Справа № 154/1170/18 Головуючий у 1 інстанції: Ушаков М. М.
Провадження № 22-ц/802/611/19 Категорія: 2 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л.В.,

суддів - Карпук А.К., Федонюк С.Ю.,

з участю секретаря Лимаря Р.С.,

представника позивача Кузіна Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою представника позивача АТ КБ «Приватбанк» - Крилової Олени Леонідівни на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 18 березня 2019 року

В С Т А Н О В И В:

03 травня 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з даним позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що 23 квітня 2010 року між ПАТ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №б/н за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 13000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між нею та банком договір. За вищевказаним договором відповідач зобов`язувалася щомісячно повертати заборгованість по кредиту, яка складалася із заборгованості за кредитом, відсотками, а також інших витрат. Банк виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, разом з тим, ОСОБА_1 користувалась кредитними коштами, але не дотримувалась умов кредитного договору щодо його погашення, допускаючи систематичне порушення термінів повернення кредиту. У зв`язку з несвоєчасним погашенням заборгованості по кредиту станом на 31 березня 2018 року за ОСОБА_1 рахується заборгованість в сумі 75055,80 грн., з яких 4195,10 грн. заборгованість за кредитом, 62922,13 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 3888,29 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 штраф (фіксована частина), 3550,28 грн. штраф (процентна складова). У зв`язку з вищевикладеним, просить стягнути з відповідача у користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість по кредиту № б/н від 23 квітня 2010 року у сумі 75055,80 грн. та 1762,00 грн. судового збору.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 18 березня 2019 року у задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 , покликаючись, що рішення прийняте без повного, всебічного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких мотивів.

Статтями 1048, 1050, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів від суми позики згідно з умовами договору.

Судом першої інстанції з матеріалів справи встановлено, що відповідач ОСОБА_1 з метою отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку 23 квітня 2010 року підписала анкету-заяву (а.с.5). Підписуючи анкету-заяву відповідач погодилась із тим, що ця заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою і тарифами, які викладені на банківському сайті складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 23 квітня 2010 року станом на 31 березня 2018 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 75055,80 грн., з яких 4195,10 грн.- заборгованість за кредитом, 62922,13 грн.- заборгованість за відсотками за користування кредитом, 3888,29 грн.- заборгованість за пенею та комісією, 500грн. - штраф (фіксована частина), 3550,28 грн. - штраф (процентна складова)(а.с.4).

Відповідно до п.2.1.17.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Згідно з п.2.1.1.12.11 Правил користування платіжною карткою, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим договором.

Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Пунктом 2.1.1.2.11 Правил користування платіжною карткою визначено, що строк дії картки вказаний на лицевій стороні карти (місяць та рік). Карта дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця.

Відповідно до п. 2.1.1.2.12 Правил користування платіжною карткою по закінченню строку дії відповідна карта продовжується банком на новий термін (шляхом надання клієнту карти з новим терміном дії), по зверненню клієнта до банку, згідно діючих тарифів. Перевипуск карти на новий термін здійснюється при дотриманні клієнтом умов обслуговування карти, передбачених договором. Згідно п. 2.1.1.2.13 для перевипущення карти до закінчення її терміну дії клієнт повинен звернутись у відділення банку. Відповідно до п. 2.1.1.2.14 заказані клієнтом карти, в тому числі і ті, що продовжені на новий термін дії, але не отримані, зберігаються в банку для видачі клієнту не більше шести місяців, після чого можуть бути знищені в установленому Міжнародними платіжними системами порядку.

Пунктом 2.1.1.12.5 Правил користування платіжною карткою визначено, що строк погашення кредиту у повному обсязі не пізніше останнього дня місяця, вказаного у платіжній картці, а строк погашення процентів по кредиту щомісячно за попередній місяць.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що не порушувала покладені на неї обов`язки згідно договору № б/н від 23 квітня 2010 року, не надавала картку чи інформацію про кредитну картку та персональні дані третім особам та не знімала кошти в розмірі 4415,89 грн., згідно договору повідомила банк про несанкціоновані операції з кредитними коштами та подала заяву в правоохоронні органи. 03 вересня 2014 року вона звернулася у Володимир-Волинське відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою на проведення службового розслідування про незаконне зняття коштів з належної їй кредитної картки «MasterСard Gold» невідомою особою 03 вересня 2014 року в період часу з 18 год. 55 хв. по 19 год. 03 хв. в сумі 4415,89 грн. шляхом здійснення окремих платежів через мережу Інтернет, на що відповіді не отримала. Крім того нею було подано до Володимир-Волинського МВ (з обслуговування міста та району) управління МВС України у Волинській області заяву щодо зазначеного факту, яка була прийнята та зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, реєстраційний №0000644, по даному кримінальному провадженні згідно ст. 55 КПК України її визнано потерпілою. Також у даному відзиві відповідачем ОСОБА_1 зазначено, що вона повторно звернулась до банку 18 листопада 2014 року із заявою про проведення службового розслідування з приводу незаконно списаних коштів в розмірі 4415,89 грн., припинення нарахування банком відсотків на дану суму та з вимогою припинити стягнення банком без її відома коштів з інших належних їй рахунків, зокрема із заробітної плати та допомоги при народженні дитини, та додала до даної заяви копію повідомлення №12/13918 від 17.11.2014р. слідчого СВ Володимир-Волинського МВ УМВС України у Волинській області (а.с. 71-72).

