Роздільнянський районний суд Одеської області
Справа № 511/647/19
Номер провадження: 2/511/366/19
04 липня 2019 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді: Ільяшук А. В.,
секретаря судового засідання - Чернецької А.В.,
за участю представника позивача - ОСОБА_5,
представника третьої особи - Каберної І.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Новоукраїнська сільська рада Роздільнянського району Одеської області, Служба у справах дітей Роздільнянської районної державної адміністрації, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.
У квітні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Новоукраїнська сільська рада Роздільнянського району Одеської області, в якому просила визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням у будинку по АДРЕСА_1 , що належний позивачу на праві власності.
Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що їй, згідно свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Новоукраїнської сільської ради Роздільнянського району Одеської області від 05.11.2007, належить житловий будинок АДРЕСА_1 . Крім неї у вказаному будинку зареєстровані: її онук - ОСОБА_3 , його колишня дружина - ОСОБА_2 , та її правнук- ОСОБА_4 , 2012 року народження. ОСОБА_2 з квітня 2015 року за даною адресою не проживає. На теперішній час при оформленні документів щодо отримання субсидії у позивача виникли труднощі. Місце перебування ОСОБА_2 їйневідомо, тому вона не може вирішити питання зняття її з реєстрації з належного її житлового будинку в позасудовому порядку. Посилаючись на дані обставини, позивач просила визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 , що належний їй на праві власності.
Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 17 квітня 2019 року відкрито провадження по даній справі та призначено підготовче судове засідання.
Протокольною ухвалою суду від 16.05.2019 року до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучена Служба у справах дітей Роздільнянської районної державної адміністрації, оскільки разом з відповідачем зареєстрована неповнолітня дитина.
Представник позивача ОСОБА_5 , яка діяла на підставі довіреності від 25.03.2019 року в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Так, у відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до повернутого поштового повідомлення відповідач за зазначеною адресою не проживає, що свідчить про неможливість вручення відповідачу судових повісток. (а.с.29,42)
Третя особа - Новоукраїнська сільська рада Роздільнянського району Одеської області в судове засідання не з`явилася, надали суду заяву, в якій позовні вимоги ОСОБА_1 визнали, не заперечували проти їх задоволення, просили справу розглядати у відсутність їх представника.(а.с.28,36).
Представник третьої особи Служби у справах дітей Роздільнянської РДА Каберна І.Г., яка діяла на підставі довіреності від 20.05.2019 року позов визнала, не заперечувала проти його задоволення, надала суду висновок від 27.06.2019 року про доцільність визнання особи, такою що втратила право користування житловим приміщенням, згідно якого орган опіки та піклування на підставі зібраних документів встановив фактичне місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та вважає за доцільне позбавити його права користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.43-44).
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача та її представника вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).
Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, допитавши свідків, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.11.2007 року, виданого виконкомом Новоукраїнської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .( а.с.4)
Дане свідоцтво зареєстровано у Комунальному підприємстві спільної власності територіальних громад Роздільнянського району «Бюро технічної інвентаризації», номер запису 172, в книзі 32 від 08.11.2007 року, що підтверджується витягом Про реєстрацію права власності на нерухоме майно, серії НОМЕР_1 (а.с. 5).
Згідно довідок №93 від 21.03.2019 року та №146 від 23.05.2019 року, виданих Новоукраїнською сільською радою Роздільнянського району Одеської області встановлено, що згідно по господарської книги №3 (2011-2015) стр. 39 та №5 (2016-2020) стр.54 у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 на реєстраційному обліку перебувають: її онук - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , колишня дружина онука ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , правнук ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.11, 50, 53-55).
Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 19.11.2018 року, яке набрало законної сили 20.12.2018 року. (а.с.51-52).
З акту обстеження житлово-побутових умов за адресою; АДРЕСА_1 від 21.03.2019 року судом встановлено, що в результаті обстеження житлового будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з сином ОСОБА_4 , 2012 року народження зареєстрована за даною адресою, але в будинку з квітня 2015 року та по теперішній час не проживає (а.с.12).
На виконання протокольної ухвали суду від 16.05.2019 року на засіданні районної комісії з питань захисту прав дитини 27.06.2019 року було розглянуте питання про визнання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням та надано висновок №1552/1/15/01-33 від 27.06.2019 року про доцільність визнання ОСОБА_4 , 2012 р.н. таким що втратив право користування житловим приміщенням за вказаною у позові адресою, оскільки згідно акту обстеження умов проживання ОСОБА_2 від 31.05.2019 року встановлено, що відповідач з дитиною з 2016 року постійно мешкають без реєстрації у будинку матері відповідача за адресою: АДРЕСА_2 , де дитині створені комфортні умови проживання (а.с.43-44, 56-57).
Факт відсутності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем реєстрації - АДРЕСА_1 підтвердили свідки: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які в судовому засіданні були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, в судовому засіданні пояснили, що їм достовірно відомо, що ОСОБА_2 , зареєстрована за вказаною адресою з 2014 року, але з квітня 2015 року вона там не проживає.
Суд визнає покази свідків достовірними і приймає їх в якості доказів, оскільки свідкам достовірно відомо, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем реєстрації - АДРЕСА_1 не проживає з квітня 2015 року.
З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи - відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.
Позивач заперечує проти реєстрації відповідача за вказаною адресою, так як дані обставини перешкоджають їй в реалізації права володіння та користування належним йому на праві власності майном.
В порядку ч.2 ст.48 Закону України „Про власність", позивач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до статей 316-317 Цивільного кодексу України право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб. Власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України).
Згідно ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей, і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад статті 71,72,116, 156 ЖК УРСР, ст.405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Згідно ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.
Статтею156 ЖК України, передбачено, що до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.
У відповідності до ч. 2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік.
Так, відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положеннями Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
З погляду Європейського Суду повага власності основний метод права, міжнародного й внутрішнього дотримання. У Конвенції говориться, що держава зобов`язана дотримувати, виконувати, зміцнювати, захищати й забезпечувати права власності фізичних і юридичних осіб. Порушення Конвенції й Протоколів будуть тоді, коли піде недотримання, невиконання й не забезпечення державою зазначених норм.
Відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».
В силу ст.13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Протокол № 1 стаття 1 «Захист власності» говорить «Кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Тим самим у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод чітко встановлено: право власності кожної фізичної і юридичної особи, неурядової організації й групи приватних осіб, повинне поважаться.
У першу чергу ця повага повинна виходити від держави й втілюватися у вигляді прийняття законодавчих, виконавчих дій, що захищають право власності від незаконних зазіхань із боку кого б то не було.
Таким чином судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем реєстрації - АДРЕСА_1 не проживає, втратила право на проживання в житловому будинку АДРЕСА_1 , так як не використовує будинок для проживання більше одного року без поважних причин, витрат по його утриманню не несе, а тому суд вважає, що право на користування будинком ОСОБА_2 втратила з квітня 2015 року, що встановлено судом під час судового розгляду.
Доказів створення відповідачу перешкод для проживання в будинку з боку позивача суду не надано.
Як встановлено матеріалами справи та було вище зазначено, що ОСОБА_1 на теперішній час позбавлена права володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.
Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що в даному випадку вимоги ОСОБА_1 як власника житлового будинку законні та обґрунтовані, оскільки реєстрація відповідача в належному її житловому будинку, порушує її право власності, створює перешкоди в користуванні власністю.
На підставі ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України, ст.156 Житлового кодексу України, та керуючись ст. ст. 4,10,13,18,19,76- 81,95, 247,258-259, 263, 265, 280-284 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Новоукраїнська сільська рада Роздільнянського району Одеської області, Служба у справах дітей Роздільнянської районної державної адміністрації, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Визнати, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням будинку АДРЕСА_1 , що належний на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя А. В. Ільяшук