем ОСОБА_2 аліментів на дитину і дружину після подачі цього позову до суду, вимоги про стягнення аліментів починаючи з 01 травня 2018 року, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки загальний розмір аліментів на дитину і дружину, що підлягають стягненню на користь позивача із відповідача, не перевищує 50 відсотків його заробітної плати (1/3 + 1/6 = 1/2).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються.
Виходячи з наведеного, із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1536 грн. 80 коп., за кожну вимогу по 768 грн. 40 коп., згідно із ст. 141 ЦПК України.
За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць.
На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 49, 76, 81, 89, 141, 206, 259, 263 265, 430 ЦПК України, суд
в и р і ш и в :
Позов задовольнити.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 травня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дружину у розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 01 травня 2019 року і до досягнення шести років сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.
Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області.
Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І. М.