Справа № 2-6080/05
№ 2-п/183/2/19

У Х В А Л А
21 червня 2019 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Крохмалюк І.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, -
Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2005 року присуджено до стягнення аліменти з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Приображенка Царицанського району Дніпропетровської області, на утримання дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 1/2 частки неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 25 серпня 2005 року і до його повноліття на користь матері ОСОБА_3 . Присуджено до стягнення з ОСОБА_1 державне мито в доход держави в сумі 51 грн.

13 жовтня 2005 року до суду надійшла заява від відповідача про перегляд заочного рішення, в якій заявник просить поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення; постановити ухвалу, якою скасувати заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2005 року; призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. В обґрунтування заяви вказує, що в провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходилась цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів. 13 жовтня 2005 року судом було винесено заочне рішення по вищевказаній справі. Він не був присутній при винесенні даного рішення, чим позбавлений права на захист та права подати будь-які пояснення та заперечення, клопотання. Не отримував жодної кореспонденції з суду. В рішенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2005 року зазначено, що про день слухання справи заявник був повідомлений належним чином, однак це не відповідає дійсності, в матеріалах справи відсутнє підтвердження отримання мною кореспонденції з суду. Про винесення рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2005 року заявнику стало відомо, лише після отримання листа з Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Зміст рішення йому став відомий лише 29 травня 2018 року, після отримання відповіді на адвокатський запит з Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області. В обґрунтування заяви про перегляд послався на те, що увесь час забезпечував матеріально свою доньку та від моменту народження і по сьогоднішній час донька позивача та відповідача не була зареєстрована за жодною адресою, тому не зрозуміло на якій підставі суд призначив аліменти на користь саме позивача. При винесенні рішення судом не було враховано, що донька не була зареєстрована з матір`ю в одному будинку і проживає з відповідачем. Кошти, які були нараховані виконавчою службою на користь позивача будуть використані нею особисто, а не на утримання нашої спільної доньки. З заробітної плати відповідача стягуються аліменти на користь позивача на утримання нашої спільної доньки, однак донька цих коштів не отримує, оскільки з матір`ю не проживає та не спілкується.

В судове засідання сторони не з`явилися.

Розглянувши заяву, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 2-4 ст. 284 ЦПК України, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

За ч. 1 ст. 120, ч. 1, 4 ст. 123 ЦПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події.

У відповідності до ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1, 6, 7 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Так, рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2005 року присуджено до стягнення аліменти з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Приображенка Царичанського району Дніпропетровської області, на утримання дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 1/2 частки неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 25 серпня 2005 року і до його повноліття на користь матері ОСОБА_3 . Присуджено до стягнення з ОСОБА_1 державне мито в доход держави в сумі 51 грн.

Дослідивши матеріали справи суд встановив, що копію рішення від 13 жовтня 2005 року судом направлено відповідачеві 25 жовтня 2005 року.

26 жовтня 2005 року видано виконавчі листи на виконання рішення суду.

Дійсно, 14 травня 2018 року судом на заяву представника заявника направлено копію судового рішення, з отриманням якого 29 травня 2018 року заявник пов`язує початок перебігу строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Водночас, ч.1 ст.44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13).

Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими непереборними обставинами.

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою.

Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Так, матеріали справи містять постанову державного виконавця ВДВС у Царичанському та Петриківському районі про закінчення виконавчого провадження від 20 грудня 2005 року, згідно з якою закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, виданого 26 жовтня 2005 року про стягнення з ОСОБА_1 держмита у розмірі 51 грн., яке сплачено квитанцією № 1/92 від 01 грудня 2005 року.

Сплатою означеного державного мита підтверджується той факт, що заявник знав про наявність судового рішення, його зміст і з 2005 року по 2018 рік міг отримати його копію подавши відповідну заяву. Саме лише посилання на не отримання судового рішення не вказує на те, що за обізнаності про наявність судового рішення та сплату державного мита на його виконання для заявника існували непереборні обставини, які позбавили останнього можливості звернутися до суду для отримання рішення, а подання відповідної заяви пов`язується заявником з можливістю перегляду рішення про стягнення аліментів.

За таких обставин, причини пропуску строку, на які посилається відповідач у своїй заяві, не є поважними, а тому підстав для поновлення пропущеного строку для подання заяви про перегляд заочного рішення не вбачається.

Крім того, суд звертає увагу на те, що рішення у справі постановлено не в заочному порядку, однак за відсутності відповідача, на що вказує текст судового рішення, протокол судового засідання.

Керуючись ст. ст. 120, 123, 126, 127, 260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини - залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя І.П. Крохмалюк