Справа № 301/1310/16-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 червня 2019 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого: Собослой Г.Г.,

суддів: Куштан Б.П., Джуга С.Д.,

секретаря: Терпай С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ КБ «Приват Банк» на рішення Іршавського районного суду від 29 травня 2018 року у справі №301/1310/16-ц (Головуючий: Даруда І.А.), -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 24 жовтня 2005 року між позивачем та ОСОБА_1 укладений кредитний договір MKIWGК00000030 і банк зобов`язався надати ОСОБА_1 кредитні кошти готівкою через касу у розмірі 33 674,00 доларів США на термін до 23 жовтня 2015 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

У забезпечення виконання зобов`язання за Договором кредиту MKIWGК00000030 між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки.

У зв`язку з порушенням зобов`язання за кредитним договором відповідач ОСОБА_1 станом на 03.06.2016 року має заборгованість - 334 304,70 доларів США, яка складається із: 31 808,82 доларів США - заборгованість за кредитом; 68 471,65 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5 280,00 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 228 744,23 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Оскільки, законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом.

Посилаючись на вказані обставини ПАТ КБ «Приват Банк» просив стягнути солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на свою користь заборгованість у розмірі 31 808,82 доларів США по тілу кредиту та 21 418,04доларів США - по процентам за користування кредитом, а всього 53 226,86 доларів США, що за курсом 25,05 відповідно до службового розпорядження НБУ від 03.06.2016 року складає 1 333 332,84 грн..

Рішенням Іршавського районного суду від 29 травня 2018 року у позові ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено за недоведеністю позовних вимог.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції у частині відмови у позовних вимогах до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ПАТ КБ «Приват Банк» подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в цій частині скасувати, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстави передбачені чинним законодавством для відмови у позові в цій частині відсутні, так як в підґрунтя рішення покладено недопустимий доказ у розумінні ст.78 ЦПК України, при проведені судової експертизи допущені порушення науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень затверджених Міністерством юстиції України 08.01.1998 року №53. Сторони погодили всі істотні умови кредитного договору, що підтверджується особистим підписом ОСОБА_1 в кредитному договорі, відповідач не заперечував укладення кредитного договору та перед експертом не ставив питання щодо справжності підпису у кредитному договорі, а отже ця обставина не підлягає доказуванню відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у позовних вимогах ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_2 , як поручителя про солідарне стягнення заборгованості по кредиту сторонами не оскаржено і відповідно до ст.273 ЦПК України у цій частині рішення набрало законної сили.

Від імені Янтолик С .О. за дорученням Янтолик Г.В. подала відзив на апеляційну скаргу, в якій просять відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши пояснення представника ПАТ КБ «Приват Банк» - Гриниха Т.Ю., яка підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , яка просить рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

При постановленні рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції з посиланням на висновок експерта №4/378 від 26.12.2007 року, що підпис у графі «Підпис отримувача» у заяві на видачу готівки №100 від 28 жовтня 2005 року виконаний не громадянином ОСОБА_1 зразки підпису якого надані на експертизу іншою особою, доказів того, що ОСОБА_1 здійснював платежі щодо погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами не надано. Договір позики є реальним та вважається укладеним із моменту передання грошей. Сам по собі факт підписання сторонами тексту договору без передання грошових коштів не породжує права та обов`язки позичальника.

Із даним висновком суду першої інстанції судова колегія не може погодитися із наступних підстав.

Встановлено, що 24 жовтня 2005 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір MKIWGК00000030 і згідно п.1.1 банк зобов`язується надати «Позичальнику» кредитні кошти шляхом готівкою через касу на термін до «23 жовтня 2015 року» включно, у вигляді не відновлюваної лінії у розмірі 33 674,00 доларів США на купівлю нерухомості - в сумі 30 000 доларів США і на оплату страхових платежів - 3 674,00 доларів США із сплатою відсотків за його користування у розмір 1,33% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту із сплатою комісії щомісяця в розмірі 0,16% від суми наданого кредиту та сплатою комісії одноразово в момент надання кредиту у розмірі 2% від суми виданого кредиту в момент надання кредиту, винагороди в розмірі згідно з п.1.3 договору (а.с.11, 12).

У забезпечення виконання зобов`язання за Договором кредиту № MKIWGК00000030 між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_2 24 жовтня 2005 року укладено договір поруки.

Згідно договору купівлі-продажу від 24 жовтня 2005 року ОСОБА_5 (який є батьком ОСОБА_1 ) продав, а ОСОБА_1 купив житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Сторони стверджують, що цей продаж здійснюється за 70 000 грн.. Розрахунок між сторонами проведено повністю до підписання цього договору (а.с.164).

На підставі укладеного іпотечного договору від 26 жовтня 2005 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 забезпечуються вимоги Іпотекодержателя, що випливають з Кредитного договору MKIWGК00000030 від 24 жовтня 2005 року і предметом іпотеки є житловий будинок з надвірними спорудами за адресою - АДРЕСА_1 .

Згідно з ч.1 ст.638 та ч.1 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Положення ст.204 ЦК України закріплює презумпцію правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, поки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

При укладенні кредитного договору від 24 жовтня 2005 року сторони погодили усі істотні умови договору, що стверджується підписом ОСОБА_1 у кредитному договорі і ним ця обставина не заперечується.

Посилання відповідача на те, що кошти ним не отримувалися по кредитному договору, судова колегія констатує, що кредитний договір ОСОБА_1 не оспорював, мало місце погашення кредиту по 20.12.2015 року у розмірі 694,81 доларів США, що стверджується розрахунком заборгованості із часу укладення договору та з урахуванням звернення ПАТ КБ «Приват Банк» до суду із позовом 07.07.2016 року відповідач у правоохоронні органи щодо вчинення шахрайських дій по отриманню коштів не звертався.

Відповідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Із висновку експерта Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №4/378 від 26.12.2017 року вбачається, що підпис у графі «Підпис отримувача» у заяві на видачу готівки №100 від 28 жовтня 2005 року виконаний не громадянином ОСОБА_1 зразки підпису якого надані на експертизу, а іншою особою.

Для проведення даної експертизи, експерту було надано документи, із зразками підпису ОСОБА_1 , які зазначені у висновку, і вільні зразки не відповідають об`єкту дослідження за датою, формою документа та цільовим призначенням.

Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5 затверджено Науково-методичні рекомендації з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, і почеркознавча експертиза повинна проводитися у відповідності до цих рекомендацій.

Відповідно до п.1.5 Науково-методичних рекомендацій вільні зразки по змозі повинні відповідати об`єкту, який досліджується, за часом виконання, за видом матеріалів письма (папір, олівець, кулькова ручка тощо) формою документа (накладні, відомості тощо), за його змістом та цільовим призначенням.

Відповідно до п.18 Науково-методичних рекомендацій, як вільні, так і експериментальні зразки буквеного або цифрового письма бажано надавати не менше ніж на 15 аркушах . Чим коротший досліджуваний текст (запис), тим більша потреба у вільних зразках. Вільні зразки підпису надаються по змозі не менше ніж на 10-15 аркушах у вигляді записів прізвища та ініціалів особи, від імені якої виконаний підпис.

На проведення експертизи надані вільні зразки почерку та підписів у меншій ніж потрібно кількості примірників зразків. Експериментальні зразки надані не були.

Умовно-вільні зразки надані експерту за період, який не відповідає часу виконання дослідженого документу, а за період 2005 року не надано жодного зразку.

Згідно до ч.1 ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Таким чином, експертне дослідження від 26.12.2017 року є не допустимим доказом по даній справі і не може бути взято до уваги для вирішення справи по суті.

Клопотання про проведення повторної експертизи сторонами не ставилося.

У зв`язку із порушенням взятих на себе зобов`язань за кредитним договором відповідач ОСОБА_1 станом на 03.06.2016 року має заборгованість 334 304,70 доларів США.

Разом з тим, позивач просить стягнути заборгованість за вищезазначеним кредитним договором у розмірі 53 226,86 доларів США, яка складається із заборгованості по тілу кредиту - 31 808,82 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом - 21 418,04 доларів США.

Розмір нарахованої заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 не оспорено.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що відповідно до ст.ст.526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України із ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 53 226,86 доларів США, що складається із заборгованості по тілу кредиту - 31 808,82 доларів США та заборгованості по процентам за користування кредитом - 21 418,04 доларів США.

Посилання ОСОБА_1 на те, що позивачем пропущено строк позовної давності на звернення із позовом до суду, судова колегія до уваги не приймає, оскільки згідно укладеного кредитного договору банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом готівкою через касу по 23 жовтня 2015 року, а позивач звернувся в суд із позовом 07.07.2016 року, тобто у межах строку позовної давності передбачений ст.257 ЦК України.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення у відповідності до п.п.1, 2, 3, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, яким позовні вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» слід задовольнити із вищезазначених підстав.

Судові витрати у відповідності до ст.ст.133, 141 ЦПК України підлягають стягненню із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» у розмірі 44 999,97 грн., які складаються із 19 999,99 грн. сплаченого судового збору за подання позовної заяви до суду та 29 999,98 грн. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.374, 376, 381-384 ЦПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приват Банк» задовольнити.

Рішення Іршавського районного суду від 29 травня 2018 року у частині відмови у позовних вимогах ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за недоведеністю позовних вимог скасувати.

Позов ПАТ КБ «Приват Банк» задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитом у розмірі 31 808,82 доларів США та 21 418,04 доларів США заборгованості за процентами за користування кредитом.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» сплачений судовий збір у розмірі 49 999,97 грн..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 липня 2019 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой