25.06.2019 Справа № 664/119/19
25 червня 2019 року Цюрупинський районний суд Херсонської області
в складі: головуючого судді Заславець Н.В. при секретарі Івановій О.І.
за участю представника позивачів адвоката Поліщука Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олешки Херсонської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання його таким, що втратив право користування належними їм на праві спільної часткової власності житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 , в якій ОСОБА_1 належить на праві приватної власності 75/100 частин, а ОСОБА_2 - 25/100 частин.
Позивачі свої позовні вимоги вмотивували тим, що вони є співвласником вищевказаної квартири, в якій зареєстрований відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є їх батьком і колишнім членом їх сім`ї. З 2014 року відповідач за вказаною адресою не проживає без поважних причин, адреса його проживання їм не відома. Відповідач не сплачує квартплату, не бере ніякої участі в утриманні житла , його особисті речі у квартирі відсутні. У зв`язку реєстрацією відповідача у їх квартирі виникли проблеми з вільним розпорядженням належним їм нерухомим майном, а також з оформленням субсидії, чим об`єктивно порушуються їх права, як співвласників житла. Тому вони змушені звернутися до суду з даним позовом, який просять задовольнити.
В судовому засіданні позивачі та їх представник адвокат Поліщук Д.О. заявлені вимоги підтримали. Позивачі пояснили, що відповідач, який є їх батьком, з 2014 року після розлучення з матір`ю у належній їм квартирі не проживає, вони з ним спілкуються, і його фактичне місце проживання їм невідоме. Наприкінці березня 2014 року батько забрав свої особисті речі і з`їхав з їх квартири, створив нову сім`ю, після чого їх життям не цікавився. Просять визнати їх батька ОСОБА_3 таким, що втратив право користування належною їм квартирою, оскільки його реєстрація є формальною, він перестав бути членом їх сім`ї у 2014 році.
Представник позивачів з посиланням на положення ст. 405 ЦК України зазначив, що оскільки відповідач понад рік припинив сімейні стосунки з позивачами, жодного договору, на підставі якого за ним зберігалося б право на проживання у квартирі, не укладався, тому позовні вимоги є обгрунтовані і підлягають задоволенню з метою захисту права власності позивачів.
Відповідач у судове засідання жодного разу не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації та публікацією оголошень на веб-сайті суду, про причини неявок до суду повідомлень не надав. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України, проти чого позивач не заперечує.
Свідок ОСОБА_4 судовому засіданні показала, що знайома з позивачами протягом 7-10 років , як з покупцями зоомагазину, де вона працювала продавцем. І з їх слів їй відомо, що батько розійшовся з їх матір`ю, створив нову сім`ю, вона його бачила з іншою жінкою в м. Олешки, однак адреса його проживання їй невідоме.
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що дружить з матір`ю позивачів ОСОБА_6 , знайома і з відповідачем. Їй відомо, що останній після розірвання шлюбу проживає в м.Олешки на Житлоселищі, має нову сім`ю, вона його зустрічала з дитиною. У квартирі позивачів, де вона буває регулярно, оскільки з ОСОБА_6 , яка проживає у квартирі дочок, вони займаються рукоділлям, немає ніяких речей батька позивачів. У розмовах при зустрічі ОСОБА_1 зазначала, що батько з ними не спілкується і в квартирі не проживає з 2014 року.
Заслухавши пояснення позивачів, їх представника, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , 75/100 частин якої належить ОСОБА_1 належить на праві приватної власності , а 25/100 частин - ОСОБА_2 , що підтверджується правовстановлюючими документами договором дарування 50/100 частин квартири від 29.12.2018 року за реєстром № 1229 на ім`я ОСОБА_1 та свідоцтвом на право власності на житло від 13.08.2001 року по 25/100 частин на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_7 ( після укладення шлюбу ОСОБА_2 ) з реєстрацією в ХДБТІ, та витягом з Державного реєстру про реєстрацію речових прав на нерухоме майно від 29.12.2018 р. (а.с.5, 17, 22,23). Відповідно до пояснень позивачів, які підтверджено показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відповідач ОСОБА_3 не проживає в належній позивачам трикімнатній квартирі АДРЕСА_2 , з 2014 року ,тобто тривалий час, який значно перевищує строк понад один рік, договір житлового найму між сторонами не укладався. Відповідно до акта від 08.01.2019 року, складеного за участю голови правління ОСББ « МЖК-122» та трьох членів ОСББ- сусідів позивачів , у квартирі АДРЕСА_3 ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , однак ОСОБА_3 у квартирі за місцем реєстрації не проживає(а.с.24).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. За ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», передбачає, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 2 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Таким чином, у ході розгляду справи знайшли своє підтвердження обставини, викладені позивачами у позовній заяві, зокрема факт реєстрації відповідача, який фактично не проживає у трикімнатній квартирі АДРЕСА_1 , за місцем реєстрації у строк, що значно перевищує один рік з березня 2014 року, що створює для позивачів перешкоди у користуванні та розпорядженні належною їм на праві спільної часткової приватної власності квартирою. Тому за таких обставин, суд вважає, що з метою захисту інтересів власників квартири, відповідача ОСОБА_3 , який є батьком позивачів, належить визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, із зняттям його з реєстрації за вказаною адресою, чим усунути для власників перешкоди у користуванні належною їй на праві спільної часткової приватної власності квартирою за вказаною адресою. Тому заявлені вимоги підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.129, ст. 41 Конституції України, ст.ст.16,317,319,321,405 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 141, 223, 229, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд
Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 , належної на праві приватної власності відповідно у частках 75/100 частин ОСОБА_1 та 25/100 частин - ОСОБА_2 , із зняттям його з реєстрації за вказаною адресою.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання повного рішення.
На рішення позивачами протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного рішення може бути подана апеляційна скарга до Херсонського апеляційного суду через Цюрупинський районний суд Херсонської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивачі 1. ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_4 .
2. ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_5 .
Відповідач ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , місце фактичного проживання невідоме.
Суддя: підпис Н.В. Заславець
Згідно з оригіналом.
Суддя Заславець Н.В.