Справа № 569/6073/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі - Корнійчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

Просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на її користь на утримання сина, та стягнути аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн.щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідної категорії віку з моменту подачі позову до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 20.06.2011 року у справі № 2-231/11 було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий рівень вона одна не зможе забезпечити , тому батько1, який здоровий та працездатний, зможе сплачувати аліменти. Відповідач ніде офіційно не працює, ате неофіційно має стабільний дохід. Як їй відомо, аліменти відповідач нікому іншому не платить, стягнень по виконавчим документам з Відповідача не проводяться, інших утриманців чи неповнолітніх дітей немає.

Представник позивачки ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_4 , до початку судового засідання подала заяву з проханням розглянути справу без їхньої участі. Позов підтримав в частині стягнення аліментів у розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Згідно поданого відповідачем ОСОБА_3 відзиву вбачається, що позовні вимоги відповідач визнає частково в розмірі 1060,00 грн. в зв`язку з тим, що він офіційно не працює, його дохід є нерегулярним, мінливим. А також те, що в нього непрацездатні батьки, пенсіонери, яких він доглядає та витрачає кошти на лікування. Крім того, він купує дитині речі і надає грошову допомогу. Подані позивачем докази не підтверджують обґрунтування заявлених вимог . Відповідачем до відзиву також долучено копії письмових документів, на які відповідач посилається як на докази та які були досліджені в судовому засіданні.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з"явився, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін.

Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 7,зареєстрований Томашгородською селищною радою Рокитнівського району Рівненської області. Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 20.06.2011 року у справі № 2-231/11 з відповідача було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 500 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно відмітки в паспорті позивачки вбачається, що її прізвище змінено з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 » після реєстрації шлюбу з ОСОБА_8 , 1980 р.н. Відповідно до вимог частини першої статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до вимог частини першої статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому,відповідно до частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2019 пo 30 червня - 2027 грн., с 01 липня пo 30 листопада 2118 грн., з 01 грудня - 2218 грн. Як визначено у статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з принципами Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. (Принцип 2). Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. (Принцип 4). Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Він повинен, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. (Принцин 6). Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення дитини на рівні встановленого прожиткового мінімуму є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. За наведених обставин, враховуючи загальні засади регулювання сімейних відносин, визначених у статті 7 СК України, а саме, рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї, а також приймаючи до уваги положення частини другої статті 182 СК України, суд вважає необхідним та доцільним збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, визнаючи вказаний розмір аліментів справедливим та розумним. При ухваленні рішення, враховуючи зміст позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути аліменти саме в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, враховуючи, що при виконанні рішення суду будуть нараховані аліменти у грошовому еквіваленті, що є справедливим та законним з врахуванням того, що прожитковий мінімум на дитину не є сталим, тому розмір аліментів буде змінюватися в залежності від зміни прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки судом встановлено наявність рішення суду про стягнення аліментів у цивільній справі № 2-231/11, то за зазначеним виконавчим документом слід припинити виконання. В разі наявності заборгованості за вказаним виконавчим документом, проводити стягнення нарахованої заборгованості по аліментах до повного виконання. Суд також враховує, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням суду від 20.06.2011 року (500 гривен) на теперішній час є значно меншим від мінімального розміру аліментів, встановленого частиною другою статті 182 СК України.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду, тому не заслуговує на увагу прохання позивача про стягнення аліментів з дня подачі позову до суду .

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

При пред"явленні позову про зміну розміру аліментів, позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", на виконання вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

На підставі вищевикладеного ст.ст. 180, 182, 192, СК України , керуючись ст.ст. 12,81,264-268, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р I Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 , задовольнити.

Змінити розмір аліментів та стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.

У зв`язку з задоволенням позову про зміну розміру аліментів, припинити з дня набрання рішенням законної сили подальше примусове виконання рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 20.06.2011 року у цивільній справі № 2-231/11 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

В разі наявності заборгованості за вказаним рішенням суду, проводити стягнення нарахованої заборгованості по аліментах до повного виконання. Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. в прибуток державного бюджету .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного рішення суду безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Позивач: ОСОБА_1 , проживає: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 . Відповідач: ОСОБА_2 , проживає: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 . Повне рішення виготовлене - 27.06.2019 р.

Суддя: О.В.Панас