Справа № 645/3038/17
Провадження № 2/645/64/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2019 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Ульяніч І.В.

за участю представника позивача - Григоришина В.І.,

представника відповідача - Смородського О.Г.

секретар судового засідання - Савченко В.Ю., Росада І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ВЕКТОР ПЛЮС» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом надання безперешкодного доступу та про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Позивач ТОВ«ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ВЕКТОР ПЛЮС» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом надання безперешкодного доступу та про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Позов обгрунтовували тим, що 08 серпня 2008 року ОСОБА_3 уклав з ВАТ «Сведбанк», яке виступало правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк», кредитний договір № 2001/0808/98-018. В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між Банком та ОСОБА_1 було укладено Договір іпотеки № 2001/0808/98-018 Z-2 від 08.08.2008 року, відповідно до умов якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Також в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором було укладено Договори поруки № 2001/0808/98-018 - Р-3 та № 2001/0808/98-018 - Р- 4, за якими ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як поручителі зобов`язуються перед банком відповідати за виконання зобов`язань щодо повернення коштів, наданих банком позичальнику. В договорах поруки місцем проживання відповідачів зазначено квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

28.11.2012 року банк відступив ТОВ «Факторингова Компанія «Вектор Плюс» відповідно до Договору факторингу № 15 та Договору про відступлення прав за договором іпотеки свої права вимоги до Позичальника та Іпотекодавця за зобов`язаннями по Кредитним договорам та Іпотечному договору відповідно.

Пункт 12 Іпотечного договору містить застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, зокрема, зазначено, що Іпотекодержатель може обрати один із передбачених у ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» спосіб задоволення своїх вимог. Одним із таких є спосіб шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

У зв`язку з грубим порушенням позичальником умов Кредитного договору, зокрема, неповернення кредиту, несплати процентів та комісій за користування кредитом, позивач в позасудовому порядку врегулював питання звернення стягнення на предмет іпотеки, що передбачено умовами Іпотечного договору та Законом України «Про іпотеку». Зокрема, 14.04.2017 року позивач набув у порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку», право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 04.05.2017 року позивачем, як законним власником, була здійснена спроба потрапити у власне майно, однак було виявлено, що у ньому незаконно проживає ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Відповідно до акту обстеження майна від 04.05.2017 року майно знаходиться у житловому стані, немає жодних видимих пошкоджень, а відповідно до акту обстеження майна від 18.05.2017 року стан цього ж майна встановити не можна, не надано доступ до лічильників газу, води, електричної енергії, внаслідок чого неможливо встановити їх справність та використання відповідно до норм. Вважали, що своїми діями відповідачі порушують їх право власності на зазначену квартиру. Позивач позбавлений можливості реалізувати своє право власності, адже відповідачі чинять перешкоди (відмовляються впустити позивача у свою власність та виселитись), не зважаючи на додержання позивачем всіх законних процедур та на непорушність права власності позивача і презумпцію її правомірності.

Для того, щоб перешкод у здійсненні права користування не було, позивачу необхідно надати постійний безперешкодний доступ до свого майна.

Окрім цього, власність зобов`язує, а позивач не може фізично контролювати додержання обов`язків щодо не завдання шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, отже, створюється реальна загроза порушенню прав не лише позивача, а й третіх осіб і суспільства в цілому.

Відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Як було зазначено, власником майна є не ОСОБА_1 , а позивач. Отже, право користування житлом члени сім`ї ОСОБА_1 , а саме ОСОБА_1 , яка є сестрою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка є матір`ю ОСОБА_1 також втратили.

Позивач просив усунути перешкоди у здійсненні права користування майном, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом надання постійного безперешкодного доступу ТОВ «Факторингова Компанія «Вектор Плюс» до цього майна, визнати громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування квартирою яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , стягнути судовий збір.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити, надавши пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Також зазначив, що спірна квартира належить їх товариству на праві власності, їх представники неодноразово намагались потрапити до спірної квартири, але їм перешкоджають відповідачі, які мешкають в спірній квартирі. Взагалі доступу до спірної квартири позивач не має.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином про причини неявки суд не повідомили.

Представник відповідача адвокат Смородський О.Г. в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що відповідачі мешкають в спірній квартирі ОСОБА_1 мешкає, але не зареєстрована, а ОСОБА_2 мешкає та зареєстрована в спірній квартирі, іншого житла не має. Також зазначив, що колишній власник квартири ОСОБА_1 оспорює в судовому порядку вчинення реєстраційних дій щодо переходу права власності на спірну квартиру позивачу.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно Договору факторингу № 15 від 28.11.2012 року, укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» укладено договір про відступлення Банком Фактору свої права вимоги заборгованості боржників, право на вимогу якої належить банку на підставі документації, а Фактор шляхом надання фінансової послуги банку набуває права вимоги такої заборгованості від боржників, в тому числі згідно витягу з реєстру заборгованості до ОСОБА_1 (а.с.4-11)

Згідно Договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 08.11.2012 року, укладеного між ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк»,яке в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» уклали договір про домовлення, що разом з відступленням прав вимоги заборгованостей по кредитним договорам від боржників, що здійснюється на підставі Договору факторингу від 28.11.2012 року № 15, укладеного між сторонами, одночасно відступаються права вимоги за іпотечними договорами, які визначені цим Договором. (а.с.12-14)

Згідно іпотечного Договору від 08.08.2008 року, з внесеними змінами та доповненнями, укладеного між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 , який є майновим поручителем за виконанням ОСОБА_3 зобов`язань, передбачених кредитним договором від 08.08.2008 року, на забезпечення виконання зобов`язання, іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності майно, а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15-23)

Згідно Договорів поруки від 28.02.2011 року, укладених між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_1 та між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , поручителі зобов`язались перед банком відповідати за виконання зобов`язань щодо повернення коштів, наданих позичальнику у вигляді кредиту згідно кредитного договору від 08.08.2008 року (а.с.25- 28)-

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 17.05.2017 року та від 18.03.2019 року вбачається, що позивачу на праві власності, на підставі листа-повідомлення, виданого 11.04.2017 року, видавник ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», свідоцтво № 195, виданого 28.03.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєва А.М., договору про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 2001/0808/98-018, договору про внесення змін та доповнень до договору іпотеки, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить ТОА «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (а.с.29 )

Згідно актів про перевірку/огляд майна від 14.05.2017 року та від 18.05.2017 року при виході за адресою спірної квартири представником позивача виявлено в квартирі присутність відповідачів по справі, а саме: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в доступі до квартири було відмовлено (а.с.31,32), що не оспорювалось в судовому засіданні сторонами по справі.

При розгляді справи судом встановлено, згідно витребуваних відомостей із адресно-довідкового бюро про реєстрацію відповідачів в спірній квартирі, що в спірній квартирі зареєстрована лише ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 має інше зареєстроване місце мешкання.

Згідно ст.. 316, 317 ЦК України - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст.. 319, 321 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.. 386 ЦК України - держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно ст.. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно правової позиції Верхового Суду України у справі № 6-92 цс 15 - передбачений статтею 391 ЦК України спосіб захисту усунення перешкод у здійсненні власником прав користування та розпорядження своїм майном, підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником майна, і відповідачем, який користується спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі договору, укладеного з позивачем.

Згідно правової позиції Верхового Суду України у справі № 6-158 цс 14 - відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Згідно Постанови ВСУ від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16 згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім "ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника житла користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на житло в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.

Відповідно до ст. ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та може звернутися до суду за захистом своїх цивільних прав.

Згідно ст. 12 ЦПК України - учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, оцінюючи в сукупності отримані докази у судовому засіданні, суд находить встановленим, що позивачу чиняться перешкоди у користуванні спірною квартирою, що належить на праві власності, тому перешкоди мають бути усунені, а позов в цій частині підлягає задоволенню. Відповідач ОСОБА_2 була вселена до спірної квартири та зареєстрована в ній, як член сім`ї колишнього власника квартири ОСОБА_1 , мала право користування спірною квартирою, в той час коли власником був її син ОСОБА_1 .. У зв`язку із зміною власника квартири та отримання права власності на спірну квартиру позивачем, відповідач ОСОБА_2 втратила право користування спірною квартирою.

Що стосується позовних вимог про визнання такою, що втратила право користування спірною квартирою ОСОБА_1 , то в цій частині позов не підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , має інше зареєстроване місце мешкання за адресою АДРЕСА_2 , та відповідно право користування даним житловим приміщенням, тобто користується спірною квартирою та мешкає в ній, на даний час, без достатніх правових підстав, так як згоду на проживання новий власник квартири не надавав, будь-яких угод між позивачем та відповідачкою, щодо проживання в спірній квартирі укладено не було. Вимога щодо виселення відповідачів позивачем не ставиться.

У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати, у вигляді судового збору в розмірі 3200 гривень, по 1600 грн. з кожної.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ВЕКТОР ПЛЮС» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом надання безперешкодного доступу та про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - задовольнити частково.

Усунути перешкоди Товариству з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ВЕКТОР ПЛЮС» у здійсненні права користування майном, а саме: квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом надання постійного безперешкодного доступу до цього майна.

ОСОБА_2 , визнати такою, що втратила право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , та з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ВЕКТОР ПЛЮС», адреса: м. Київ, пр. Степана Бандери, 28 А, 8 поверх, , судовий збір в розмірі 3200 грн., тобто по 1600 гривень з кожної.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 27 червня 2019 року.

Суддя - І.В. Ульяніч