Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Л. М. ,

при секретарі Вангородська О. С.,

за участі представника позивача адвоката Шимка А.О.,

представників відповідачів адвоката Володька І.С., Декало Л.І.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю « Білоцерківвода», Товариства з додатковою відповідальністю « Страхове товариство з додатковою відповідальністю « Глобус» про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з цивільним позовом до ОСОБА_2 , ТОВ «Білоцерківввода», ТДВ «СТДВ «Глобус» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивач мотивувала тим, що 07 липня 2017 року близько 17 год. 45 хв. водій ТОВ « Білоцерківвода» ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись на 79 км а/д Київ-Одеса на території Білоцерківського району Київської області у напрямку до м. Одеса, в порушення вимог п.п. 1.5, 2.3(д), 10.1, 13.3 Правил дорожнього руху України невірно оцінив дорожні умови та обстановку, проявив неуважність, почав виконувати маневр випередження автомобіля «Шевроле», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 справа, що створило для водія ОСОБА_3 виникнення небезпеки для руху, яка переросла у аварійну обстановку, і водій ОСОБА_3 повернула кермо ліворуч, після чого її автомобіль став некерованим і виїхав на зустрічну смугу руху, де сталося зіткнення з автомобілем «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався в зустрічному напрямку до м. Київ. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_3 , який є власністю позивача ОСОБА_1 , отримав механічні пошкодження. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області кримінальне провадження № 0004185 щодо ОСОБА_2 було закрито, а останнього звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в зв`язку з примиренням з потерпілою ОСОБА_3 . ОСОБА_1 до участі у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_2 не залучалася. 28.07.2017 року був проведений огляд автомобіля «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_3 щодо встановлення вартості відновлюваного ремонту та визначення матеріального збитку. Відповідно до Звіту № 78/07/17 від 31.07.2017 року про оцінку вартості матеріального збитку розмір збитків складає 442 014 грн 20 коп. Також, відповідно до Звіту 117/07/18 від 30.07.2018 року вартість післяаварійного транспортного засобу «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_3 складає 106 510 грн 33 коп. Позивачка зазначила, що внаслідок ДТП та у зв`язку із пошкодженням її автомобіля зазнала матеріальних збитків в сумі 335 503 грн 87 коп. Уточнивши позовні вимоги/ а.с.102-106/ , позивач просить суд стягнути солідарно зі співвідповідачів ТОВ «Білоцерківввода», ТДВ «СТДВ «Глобус», ОСОБА_2 на її користь матеріальний збиток внаслідок пошкодження автомобіля в сумі 335 503 грн 87 коп., витрати за проведення автотоварознавчої експертизи в сумі 1300 грн та судовий збір в сумі 3368 грн 03 коп.

Представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Володьком І.С. подано відзив на позов / а.с.82-86/, в якому зазначено, що ОСОБА_2 є нененалежним відповідачем у даному спорі, оскільки він працює водієм ТОВ « Білоцерківвода» і ДТП мала місце під час виконання ним трудових обов`язків , автомобіль «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 є власністю товариства, цивільно-правова відповідальність якого застрахована ТДВ « СТДВ « Глобус» згідно полісу № АК/3106923, а тому в силу приписів статей 1172 та 1194 ЦК України ТДВ « СТДВ « Глобус» в межах суми страхового відшкодування та ТОВ « Білоцерківвода» понад цієї суми мають нести цивільну відповідальність перед ОСОБА_1

Відповідач Товариство з додатковою відповідальністю « Страхове товариство з додатковою відповідальністю « Глобус» у поданому до суду відзиві позов не визнав/ а.с.125-129/ , зазначивши, що дійсно цивільно-правова відповідальність водія ТОВ «Білоцерківвода» ОСОБА_2 застрахована в ТДВ «СТДВ «Глобус» згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК-3106923. Проте позивачем було порушено вимоги статей 33, 33-1, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме ОСОБА_1 транспортний засіб для огляду ТДВ «СТДВ «Глобус» не надала, повідомлення про ДТП від ОСОБА_1 страхова компанія отримала лише 18 квітня 2018 року, а заяву про страхове відшкодування до теперішнього часу вона не подала, тому у ТДВ «СТДВ «Глобус» відсутній обов`язок перед ОСОБА_1 по виплаті страхового відшкодування.

Відповідач ТОВ « Білоцерківвода» направив до суду відзив / а.с.135-140/ , позовні вимоги ОСОБА_1 відхилено з тих мотивів, що цивільно- правова відповідальність водія транспортного засобу автомобіля «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ТОВ « Білоцерківвода», застрахована ТДВ « СТДВ « Глобус» згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК-3106923. Позивач ОСОБА_1 порушила вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , із заявою про страхове відшкодування до страхової компанії не зверталась, звіти оцінювача про розмір матеріального збитку виконані з порушеннями.

Суд, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 07 липня 2017 року близько 17 год. 45 хв. водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись на 79 км а/д Київ-Одеса на території Білоцерківського району Київської області у напрямку до м. Одеса, в порушення вимог п.п. 1.5, 2.3(д), 10.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, невірно оцінив дорожні умови та обстановку, проявив неуважність, почав виконувати маневр випередження автомобіля «Шевроле», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 справа, що створило виникнення небезпеки для руху, яка переросла у аварійну обстановку, водій ОСОБА_3 повернула кермо ліворуч, після чого її автомобіль став некерованим ї виїхав на зустрічну смугу руху, де сталося зіткнення з автомобілем «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався в зустрічному напрямку до м. Київ.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.03.2018 р. кримінальне провадження № 0004185 щодо ОСОБА_2 було закрито, а останнього звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України в зв`язку з примиренням з потерпілою ОСОБА_3 (а.с. 12-14).

Встановлено, що автомобіль «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_3 є власністю позивача ОСОБА_1 і внаслідок ДТП 07.07.2017 р. зазнав значних механічних пошкоджень.

Відповідно до звіту спеціаліста-оцінювача ОСОБА_5 . № АДРЕСА_1 /17 про оцінку вартості збитку, нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу від 31.07.2017 року, ринкова вартість автомобіля «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_3 на момент пошкодження складає 442 014,20 грн, вартість відновлювального ремонту КТЗ 515 595,81 грн, вартість відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу та втрати товарної вартості 335 503,87 грн, загальний висновок : величина вартості матеріального збитку автомобіля «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_3 дорівнює ринковій вартості та складає 442 014 грн 20 коп. (а.с. 17-20).

Величина вартості матеріального збитку підтверджується також протоколами огляду № 1 та № 2 від 28.07.2017 року (а.с. 21-22), ремонтною калькуляцією № 78/07/17 від 31.07.2017 року (а.с. 23-26) та фото автомобіля «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_3 під час проведення звіту (а.с. 33-36).

Згідно звіту № 117/07/18 про оцінку ринкової вартості колісного транспортного засобу ринкова вартість автомобіля «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_3 на дату проведення оцінки 28.07.2017 року складає 106 510 грн 33 коп. (а.с. 37-39).

Величина розрахунку ринкової вартості підтверджується протоколом огляду транспортного засобу № 1 та № 2 (а.с. 41, 42), ремонтною калькуляцією № 78/07/17 від 31.07.2017 року (а.с. 42-45) та фото автомобіля «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_3 під час проведення звіту (а.с. 51-54).

Встановлено, що дорожньо-транспортна пригода 07.07.2017 р. сталася при виконанні водієм ТОВ « Білоцерківвода» ОСОБА_2 своїх трудових обов`язків при керуванні автомобілем «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить роботодавцю.

Згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК-3106923 ТОВ « Білоцерківвода» / страхувальник/ застрахувало свою цивільно- правову відповідальність за участю забезпеченого транспортного засобу автомобіля «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 у ТДВ СТДВ « Глобус»/ страховик/. Термін дії страхового полісу з 30.03.2017 р. до 29.03.2018 р., ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну , складає 100 000 грн, розмір франшизи 500 грн / а.с.87/

Суд встановив, що 18.04.2018 року за вх..№ К-4122 ТДВ СТДВ « Глобус» отримало від ОСОБА_1 повідомлення від 13.04.2018 року про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 07.07.2017 р.

27 .05.2019 р., тобто, вже під час розгляду даного спору в суді, ОСОБА_1 подала до ТДВ СТДВ « Глобус» заяву про виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну внаслідок пошкодження автомобіля «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_3 внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, яка сталася 07.07.2017 р.

Листом від 03.06.2019 р. ТДВ СТДВ « Глобус» відмовило ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування з підстав, передбачених ст. ст. 37.1.3, 37.1.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , а саме, в зв`язку з неможливістю встановити розмір заподіяної шкоди та неподанням заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння дорожньо- транспортної пригоди.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Шимко А.О. пояснив, що ОСОБА_1 03.11.2017 р. передала свій автомобіль «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_3 « по генеральній довіреності» третім особам і він вибув з її володіння.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльнісю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до положень частин 1, 2, 5 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

За ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати/ страхового відшкодування/ для повного відшкодування завданої шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою/ страховим відшкодуванням/.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»

Відповідно до статті 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно ст.22 Закону № 1961-IV при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхової суми відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка було заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст.33.3 Закону № 1961-IV водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо- транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно/ транспортні засоби/ у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник/ працівник, аварійний комісар або експерт/, а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна/ транспортних засобів/.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до ст.37.1.3 Закону № 1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Відповідно до ст..37.1.4 Закону № 1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування / регламентної виплати/ є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Постановою Верховного Суду від 4 липня 2018 року по справі № 755/18006/15-ц зазначено, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Якщо деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником в деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик заподіювача шкоди.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобовязана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Зміст ст.89 ЦПК України передбачає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, суд визнає доведеним факт, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 07.07.2017 р. на 79 км а/д Київ-Одеса за участю автомобіля «Шевроле», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 сталася з вини водія автомобіля «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 внаслідок порушення ним вимог п.п. 1.5, 2.3(д), 10.1, 13.3 Правил дорожнього руху України.

Як зазначено у рішенні вище, ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 19.03.2018 р. ОСОБА_2 було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України в зв`язку з примиренням з потерпілою ОСОБА_3 , тобто, з нереабілітуючих обставин. А згідно ч.6 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені ухвалою суду про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої постановлено ухвалу, лише в питанні, чи мали місце ці дії/ бездіяльність/ та чи вчинені вони цією особою.

Також, на думку суду, доведеним є факт спричинення збитків власнику автомобіля «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_3 позивачу ОСОБА_1 від ДТП , що сталася 07.07.2017 р., в розмірі 335 503,87 грн, які обраховані як різниця між ринковою вартістю автомобіля до ДТП та вартістю автомобіля в пошкодженому стані / 442 014,20 грн (Рв) 106 510,33 грн (Вз) = 335 503,87 грн/. Наведений розрахунок узгоджується з правовою позицією Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною у постанові № 4 від 01.03.2013 р. п.15.

Заперечення представника ТОВ « Білоцерківвода» Декало Л.І. відносно недостовірності звітів про оцінку вартості збитку спеціаліста-оцінювача ОСОБА_5 є голослівними та немотивованими, а тому судом до уваги не приймаються.

Не заперечувався сторонами і той факт, що майнова шкода, заподіяна ОСОБА_1 , завдана ОСОБА_2 під час виконання трудових обов`язків водія ТОВ « Білоцерківвода».

Позивач ОСОБА_1 ставить питання про відшкодування майнової шкоди в розмірі 335 503,87 грн внаслідок пошкодження автомобіля та 1300 грн витрат по оцінці збитків з відповідачів ОСОБА_2 , ТОВ « Білоцерківода» та ТДВ «СТДВ « Глобус» в солідарному порядку. Однак, такі вимоги не узгоджуються з приписами норм ЦК України, що викладені вище, оскільки при даних правовідносинах можлива індивідуальна або субсидіарна форма відповідальності.

Враховуючи встановлені обставини, суд рахує, що у страховика ТДВ «СТДВ «Глобус» відсутній обов`язок з виплати страхового відшкодування позивачу ОСОБА_1 згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК-3106923 , оскільки нею порушено порядок , необхідний для його отримання , закріплений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , а саме статті 35 та 37 цього Закону, оскільки позивачем не було подано страховику заяву про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Закон не пов`язує можливість відступлення від цих строків з урахуванням поважності причин їх пропущення, тобто, строки є преклюзивними, із закінченням яких припиняється цивільне право як таке.

Суд вважає, що ТОВ « Білоцерківвода» несе відповідальність перед ОСОБА_1 за шкоду, причинену їхнім працівником ОСОБА_2 , в силу приписів статті 1172 ЦК України. Однак, відповідальність ТОВ « Білоцерківвода» згідно зі статтею 1194 ЦК України обмежена різницею між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, в даному випадку, різницею між фактичним розміром шкоди і лімітом відповідальності страховика за вирахуванням франшизи/ розрахунок : 335 503,87 грн 99 500 грн = 236 003,87 грн/

За змістом ст.ст. 22,1166 ЦК України збитками є також витрати позивача на проведення досліджень спеціаліста-оцінювача з визначення вартості збитку пошкодженого автомобіля в розмірі 1 300 грн / а.с.16/, які також підлягають стягненню з ТОВ « Білоцерківвода».

Таким чином, разом сума задоволених вимог складає 237 303,87 грн / 236 003,87 грн + 1 300 грн/

На підставі ст.141 ЦПК України судові витрати позивача ОСОБА_1 підлягають відшкодуванню відповідачем ТОВ « Білоцерківвода» в сумі 2 373,03 грн пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22,1166,1172,1187,1194 ЦК України , Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , ст.ст. 12, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю « Білоцерківвода»/ ідентифікаційний код 38010130/ на користь ОСОБА_1 / ідентифікаційний номер НОМЕР_4 / майнову шкоду в сумі 237 303,87 грн та судові витрати в сумі 2 373,03 грн, всього 239 676,90 грн / двісті тридцять дев`ять тисяч шістсот сімдесят шість грн 90 коп/.

У вимогах до ОСОБА_2 та Товариства з додатковою відповідальністю « Страхове товариство з додатковою відповідальністю « Глобус» - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Білоцерківський міськрайонний суд.

Повне рішення складено 25.06.2019 р.

СуддяЛ. М. Кошель