Обставини про які стверджує у відзиві відповідач ОСОБА_1 підтверджено належними письмовими доказами (а.с. 74, 75), та не спростовано у судовому засіданні позивачем АТ КБ "Приватбанк".

Крім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що 03 вересня 2014 року з рахунку відповідача знято 4415,89 грн. і з 26 жовтня 2014 року за нею рахувалася заборгованість в сумі 4415,89 грн.

Згідно з статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України).

Частиною 3 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Частиною першою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом також встановлено, що згідно з наданим розрахунком заборгованості за договором №б/н від 23 квітня 2010 року, укладеного між банком та відповідачем, за період з 30 квітня 2015 року по 31 березня 2018 року жодних коштів на погашення кредиту не відповідач внесла та за період з 31 грудня 2014 року по 31 березня 2018 року жодних коштів на погашення відсотків за користування кредитом не внесла (а.с. 4). Крім того, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що нова кредитна картка була випущена по спливу дії попередньої, більше того, що відповідач користувався такою карткою.

Скористався правом звернення до суду позивач лише 03 травня 2018 року.

Суд першої інстанції встановивши, що з дня закінчення строку дії кредитної картки, випущеної на ім`я ОСОБА_1 минуло три роки, остання протягом цього строку жодних коштів на погашення кредиту не сплачувала, картку не переоформляла, у вересні 2014 року повідомила банк та поліцію про зняття з належної їй картки невідомою особою коштів на суму 4415,89 грн., у зв`язку із чим просила банк припинити нарахування відсотків та припинити стягнення коштів з інших належних їй рахунків, тому позивач, звернувшись до суду з позовом лише у травні 2018 року пропустив строк позовної давності із вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором про застосування якої було заявлено відповідачем, прийшов до правильного висновку про відмову в позові з підстав спливу позовної давності.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не було перевірено строк дії картки, що свідчить про однобічність та неповноту судового розгляду, не заслуговують на увагу, оскільки позивачем всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України суду першої інстанції не було надано доказів про строк дії картки виданої відповідно до договору від 23 квітня 2010 року. В анкеті-заяві строк дії платіжної картки не зазначений, а відповідно до пункту 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що строк дії картки становить 2 роки.

Таким чином суд першої інстанції відповідно до наданих доказів правильно виходив з того, що позивач з позовом до суду звернувся по спливу трьох років після закінчення строку дії картки,

Покликання представника позивача в апеляційній скарзі на те, що відповідно до укладеного договору відповідачу було відкрито картковий рахунок та надано кредитну картку «Універсальна» № 21803 зі строком дії до 05/18, що підтверджується довідкою банку є безпідставними з огляду на таке.

В довідці АТ КБ «Приватбанк» від 13 лютого 2019 року, на яку покликається представник позивача в апеляційній скарзі, зазначено, що ОСОБА_1 згідно кредитного договору б/н від 23 квітня 2010 року отримала картки № 021803, 247643, НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , остання з них мала термін дії до 05 серпня 2018 року(а.с.91), чим спростовуються посилання позивача про строк дії картки № 21803, яка видана при укладенні договору б/н від 23 квітня 2010 року, до 05/18.

Крім того, в суді апеляційної інстанції представником позивача були надані докази(довідка ПАТ КБ Приватбанк від 13 червня 2019 року № б/н), які свідчать, що строк дії картки № 21803 закінчився 08/12. Наступні картки були видані відповідно 08 травня 2014 року, 14 травня 2014 року, 13 жовтня 2014 року.

Наданий банком розрахунок заборгованості починається з періоду 08 травня 2014 року, тобто з дня видачі наступної картки № НОМЕР_3 .

Останній платіж по даному розрахунку на погашення процентів здійснений 05 грудня 2014 року в сумі 210 грн. та 05 квітня 2015 року в сумі 11,48 грн на погашення за даним кредитом. З наданих банком виписок по рахунках ОСОБА_1 встановлено, що 05 квітня 2015 банком здійснено автоматичне списання коштів на погашення кредиту в сумі 11,48 грн.

Враховуючи що останній платіж відповідачем здійснено 05 грудня 2014 року відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, а дія картки закінчилась у серпні 2012 року і в подальшому не продовжувалась, то звернувшись до суду із даним позовом лише 03 травня 2018 року, позивач пропустив трирічний строк позовної давності про застосування якого заявлено відповідачем, а тому обґрунтовано відмовив в позові з цих підстав.

Докази та обставини, на які посилається представник позивача в апеляційній скарзі були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача АТ КБ «Приватбанк» - Крилової Олени Леонідівни залишити без задоволення.

Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 18 березня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді