Провадження № 2/752/1129/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25.02.2019 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Петрова Є.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 05.04.2017 р. з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі ј частки з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 24.01.2017 р. до досягнення дитиною повноліття та аліменти на утримання дружини в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень до досягнення донькою трирічного віку.

Позивач вважає, що розмір аліментів на її утримання в сумі 1000 гривень є недостатнім для повноцінного життя, в зв`язку з чим підлягає збільшенню.

Як на підстави для збільшення розміру аліментів на своє утримання позивач зазначає, що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною і не має будь-якої фінансової підтримки. В свою чергу, відповідач має достатній рівень доходів, у нього відсутні інші аліментні зобов`язання, він є здоровою людиною і не несе витрати на житло, крім комунальних платежів.

Крім того, позивач зазначає на значне збільшення витрат на оплату комунальних послуг, необхідність витрат з метою підтримання стану здоров`я дитини, проходження регулярного обстеження, збільшення потреб дитини, потребують додаткового грошового утримання.

Також, позивач вказує на понесенні нею витрати на встановлення зубного імпланту та збільшення вартості споживчого кошика на місяць.

Оскільки аліменти в розмірі 1000 гривень не забезпечують належний рівень її утримання, позивач просить збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача на своє утримання аліменти в розмірі 5000 гривень до досягнення дитиною трирічного віку.

В ході судового розгляду представник позивача підтримала позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просила його задовольнити, посилаючись на недостатній рівень матеріального забезпечення позивача, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, та можливість відповідача надавати допомогу у більшому розмірі.

Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, які є підставами для збільшення розміру аліментів, визначених законом.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві 23.10.2015 р., про що складено актовий запис № 2536.

В шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дитина - ОСОБА_4 .

На підставі рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 05.04.2017 р. шлюб між сторонами було розірвано, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 в розмірі ј частка з усіх видів заробітку, щомісяця, починаючи з 24.01.2017 р. і до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, відповідно до зазначеного рішення суду з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на її утримання стягнуто аліменти в розмірі 1000 гривень, щомісячно, з 24.01.2017 р. і до досягнення дитиною трьох років.

Позивач, звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів посилається на положення ст. 192 СК України.

Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

У п. 23 Постанови Пленуму «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, Верховний Суд України роз`яснив, що відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Тобто, дана норма закону передбачає право звернення отримувача аліментів з позовом про збільшення розміру аліментів на утримання дитини.

Предметом даного позову є збільшення розміру аліментів на утримання дружини з якою проживає дитини, до досягнення нею трьох років.

Відповідно правовідносини сторін щодо прав та обов`язків подружжя на утримання регламентуються главою 9 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Ні даною нормою, ні главою 9 Сімейного кодексу України не передбачено право звернення з позовом про збільшення розміру аліментів, які стягуються з одного з подружжя на утримання іншого, з яким проживає дитина, до досягнення трьох років.

Таке право має лише один з подружжя, якому аліменти призначені за рішенням суду в порядку, передбаченому ст.75 СК України.

Згідно з ст.75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи.

Крім того, звертаючись до суду, як на підставу для збільшення розміру аліментів на своє утримання позивач посилається на збільшення вартості продуктів харчування, витрат на оплату комунальних послуг, необхідності нести витрати на підтримання стану здоров`я дитини та забезпечення її оглядів і проведення профілактичних заходів.

Однак, в даному випадку позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини, які були понесені нею на її лікування у разі доведеності зазначених обставин.

Збільшення витрат на утримання житла та збільшення вартості споживчого кошика не є підставами для збільшення розміру аліментів.

Крім того, у разі призначення аліментів у твердій грошовій сумі відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення підлягають індексації у разі збільшення індексу споживчих цін.

Як на одну із підстав для збільшення розміру аліментів позивач посилається на понесені нею витрати на проведення зубної імплантації, однак не надає доказів на підтвердження необхідності проведення такого виду медичного лікування, а крім того, неможливість його проведення у державних медичних установах. .

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що позивач, звертаючись до суду просить збільшити розмір аліментів, посилаючись на норми закону, які не передбачають такого права одного із подружжя на користь якого стягнуто аліменти до досягнення дитиною трьох років, беручи до уваги відсутність підстав для збільшення розміру аліментів, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 не підлягає задоволенню.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не буои вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя