гСправа № 358/582/19 Провадження № 2-з/358/6/19
УХВАЛА

про забезпечення позову

26 червня 2019 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тітова М.Б.

за участю секретаря судового засідання Зеленько О.Д.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, без фіксування технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в якій позивач просить стягнути заборгованість за договором позики від 20.03.2017 р., яка складає грошову суму у розмірі 3000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 18 квітня 2019 р. еквівалентно 80 061 грн. 00 коп.; відсотки за користування коштами відповідно до договору позики від 20.03.2017 р., які складають грошову суму у розмірі 3000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 18 квітня 2019 р. еквівалентно 80 061 грн. 00 коп.; заборгованість за договором позики від 12.05.2017 р., яка складає грошову суму у розмірі 2000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 18 квітня 2019 р. еквівалентно 53 374 грн. 00 коп.; та відсотки за користування коштами відповідно до договору позики від 12.05.2017 р., які складають грошову суму у розмірі 1 840 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 18 квітня 2019 р. еквівалентно 49 104 грн. 08 коп.

Всього позивач просить стягнути з відповідача згідно договорів позики від 20.03.2017 року та 12.05.2017 року - 9840 доларів США, що станом на дату подачі позову становить 262 600 гривень 08 коп.

20 червня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить в порядку забезпечення позову накласти арешт на частку будинку, що належить відповідачу ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки невжиття вказаних заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вирішуючи заяву позивача суд враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України одним і з видів забезпечення позову є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до 3 ст.150 зазначеного Кодексу у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову; види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 poкy №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Також згідно з вказаною Постановою, забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Особи, які беруть участь у справі в цивільному процесі, при використанні механізму забезпечення позову повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами. Заявник звертаючись з клопотанням про забезпечення позову також повинен зазначити відомості щодо наявності, найменування, місцезнаходження рухомого та нерухомого майна у відповідного учасника процесу, до якого заходи забезпечення позову будуть застосовані, а також доказів вартості такого майна.

Вивчивши матеріали цивільного позову та мотиви забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Враховуючи викладене, з наведених у заяві про забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що предмет позову та заявлений позивачем захід забезпечення позову у виді накладення арешту на майно, є взаємопов`язаний з предметом спору, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача.

Із копії договору дарування серії АВВ № 364053 від 23.08.1999 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1441 приватним нотаріусом Богуславського районного нотаріального округу Іщенко О.В. та копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, № 25125605, виданого 25.01.2010 року Комунальним підприємством Київської обласної ради «Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації» вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є власником 1/2 (однієї другої) частини будинку АДРЕСА_1 .

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по даній справі, суд вважає за необхідне накласти арешт на майно, що належить відповідачу ОСОБА_2 на праві приватної власності, а саме на 1/2 (одну другу) частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 149 - 153, 157 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на майно, що належить відповідачу ОСОБА_2 , а саме на 1/2 (одну другу) частину житлового будинку АДРЕСА_1 та заборонити її відчуження.

Дані про стягувача:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 .

Дані про боржника:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 .

Копію ухвали для виконання направити Державній реєстраційній службі Богуславського районного управління юстиції Київської області для реєстрації обтяження об`єкта нерухомого майна.

Після виконання ухвали направити її копію відповідачу.

Відповідно до норм Закону України "Про виконавче провадження", ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом. Строк пред`явлення ухвали до виконання в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження» для пред`явлення виконавчого документа.

Відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК України ухвалу про забезпечення позову виконувати негайно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги через Богуславський районний суд Київської області, проте її оскарження не зупиняє її виконання.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов