КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 758/2417/19 Головуючий у 1 інстанції: Гребенюк В.В.
провадження № 22-ц/824/8050/2019 Суддя-доповідач: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 червня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Олійника В.І.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Журби С.О.,

при секретарі Бондаренко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Імідж Фінанс» на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 26 лютого 2019 року у складі судді Гребенюка В.В. у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в :

У лютому 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій з урахуванням уточнень просив:

накласти арешт на належне ТОВ «Компанія з управління активами «Імідж Фінанс» на праві приватної власності рухоме та нерухоме майно та грошові кошти товариства на рахунках в банківських установах;

заборонити вчинення будь-яких дій будь-якими особами, спрямованих на набуття, зміну або припинення речових прав, у тому числі передачу/отримання в оренду, найм, заставу, іпотеку рухомого та нерухомого майна належного товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Імідж Фінанс» на праві приватної власності;

Заборонити вчинення будь-якими суб`єктами державної реєстрації прав усіх реєстраційних дій щодо відчуження, передачі в оренду, найм, заставу, іпотеку та будь-яких інших дій щодо об`єктів рухомого та нерухомого майна, належного Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Імідж Фінанс» на праві приватної власності;

заборонити засновникам та власникам ТОВ «Компанія з управління активами «Імідж Фінанс» ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та/або іншим фізичним і юридичним особам вчиняти дії щодо розпорядження їх частками учасника у статутному капіталі ТОВ «Компанія з управління активами «Імідж Фінанс»;

заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації (державним реєстраторам, державним і приватним нотаріусам) здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо державної реєстрації змін до відомостей про ТОВ «Компанія з управління активами «Імідж Фінанс», які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Заявник ОСОБА_2 зазначав, що відповідачем у даній справі є ТОВ «КУА «Імідж Фінанс», що діє від свого імені в інтересах та за рахунок венчурного закритого недиверсифікованого пайового інвестиційного фонду «Міністерський» (реєстраційний код за ЄДРІСІ 23300218) і сума заборгованості у розмірі 26 554 623 грн. 56 коп. підлягає стягненню з ТОВ «КУА «Імідж Фінанс» в судовому порядку.

Також вважав необхідним вжити заходів забезпечення позову, оскільки невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, виходячи з наступного.

Вказував, що аналіз інформації, що міститься у відкритих джерелах інформації, свідчить про те, що розмір статутного капіталу Відповідача становить 10 000 000 грн., що є меншим у 2,6 рази від суми заявлених позовних вимог. У випадку задоволення позову та звернення стягнення на майно зазначеного товариства статутного капіталу буде недостатньо для відшкодування усієї суми заборгованості.

Зазначав, що на час звернення та протягом двох років (від 01.01.2017 року) ТОВ «КУА «Імідж Фінанс» вчиняються дії, що свідчать про ухилення від виконання відповідачем умов договору, що у свою чергу свідчить, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист порушених прав позивача, за захистом яких він звертається до суду.

Позивач вважав, що його позов має бути забезпечений у спосіб арешту рухомого та нерухомого майна ТОВ «КУА «Імідж Фінанс», заборони вчинення будь-яких дій будь-якими особами, спрямованих на набуття, зміну або припинення речових прав належних ТОВ «КУА «Імідж Фінанс», у тому числі передачу/отримання в оренду, найм, заставу, іпотеку об`єктів нерухомого майна, а також заборони вчинення будь-якими суб`єктами державної реєстрації прав усіх реєстраційних дій щодо відчуження, передачі в оренду, найм, заставу, іпотеку та будь-яких інших дій щодо об`єктів рухомого та нерухомого майна, належного ТОВ «КУА «Імідж Фінанс» на праві приватної власності.

Позивач наголошував, що він не має процесуальної можливості та повноважень будь- яким чином контролювати добросовісність здійснення ТОВ «КУА «Імідж Фінанс» повноважень власника свого майна - він може будь-яким чином одноосібно розпорядитися належним йому майном (продати, подарувати тощо). Ризик відчуження є високим з огляду на наявність об`єктивних підстав, які обумовлюють підставність заявлених позовних вимог про стягнення 26 554 623 грн. 56 коп.

Також на наявність ризиків відчуження майна, що у подальшому утруднить та/або унеможливить виконання рішення суду вказують і фінансові проблеми кінцевого бенефіціара відповідача - ОСОБА_1 .

Крім того, зазначав, щозгідно відкритої інформації, що міститься у реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців ОСОБА_1 є кінцевим бенефіціаром ТОВ «КУА «Імідж Фінанс». Згідно даного сайту «Судова влада» ОСОБА_1 є відповідачем у ряді справ, у яких заявлено заяви про забезпечення позовів (№756/1631/19, 756/1510/19).

Задоволення таких позовів може мати наслідком звернення стягнення на корпоративні права ОСОБА_1 у ТОВ «КУА «Імідж Фінанс», що у свою чергу додатково утруднить виконання рішення суду зайого ( ОСОБА_2 ) позовом.

Крім того, аналіз інформації, що міститься у відкритому доступі щодо інших, пов`язаних із відповідачем юридичних осіб, засновником або одноосібним кінцевим бенефеціаром яких є ОСОБА_1 , свідчить про наявність значних фінансових проблем у кожної з них.

Звертав увагу на те, що згідно відкритої інформації, що міститься у реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців ОСОБА_1 є одноосібним кінцевим бенефіціаром ТОВ «Буйфіш Холдінгс».

Заявник вважав, що є факти, які однозначно вказують на наявність фінансових проблем у ТОВ «КУА «Імідж Фінанс», а також ОСОБА_1 , як бенефіціарного власника ТОВ «КУА «Імідж Фінанс», на корпоративні права якого може бути звернуте стягнення, а відтак і реальної загрози невиконання рішення суду у справі за його ( ОСОБА_2 ) позовом до ТОВ «КУА «Імідж Фінанс», кінцевим бенефіціаром якого є ОСОБА_1 .

Також ОСОБА_1 володіє часткою у статутному капіталі або/та є кінцевим бенефіціарним власником таких компаній: - ТОВ «Буйфіш Холдінгс» (); - ТОВ «Імідж Пікчерз» (); - ПП «Промгазсервіс» (); - ТОВ «Торговий дім «Брок-інвест» (); - ТОВ «Імідж Фуд» (); - ТОВ «Імідж принт» (); - ТОВ «Імідж фінанс груп» ().

На даний час він (заявник) позбавлений об`єктивної процесуальної можливості здійснювати контроль за розпорядженням бенефіціарними власниками своїми частками у статутному капіталі відповідача та вказаних вище компаній. У свою ж чергу їх (майнових прав, корпоративних прав) відчуження в одній із компаній може мати негативні наслідки для інших, так само як і прийняття управлінського рішення чи про відчуження майна компанії чи взагалі про їх припинення матиме наслідком припинення інших. У свою чергу, такі дії у майбутньому матимуть наслідки невиконання рішення суду у даній справі, так як згідно норм Цивільного кодексу України майнові права є майном (ст.177 ЦК України), і на це майно може бути накладено стягнення.

За наведених обставин заявник вважав об`єктивно необхідним вжитгя заходів забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1 , ОСОБА_4 (бенефіціарні власники Відповідача) та/або іншим фізичним і юридичним особам вчиняти дії щодо розпорядження його часткою учасника у статутному капіталі ТОВ «Компанія з управління активами «Імідж фінанс» (), а також заборони будь-яким іншим особам (державним реєстраторам, державним і приватним нотаріусам) здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо державної реєстрації змін до відомостей про ТОВ «Компанія з управління активами «Імідж фінанс» (), які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Також зазначав, що метою вжиття забезпечення позову є охорона його (позивача) матеріально-правових інтересів, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення у разі прийняття такого, і забезпечення позову має бути спрямоване проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 26 лютого 2019 року заяву задоволено частково.

Накладено арешт на належне ТОВ «КУА «Імідж Фінанс» на праві приватної власності рухоме та нерухоме майно та грошові кошти на рахунках в банківських установах в межах суми позову у розмірі 26 554 623 грн. 56 коп. до набрання рішенням законної сили.

Заборонено засновникам та власникам ТОВ «КУА «Імідж Фінанс» ОСОБА_1 , ОСОБА_3 вчиняти дії щодо розпорядження їх частками учасника у статутному капіталі ТОВ «КУА «Імідж Фінанс» в межах суми позову у розмірі 26 554 623 грн. 56 коп. до набрання рішенням у даній справі законної сили.

Заборонено вчинення суб`єктами державної реєстрації прав реєстраційних дій, спрямованих на набуття, зміну або припинення речових прав, відчуження, передачі/отримання в оренду, найм, заставу, іпотеку рухомого та нерухомого майна, належного ТОВ «КУА «Імідж Фінанс» на праві приватної власності та щодо державної реєстрації змін до відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань до набрання рішенням у даній справі законної сили;

В іншій частині в задоволенні вимог заяви відмовлено.

В апеляційнихскаргахОСОБА_1 та ТОВ «КУА «Імідж Фінанс» з підстав порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції з посиланням на те, що стороною подано заяву про забезпечення позову з наведенням в ній недостовірної інформації, а саме, що сума в розмірі 26554623 грн. 56 коп, на яку накладається забезпечення, не відповідає розміру реального зобов`язання, власне майно ТОВ «Компанія з управління активами «Імідж Фінанс» і майно (активи) пайових фондів належать різним власникам, ТОВ «Компанія з управління активами «Імідж Фінанс» є неналежним відповідачем у справі, так як у відносинах з позивачем діє в інтересах пайового фонду як управитель, а не у власних інтересах і застосування заходів забезпечення неподаного на той час позову є передчасним і необґрунтованим, оскільки заявником надано недостовірну інформацію та не надано жодного доказу щодо наявності підстав, передбачених ст.149 ЦПК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг вважає, що апеляційні скарги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову суд взяв до уваги характер спірних правовідносин, вагомість поданих доказів та виходив з висунутих у цій справі позовних вимог на майбутнє в разі подачі позовної заяви, оскільки невжиття таких заходів за заявою ОСОБА_2 може призвести до утруднення чи невиконання можливого рішення суду.

Проте, такі висновки не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Як зазначає позивач, дійсно заборгованість відповідача на дату підписання акту звірки взаєморозрахунків 18.12.2015 року складала 20 870 500 гривень.

Проте, позивачем було укладено три договори про відступлення права вимоги (цесії), надано повідомлення та підписано акт прийому-передачі:

- 31.12.2015 року між позивачем та ТОВ «Компанія управління активами «Діалог плюс» на суму 4 650 000 грн.;

- 10.11.2016 року між позивачем та гр. ОСОБА_5 на суму 1 082 500 грн.;

- 10.11.2016 року між позивачем та гр. ОСОБА_6 на суму 1 497 500 грн., що за твердженнями в апеляційних скаргах свідчить про те, що зобов`язання відповідача перед позивачем складають суму в розмірі 13 640 500 грн., але в будь-якому випадку відповідач на даний час не набув обов`язку щодо повернення коштів, а позивач на цей час не має прав на повернення даних коштів, так як відповідно до пункту 3 Договору від 18 грудня 2015 року про розірвання Інвестиційного договору №П-3/001-084 від 15 грудня 2014 року (т.2, а.с.37), за яким сторони підтвердили (п.2), що сума отриманих Фондом від Інвестора коштів складала 20 870 500 грн. і Фонд зобов'язується повернути Інвестору суму в розмірі 13 640 500 грн. згідно умов інвестиційного договору №П-3/001-084 від 15 грудня 2014 року, а саме, протягом 10 (десяти) календарних днів після укладення з третьою особою інвестиційних догорів на машино-місця, або договорів купівлю машино-місць (п.3).

Отже, відповідач зобов`язаний був повернути позивачу суму в розмірі 13640500 гри. впродовж 10-ти днів після укладення договорів купівлі - продажу машино-місць.

Відповідно до положень ЗУ «Про інститути спільного інвестування» ТОВ «Компанія з управління активами «Імідж Фінанс» управляє трьома венчурними закритими недиверсифікованими пайовими фондами «МІНІСТЕРСЬКИЙ», «НАУКА», «ПЕЧЕРСЬК ПЛАЗА».

За п.1 ст.41 ЗУ «Про інститути спільного інвестування» пайовий інвестиційний фонд - це активи, що належать інвесторам на праві спільної часткової власності, перебувають в управлінні компанії з управління активами та обліковуються останньою окремо від результатів її господарської діяльності.

Згідно з пунктом 2 ст.64 ЗУ «Про інститути спільного інвестування» ТОВ «Компанія з управління активами «Імідж Фінанс» під час провадження діяльності з управління активами інституту спільного інвестування не має права здійснювати за власні кошти операції з активами інституту спільного інвестування, якими вона управляє.

Тому власне майно ТОВ «Компанія з управління активами «Імідж Фінанс» і майно (активи) пайових фондів належать різним власникам.

За твердженнями апелянтів ухвалою помилково заблоковано активи 225 (двохсот двадцяти п`яти) фізичних осіб та зупинено фінансування будівництва по двох об`єктах:

-житлово-офісного комплексу з об`єктами соціально-побутового, торговельного призначення та паркінгу по вул иці Кіквідзе,17 в Печерському районі м іста Києва»;

-житлово-офісного комплексу з об`єктами соціально-побутового, торговельного призначення та підземним паркінгом по вулиці Кондратюка, 1 в Оболонському районі міста Києва і заявник отримував дивіденди та розраховувався за інвестиційні сертифікати (а.с.16-18), та він є власником 50% сертифікатів фонду «Міністерський».

За твердженнями апелянтів заявник у заяві зазначав, що вчиняє дії, які свідчать про ухилення від виконання зобов`язання, хоча зі свого боку не вживав заходів досудового врегулювання спору.

Також апелянти вважають, що ТОВ «Компанія з управління активами «Імідж Фінанс» є неналежним відповідачем по справі, так як у відносинах з ОСОБА_2 . діє в інтересах пайового фонду як управитель, а не у власних інтересах.

Апелянти вважають безпідставним причинно - наслідковий зв`язок існування ризиків відчуження майна засновниками відповідача - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , оскільки вимоги, які викладені в заяві, є майновими і не мають відношення до корпоративних відносин, які належать до юрисдикції господарських судів згідно положень ст.20 ГПК України і позивач не претендує на корпоративні права засновників.

Крім того, відповідно до ч.ч.1-3 статті 96 ЦК України учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов`язання юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов`язання її учасника (засновника), крім випадків встановлених установчими документами та законом, а судом не досліджувалися установчі документи товариства і тому

задоволення позовних вимог в будь-якому випадку не вплине на права та обов`язки засновників відповідача.

Проте, судом накладено арешт на кошти Товариства, позбавляючи його можливості відповідно до апеляційних скарг сплачувати заробітну плату працівникам, щомісячний фонд якої складає більш ніж 100000 гривень. та здійснення обов`язкових платежі в бюджет в розмірі близько 150 000 грн щомісячно.

Відповідно до ст.149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується шляхом, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження та реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін негайно вжити заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно, заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Згідно з ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, вони не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача - ТОВ «Компанія з управління активами «Імідж Фінанс» (т.1. а.с.82-90) від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Згідно ч.ч.1-4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ухвали Подільського районного суду міста Києва від 04 березня 2019 року ОСОБА_2 звернувся з позовом про стягнення заборгованості до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Імідж Фінанс» і при цьому не заявив позовних вимог до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які є засновниками та власниками ТОВ «Кампанія з управління активами «Імідж Фінанс» і на вимогах до яких була обґрунтована заява про забезпечення позову і накладення арешту на майно ТОВ «Кампанія з управління активами «Імідж Фінанс» із заборонами їм вчиняти дії щодо розпорядження їх частками та забороною вчинення дій щодо майна, належного ТОВ «Кампанія з управління активами «Імідж Фінанс».

Щодо засновників і власників ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , то про них як відповідачів не зазначено у заяві про забезпечення позову, а лише є посилання на них і ухвалою суду покладено на них певні обов'язки -заборони.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність доказів щодо наявності підстав, викладених в ст.149 ЦПК України та достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборон може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно зіст.ст.77-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.376 підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про часткове задоволення заяви.

З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржувану ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 26 лютого 2019 року слід скасувати і прийняти постанову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Імідж Фінанс» задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 26 лютого 2019 року скасувати і прийняти постанову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 01 липня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: