КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 363/3899/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8384/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,

при секретарі Щербенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення дій, які порушують права, та відновлення становища, яке існувало до порушення,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 22 березня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Котлярової І.Ю.,-

встановила:

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 22 березня 2019 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав.

ОСОБА_2 та його представник проти апеляційної скарги заперечили.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено будь-якими допустимими засобами доказування порушення його прав з боку відповідача.

Висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником Ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності НОМЕР_1 від 06 лютого 2012 року.

ОСОБА_2 є власником іншої Ѕ частини будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 22 грудня 2008 року.

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначила, що починаючи з початку осені 2017 року ОСОБА_2 розпочав роботи по знесенню Ѕ частини домоволодіння, а саме зруйновано передпокої та веранда. Позивач зазначає, що для проведення знесення, демонтажу, реконструкції Ѕ частини будинку, вона своєї згоди не давала. Незважаючи на звернення позивача до інспекції та поліції, відповідач продовжує самовільне знесення та самовільне будівництво. Позивач вказує, що дії відповідача можуть потягти до руйнування її Ѕ частини будинку. Так, у спільній стіні між верандою та кухнею почали з`являтись тріщини, стіна почала промерзати, з`явилась пліснява. Крім того позивач зазначає, що будівельні роботи відповідач проводить без відповідної документації та з порушенням будівельного законодавства.

Просила зобов'язати припинити дії, спрямовані на проведення самовільного знесення, демонтажу, реконструкції, належної на праві власності ОСОБА_2 Ѕ частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; відновити становище, яке існувало до порушення, а саме зобов'язати ОСОБА_2 відбудувати, відновити у належній йому на праві власності Ѕ частини зазначеного житлового будинку, знесені передпокої, позначені на поверхневому плані домоволодіння цифрами 1-1, веранду, позначену цифрами 1-2, кухню, позначену цифрами 1-7, котельню, позначену цифрами1-8, з відновленням опалення в даних приміщеннях.

Відповідно до положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

За змістом ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Виходячи з вищенаведених вимог закону, колегія суддів вважає, що позов про усунення перешкод у користуванні майном шляхом знесення чи перебудови самочинної нерухомості збудованої з істотним порушенням будівельних норм і правил, що порушує права інших осіб, може бути пред`явлено власником цього майна, за умови, що він доведе наявність порушеного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права або інтереси позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав чи інтересів позивач звернувся до суду.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 не надала жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що відповідачем вчиняються дії, які порушують її право власності.

Наявний в матеріалах справи висновок ст. ДОП Вишгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області по матеріалам звернення ОСОБА_1 колегія суддів оцінює критично, оскільки вказаний документ не містить відомостей про те, які будівельні роботи проводяться відповідачем, стан будівництва, які пошкодження в будинку позивача виникли внаслідок таких робіт тощо.

Клопотань про проведення будівель-технічної експертизи, ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції, позивач не заявляла.

Доводи апеляційної скарги про те, що на момент знесення приміщень, будинок не було розділено в натурі, а отже будинок перебував в спільній частковій власності сторін, відтак для проведення робіт була необхідна згода позивача, проте такої згоди позивач не надавала, колегія суддів не приймає, оскільки позивачем не доведено безпосередньо факт проведення будівельних робіт, та не підтверджено обставини порушення її прав такими роботами.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 22 березня 2019 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 22 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 24 червня 2019 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: О.Ф. Лапчевська

С.Г. Музичко