ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
Справа № 305/1180/15-ц
Провадження № 14-82цс18
Велика Палата Верховного Суду у складі:
головуючого судді Князєва В. С.,
судді-доповідача Лященко Н. П.,
суддів Антонюк Н. О., Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,
за участю секретаря Ільїних Ю. В.,
розглянула заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», державного нотаріуса Рахівської державної нотаріальної контори Пріц Олени Іванівни, відділу державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції в Закарпатській області, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання недійсним договору та зобов`язання вчинити певні дії,
У червні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи»), державного нотаріуса Рахівської державної нотаріальної контори Пріц О. І., відділу державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції в Закарпатській області (далі - ВДВС Рахівського РУЮ), треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання недійсним договору та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 28 жовтня 2015 року позов задоволено частково. Визнано недійсним іпотечний договір від 14 вересня 2007 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ПАТ «Промінвестбанк») та ОСОБА_7, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори за реєстровим № 1-3032. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 10 грудня 2013 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономаренком В. Ю. за реєстровим № 2093. Зобов`язано державного нотаріуса Рахівської державної нотаріальної контори Пріц О. І. виключити з Державного реєстру іпотек запис про обтяження іпотекою нерухомого майна відповідно до іпотечного договору, укладеного між ПАТ «Промінвестбанк» та ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_2 14 вересня 2007 року, зареєстрованого за реєстровим № 1-2032. Внести до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості про зняття заборони на відчуження нерухомого майна, зареєстрованого за реєстровим № 1-3032 відповідно до іпотечного договору, укладеного між ПАТ «Промінвестбанк» та ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_2 14 вересня 2007 року. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Стягнуто солідарно з ТОВ «Кредитні ініціативи», державного нотаріуса Рахівської державної нотаріальної контори, ВДВС Рахівського РУЮ на користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати, а саме судовий збір у сумі 974 грн 40 коп.

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 28 січня 2016 року апеляційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено, рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 28 жовтня 2015 року скасовано та в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» 1 тис. 339 грн 80 коп.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 серпня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилено. Рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 28 січня 2016 року залишено без змін.

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернулась до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 28 січня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 серпня 2017 року з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції, чинній на час розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

За подачу вказаної заяви ОСОБА_2 сплатила судовий збір у розмірі 6 тис. 240 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 6 листопада 2017 року (том 1, а. с. 182).

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII), яким ЦПК України викладено в новій редакції.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції цього Закону заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у цивільних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII якщо цивільна справа за заявою про перегляд судових рішень Верховним Судом України відповідно до правил, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, повинна розглядатися на спільному засіданні відповідних судових палат Верховного Суду України, така справа після її отримання Касаційним цивільним судом передається на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Відповідно до вказаних вимог процесуального законодавства справа переглядалась Великою Палатою Верховного Суду за правилами, що діяли до набрання чинності Закону № 2147-VIII.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2018 року заяву ОСОБА_2 задоволено, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 серпня 2017 року та рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 28 січня 2016 року скасовано, рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 28 жовтня 2015 року залишено в силі.

Питання щодо розподілу судових витрат Велика Палата Верховного Суду не вирішувала.

29 березня 2019 року ОСОБА_2 звернулась до Великої Палати Верховного Суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у цій справі (справа № 305/1180/15-ц) за результатами перегляду справи в апеляційному порядку та за подачу нею заяви до Верховного Суду України про перегляд судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

На обґрунтування своєї заяви ОСОБА_2 вказувала на те, що постановою Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2018 року її заяву задоволено, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 серпня 2017 року та рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 28 січня 2016 року скасовано, рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 28 жовтня 2015 року залишено в силі. Однак питання щодо розподілу судових витрат Великою Палатою Верховного Суду не вирішено.

Відповідно до частини п`ятої статті 88 ЦПК України, в редакції до набрання чинності Закону № 2147-VIII, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Аналогічна норма передбачена у частини тринадцятій статті 141 ЦПК України (у редакції Закону №2147-VIII)

При цьому питання щодо розподілу судових витрат Велика Палата Верховного Суду не вирішувала.

Пунктом 4 частини першої статті 220 ЦПК України в редакції до набрання чинності Закону № 2147-VIII, передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Аналогічна норма передбачена у пункті 3 частини першої статті 270 ЦПК України у редакції Закону №2147-VIII.

Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України в редакції до набрання чинності Закону № 2147-VIII, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Аналогічні положення щодо покладення судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог містяться у частині першій статті 141 ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII.

Ураховуючи встановлені судами обставини справи, характер та суть заявлених вимог, те, що позовна вимога про визнання недійсним іпотечного договору є основною вимогою у спорі, судовий збір на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню із ТОВ «Кредитні ініціативи».

Виходячи із вищенаведених вимог процесуального закону, ураховуючи те, що питання про розподіл судових витрат у постанові від 29 травня 2018 року не було вирішене, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне прийняти додаткову постанову, якою заяву ОСОБА_2 задовольнити частково та вирішити питання про присудження останній понесених нею судових витрат за подачу заяви про перегляд судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України в редакції до набрання чинності Закону № 2147-VIII.

Судові витрати за розгляд справи в апеляційному порядку стягненню на корить ОСОБА_2 не підлягають, оскільки рішення суду апеляційної інстанції, яким стягнуто із ОСОБА_2 судовий збір скасовано, а відомості про його виконання в матеріалах справи відсутні.

Станом на день подачі позову (25 червня 2015 року) ОСОБА_2 сплатила судовий збір у сумі 974 грн 40 коп., виходячи із заявлених 4 немайнових вимог, оскільки за кожну немайнову вимогу ставка судового збору складала 1 тис. 218 грн *0,2 = 243 грн 60 коп.

Згідно з платіжним дорученням від 6 листопада 2017 року за подачу заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_2 сплатила судовий збір у розмірі 6 тис. 240 грн, проте відповідно до положень статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання такої заяви сплаті підлягало 130 % від ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а саме 130% * 974 грн 40 коп. = 1 тис. 266 грн 72 коп., які слід стягнути з ТОВ «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_2

Відповідно до частин першої, другої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, - в розмірі переплаченої суми.

Оскільки при поданні заяви про перегляд ОСОБА_2 сплатила судовий збір у більшому розмірі, ніж встановлений законом (сплачено 6 тис. 240 грн, мала сплатити 1 тис. 266 грн 72 коп.), то переплачену суму судового збору у розмірі 4 тис. 973 грн 28 коп. слід повернути ОСОБА_2 з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 88, 220 ЦПК України в редакції до набрання чинності Закону № 2147-VIII та підпунктами 1 та 2 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції Закону №2147-VIII), Велика Палата Верхового Суду

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з ТОВ «Кредитні ініціативи» (04655, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки 21, , МФО 300346, п/р НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) 1 тис. 266 (одну тисячу двісті шістдесят шість) гривень 72 копійки.

Повернути ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) з Державного бюджету України зайво сплачений судовий збір у розмірі 4 тис. 973 (чотири тисячі дев`ятсот сімдесят три) гривні 28 копійок, що внесений згідно з квитанцією від 06 листопада 2017 року, отримувач платежу УДКСУ у Печерському районі міста Києва, банк отримувача ГУ ДКСУ у м. Києві, поточний рахунок отримувача 0007, код отримувача - 38004897, код банку отримувача - 820019.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. С. Князєв Суддя-доповідач Н. П. Лященко
Судді: Н. О. Антонюк О. С. Золотніков
Т. О. Анцупова Л. М. Лобойко
С. В. Бакуліна О. Р. Кібенко
В. В. Британчук О. Б. Прокопенко
Ю. Л. Власов В. В. Пророк
М. І. Гриців Л. І. Рогач
Д. А. Гудима О. М. Ситнік
В. І. Данішевська В. Ю. Уркевич
Ж. М. Єленіна О. Г. Яновська