ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 червня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/5054/19

Головуючий у першій інстанції Требух Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/872/19

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Лакізи Г.П., Скрипки А.А.

секретар: Поклад Д.В.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на ухвалу судді Деснянського районного суду м.Чернігова від 10 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит-Капітал», ОСОБА_2 , Державна фіскальна служба в Чернігівській області, Чернігівський обласний центр зайнятості, Управління соціального захисту населення Чернігівської райдержадміністрації, про встановлення наявності страхового стажу та зобов`язання вчинити певні дії (суддя Требух Н.В.), постановлену у м.Чернігів, повний текст ухвали складено 10 травня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила встановити наявність страхового стажу у неї як застрахованої особи за період сплати єдиного внеску, починаючи з 01 січня 2016 року по день подачі позову; зобов`язати Чернігівське об`єднане Пенсійного фонду України надати розрахунок сплаченого внеску та розподілу за різними видами загальнообов`язкового державного соціального страхування: загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття; загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності і загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (до солідарної системи) у грошовому виразі, починаючи з 01 січня 2016 року по день подачі позову. Позов мотивовано тим, що на підставі договору про надання послуг, укладеного з ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», позивачем надавалися віддалені (дистанційні) послуги інформаційного супроводу та з підбору персоналу цій компанії. ОСОБА_1 вказувала, що починаючи з 01 січня 2016 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» сплачувався єдиний внесок та здійснювався його розподіл за різними видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. 19 квітня 2017 року позивач з адвокатом ОСОБА_2 уклала трудовий договір і на підставі наказу №1 від 18 квітня 2017 року позивача було прийнято на роботу помічником адвоката. Трудові відносини не розірвані, ОСОБА_1 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьохрічного віку. За доводами позивача, їй було нараховано та виплачено заробітну плату за роботу на посаді помічника адвоката і відповідно проведено відрахування (сплачено податки та загальнообов`язкові платежі, в тому числі єдиний внесок). Одночасно в позовній заяві ОСОБА_1 просила звільнити її від сплати судового збору.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Чернігова від 10 травня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху і запропоновано в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали усунути недоліки, а саме: сплатити судовий збір у сумі 768 грн 40 коп. за кожну вимогу окремо та надати документ, що підтверджує його сплату. При цьому суд виходив із відсутності підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.

17 травня 2019 року вимоги ухвали судді Лапошею М.І. виконано і сплачено судовий збір у розмірі 1536,80 грн (а.с.1).

27 травня 2019 року (згідно поштового конверту) ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу судді Деснянського районного суду м.Чернігова від 10 травня 2019 року в частині визначення розміру судових витрат, звільнити позивача від сплати судового збору. Апеляційна скарга мотивована тим, що в позовній заяві нею було заявлено клопотання щодо звільнення від сплати судового збору на підставі ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір». ОСОБА_1 вказує, що, починаючи з 24 вересня 2017 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьохрічного віку, єдиним отримуваним доходом є допомога по догляду в розмірі 860 грн. За доводами позивача, відповідно до п.п.165.1.1 п.165.1 ст.165 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи, як сума державної та соціальної матеріальної допомоги, державної допомоги у вигляді адресних виплат та надання соціальних і реабілітаційних послуг відповідно до закону, житлових та інших субсидій або дотацій, компенсацій (включаючи грошові компенсації інвалідам, на дітей-інвалідів при реалізації індивідуальних програм реабілітації інвалідів), винагород і страхових виплат, які отримує платник податку з бюджетів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та у формі фінансової допомоги інвалідам з Фонду соціального захисту інвалідів згідно із законом. Позивач зазначає, що до позовної заяви нею було долучено індивідуальні відомості про застраховану особу форма-ОК7 (відображено сплачені страхові внески) та відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків (відображено сукупний дохід за 2018 рік). ОСОБА_1 посилається, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік, оскільки за даними ДФС вона не отримувала дохід у 2018 році.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції. Висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав вірну оцінку, і не суперечить нормам процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

Частиною 4 статті 177 ЦПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч. 2 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 8 Закону України „Про судовий збір передбачено певні умови, за наявності яких можливе звільнення від сплати судового збору, зокрема якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Як вбачається, при зверненні до суду з позовом ОСОБА_1 судовий збір сплачено не було, що стало підставою для залишення її позовної заяви без руху. При цьому запропоновано сплатити судовий збір у сумі 768,40 грн за кожну вимогу окремо, тобто за дві вимоги немайнового характеру 1536,80 грн.

ОСОБА_1 вказує в апеляційній скарзі, що вона з 24 вересня 2017 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьохрічного віку і отримує допомогу по догляду у розмірі 860 грн. При цьому позивач не надала на підтвердження своїх доводів будь-яких доказів, зокрема, в матеріалах справи відсутні відомості про народження дитини позивачем, про отримання нею допомоги по вагітності та пологам. Натомість надано довідку Пенсійного фонду України форми ОК-7, з якої вбачається, що протягом 2018 року (попередній календарний рік перед зверненням до суду з позовом) ОСОБА_1 отримувала доходи у розмірі 3723 грн щомісячно, тобто її річний дохід становив 44676 грн. 5 відсотків розміру річного доходу позивача складає 2233 грн 80 коп. (44676 грн х 5%). З викладеного вбачається, що розмір належного до сплати за подання позовної заяви судового збору не перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік, відповідно суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.

Посилання ОСОБА_1 на ст.165 Податкового кодексу України не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки нею встановлено перелік доходів, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, в той час як статтею 8 Закону України «Про судовий збір» визначено можливість звільнення від сплати судового збору в залежності від розміру загального річного доходу позивача (без будь-яких виключень).

Таким чином, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, ухвалу постановлено з дотриманням норм процесуального права, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу судді Деснянського районного суду м.Чернігова від 10 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: