Справа № 761/2133/19
Провадження № 2/761/3652/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді Юзькової О.Л.

при секретарі Горюк В.А.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Шевченківська районна в м. Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду із позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Шевченківська районна в м. Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . Відповідно до довідки про зареєстрованих осіб у квартирі АДРЕСА_1 , що видана ЦНАП ШРДА в даній квартирі зареєстровані: ОСОБА_3 (чоловік позивача) з 17.10.2018 р. та ОСОБА_2 з 11.05.1989 р. Однак, ОСОБА_2 є однин з двох попередніх власників квартири АДРЕСА_1 . Під час укладання договору купівлі-продажу квартири 12.10.2018 р. ОСОБА_2 не був присутній, оскільки останні вісім років проживає в Сполучених Штатах Америки, в його інтересах діяла його рідна сестра ОСОБА_4 на підставі довіреності, яка є одночасно другим попереднім співвласником нерухомого майна. Через сімейні обставин ОСОБА_2 не зміг прибути до м. Києва для зняття з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 . Тому, зняття з реєстрації можливе тільки на підставі рішення суду про визнання колишнього власника квартири ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 20 лютого 2019 року у справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України.

У встановлений судом строк, відповідач будучи повідомленою належним чином, відзив на позов не подала, клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від відповідача також не надходило.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 48,50 кв.м., житловою площею 33,40 кв.м., на підставі договору купівлі-продажу квартири від 12.10.2018 р. укладеного між ОСОБА_2 , в інтересах якого та у своїх інтересах діяла ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куксовою М.С. та зареєстровано в реєстрі за № 4269.

У спірній квартирі зареєстровані станом на 03.12.2019 року: ОСОБА_2 з 11.05.1989 р. та ОСОБА_3 з 17.10.2018, що підтверджується довідкою № 109/ОПП/Г-5601 від 03.12.2018 р. виданою Шевченківською районною в місті Києві державною адміністрацією.

Як вбачається із копії посвідчення ОСОБА_2 на постійне проживання в США дозволено проживання з 23.02.2010 р.

ОСОБА_1 зазначає у позовній заяві, що відповідач ОСОБА_2 не проживає на території України більше восьми років, проте його реєстрація в кв. АДРЕСА_3 порушує права власника квартири у розпорядженні своїм майном.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує.

Згідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 319 ч. 1 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Окрім того, положеннями ст. 391 ЦК України регламентовано, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Постановою Верховного Суду України у справі № 6-57цс11 від 16.01.2012р. визначено, що вказаний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, а положення статті 7 цього Закону застосовуються до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст.391,396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Як вбачається із копії договору купівлі-продажу квартири від 12.10.2018 р., ОСОБА_2 не був присутнім при укладання правочину щодо відчуження квартири АДРЕСА_1 , від імені якого діяла ОСОБА_4 на підставі довіреності.

Під час розгляду справи доказів, які б свідчили про те, що відповідач проживає у спірній квартирі, чи оскаржує договір купівлі-продажу квартири, отримано не було.

Таким чином, з огляду на вказані положення закону, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що факт реєстрації відповідача порушує права позивача, як власника квартири, оскільки це створює відповідні перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні власником своїм майном, суд вважає за можливе задовольнити позов про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме кв. АДРЕСА_4 .

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77-83, 89, 95, 259, 263, 265, 280-283, 287 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст. 317,319, 321, 391 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 )на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_5 ) судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21 червня 2019 року

Суддя: