ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 6/753/113/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Лужецької О.Р.,

за участю секретаря Григораш Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лисенка Сергія Олексійовича про визначення частки майна та встановлення порядку користування частками у спільному сумісному майні, -

В С Т А Н О В И В:

04.12.2018 р. до Дарницького районного суду м. Києва надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лисенка С.О., відповідно до якого приватний виконавець просить визначити частку майна ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1 , яким він володіє спільно з ОСОБА_2 у розмірі Ѕ частки та встановити порядок користування даною квартирою, шляхом виділення у користування ОСОБА_1 житлових кімнат.

Вимоги подання приватного виконавця мотивовані тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенка С.О. знаходиться виконавче провадження № 56606687 з виконання виконавчого листа № 2-3483/2009 від 22.03.2011 р., виданого Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» боргу в розмірі 192 583 грн. 74 грн.

За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 . За відомостями обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 .

Приватний виконавець посилається на те, що відповідно до ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 13.06.2018 р., якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно, попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Разом з тим, рішення суду на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно відповіді Регіонального сервісного центру в м. Києва на запит приватного виконавця, за боржником зареєстровано автотранспортний засіб, а саме: Skoda Superb Classic 2006 року випуску, н/з НОМЕР_2 , на який накладено арешт. Постановою приватного виконавця від 18.07.2018 р. даний автомобіль оголошено в розшук.

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запити, інше майно та/або кошти належні боржнику на праві приватної власності, та на які можливо звернути стягнення - відсутні.

У процесі виконання рішення суду встановлено, що з 27.10.2007 р. ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за ОСОБА_2 зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Дата державної реєстрації права власності - 13.05.2015 р., отже нерухоме майно вважається таким, що набуте за час шлюбу.

Отже, враховуючи, що відсутність іншого майна, на яке можливо звернути стягнення, унеможливлює виконання судового рішення, стягнення має бути звернутим на майно боржника, яке перебуває у спільній сумісній власності, тобто на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , в зв`язку з чим приватний виконавець звернувся до суду з поданням про визначення частки майно в спільній сумісній власності.

В судове засідання приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Лисенко С.О. не з`явився, подав заяву про розгляд подання без його участі.

Стягувач та боржник в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду подання повідомлялись належним чином, будь-яких клопотань, заяв, письмових пояснень/заперечень щодо поданого подання приватного виконавця про визначення частки майна в спільній сумісній власності, до суду не надійшло.

Суд, заслухавши пояснення приватного виконавця, врахувавши його доводи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Встановлено, що заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19.11.2009 р., розглянув позов ВАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на солідарно користь ВАТ «Кредитпромбанк» 190 853 грн. 74 коп., судові витрати в сумі 1 730 грн., а всього - 192 583 грн. 74 коп.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10.11.2011 р. замінено первісного стягувача - ВАТ «Кредитпромбанк» на його правонаступника - ПАТ «Дельта Банк».

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенка С.О. від 13.06.2018 р. відкрито виконавче провадження ВП № 56606687 на підставі виконавчого документу № 203483/2009, виданого 22.03.2011 р. Дарницьким районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» боргу в розмірі 192 583 грн. 74 грн., якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно, попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

За відомостями обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місяця проживання ГУ ДМС України в м. Києві від 19.06.2018 р. та інформацією боржник ОСОБА_1 значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 , дані за 05.06.2013 р.

З наданих суду матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 13.06.2018 р. приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника.

Згідно відповіді Регіонального сервісного центру в м. Києва на запит приватного виконавця, за боржником зареєстровано автотранспортний засіб, а саме: Skoda Superb Classic 2006 року випуску, н/з НОМЕР_2 , на який накладено арешт.

Постановою приватного виконавця від 18.07.2018 р. даний автомобіль оголошено в розшук.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України від 13.06.2018 р., інформацію про боржника як особу, яка працює за трудовим чи цивільно-правовим договором, про останнє місце роботи не знайдено.

Згідно відповіді ПФУ від 13.06.2018 р., інформацію про боржника, як особу, що отримує пенсію не знайдено.

Згідно відповідей Державної фіскальної служби України від 23.06.2018 р., інформація щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь боржника в ДРФО відсутня.

Згідно відповіді ДФС України від 13.03.2018 р., інформації про номери рахунків, відкриті боржником немає.

Відповідно до Актів приватного виконавця від 17.07.2018, 18.10.2018 року виконавцем здійснювались виходи за встановленим місцем проживання боржника, однак двері ніхто не відчинив, залишено виклик приватного виконавця.

Виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запити, інше майно та/або кошти належні боржнику на праві приватної власності, та на які можливо звернути стягнення - відсутні

Отже нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_1 , вважається таким, що набуте за час шлюбу.

Звертаючись в суд з поданням, державний виконавець посилається на те, що боржник у добровільному порядку не виконав судове рішення, тому просить суд визначити частку майна боржника - ОСОБА_1 у майні, а саме у квартирі АДРЕСА_1 , яким він володіє спільно з ОСОБА_2 , у розмірі Ѕ частки.

Положеннями ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно ст. 443 ЦПК України, питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Положеннями ст. 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно із частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

За змістом ст. 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Судом встановлено, що право власності на квартиру № ОСОБА_2 , набуте в шлюбі, а отже є спільним майном подружжя.

Доказів того, що на квартиру АДРЕСА_1 не розповсюджується режим спільної сумісної власності подружжя та він належить на праві особистої приватної власності ОСОБА_2 чи доказів того, що частка боржника становить менше Ѕ суду надано не було та матеріали справи не містять.

Верховний Суд у постанові від 11.04.2018 р. по справі № 464/2227/17 зазначив, що задовольняючи подання державного виконавця про визначення частки майна боржника, яким він володіє спільно із іншими особами, суд першої інстанції правомірно виходив із того, що визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення з нього боргу. Визначення частки не призведе до звуження належних боржнику прав на житло, оскільки предметом розгляду подання є не звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності.

Також, Верховний Суд у своїй постанові від 25.04.2018 року у справі № 534/795/14-ц зазначив, що аналіз ст. 379 ЦПК України (2004 року), ч. 6 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції, що діяла на час розгляду справи), ст.ст. 60, 61, 70 СК України дає підстави для висновку, що суди попередніх інстанцій, виходячи з того, що боржник має заборгованість та наявного у нього майна недостатньо для погашення заборгованості в повному обсязі, дійшли обгрунтованого висновку про визначення належної боржнику частки у спільному майні подружжя для подальшого погашення вказаної заборгованості.

Як встановлено судом, при примусовому виконанні судового рішення приватним виконавцем вчинені всі можливі виконавчі дії та в повній мірі вжито заходів щодо розшуку майна боржника.

Наявні в матеріалах подання докази свідчать про умисне ухилення боржника від виконання зобов`язань покладених на нього рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19.11.2009 р., а наявного майна боржника недостаньо для погашення заборгованості в повному обсязі.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення подання приватного виконавця в частині про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншою особою, що є адекватним ступенем втручання до його права та права інших осіб, а також узгоджується з положеннями національного законодавства та практикою Європейського суду з прав людини, з метою забезпечення принципу верховенства права та обов`язковості виконання судового рішення.

Визначаючи частку боржника ОСОБА_1 в спільному майні подружжя, слід виходити з рівності сторін, а тому її слід визначити як 1/2. Суд в цьому випадку виходить з того, що під час розгляду подання боржником не було доведено іншого, а саме що частки в спільному майні подружжя є іншими.

Що стосується встановлення порядку користування даною квартирою, шляхом виділення у користування ОСОБА_1 житлових кімнат, то суд дійшов до наступного.

Виходячи з аналізу норм цивільного процесуального законодавства, суд приходить до висновку, що питання встановлення порядку користування квартирою не є предметом розгляду на стадії виконання рішення суду, оскільки є самостійною позовною вимогою, яку слід розглядати в позовному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, вимога приватного виконавця про встановлення порядку користування даною квартирою, шляхом виділення у користування ОСОБА_1 житлових кімнат задоволенню не підлягає.

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 60,70 СК України, ст.ст. 356, 357, 368 ЦК України, ст.ст. 259-261, 353-355, 443 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Подання подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лисенка Сергія Олексійовича про визначення частки майна та встановлення порядку користування частками у спільному сумісному майні задовольнити частково.

Визначити частку майна боржника - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) у спільному майні, а саме в квартирі АДРЕСА_1 , загальною площею 42,3, кв.м., житловою площею 17,9 кв.м., як 1/2 частку.

В іншій частині вимог - відмовити

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга на ухвали суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА