КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/8690//2019 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 червня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Сержанюка А.С., Сліпченка О.І.,

секретар судового засідання: Спеней О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 02 квітня 2019 року, постановлену у складі судді Миколаєць І.Ю., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про стягнення коштів.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 02 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вважає, що судом не було взято до уваги той факт, що до моменту розгляду позовної заяви у судовому засіданні 02 квітня 2019 року представником позивача було надіслано заяву про розгляд справи у відсутність позивача.

Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" відзив на апеляційну скаргу не надав.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду, суд першої інстанції виходив із положень п. 3 ч.1 ст.257 ЦПК України та того, що позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак не з`являвся в судові засідання призначені на 13 листопада 2018 року та 02 квітня 2019 року, не надав доказів поважності неявки до судових засідань, не надав заяву про розгляд справи без його участі.

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ч.5 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Вказані приписи кореспондуються з приписами п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, відповідно до якого суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законом установлено таку підставу для залишення позову без розгляду як неприбуття позивача вдруге поспіль.

Встановлено, що у вересні 2017 року позивач ОСОБА_1звернулася до суду із позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про стягнення коштів (а.с.3-7).

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2017 року провадження у справі відкрито, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 05 квітня 2018 року (а.с.29).

05 квітня 2018 року судове засідання було відкладено у зв`язку із неявкою позивача, розгляд справи призначено на 26 квітня 2018 року (а.с.36).

26 квітня 2018 року було проведено підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 15 жовтня 2018 року (а.с. 50-51).

Представник позивача був належним чином повідомлений про судове засідання, призначене на 15 жовтня 2018 року о 11 годині 30 хвилин, про що свідчить розписка наявна у матеріалах справи (а.с.52).

Однак, судове засідання 15 жовтня 2018 року не проводилося у зв`язку із вихідним днем, про що в матеріалах справи міститься довідка (а.с. 55), розгляд справи призначено на 13 листопада 2018 року о 11 годині 30 хвилин.

Представник позивача був повідомлений про судове засідання, призначене на 13 листопада 2018 року телефонограмою, яка наявна у матеріалах справи (а.с.56).

13 листопада 2019 року судове засідання було відкладено у зв`язку із неявкою позивача та представника позивача, розгляд справи призначено на 02 квітня 2019 року (а.с.65).

Представник позивача був належним чином повідомлений про судове засідання на 02 квітня 2019 року, про що свідчить розписка в матеріалах справи (а.с.67).

02 квітня 2019 року Святошинським районним судом міста Києва було постановлено ухвалу про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду (а.с.79-80).

Згідно із частинами 2, 3, 5 статті 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

У відповідності до положень ч. 1, 2, 5, ст. 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Отже, виходячи з вищенаведених норм процесуального права, судові виклики учасникам справи здійснюються судовими повістками, про вручення яких до суду повертається розписка з відміткою про дату вручення.

Однак, в матеріалах справи відсутня розписка про вручення позивачу судової повістки про час і місце розгляду справи 13 листопада 2018 року.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що позивач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи повторно не з`явивсяв судове засідання є безпідставним і таким, що не відповідає ст.ст. 128, 130 ЦПК України, оскільки в матеріалах справи відсутня розписка про вручення позивачеві судової повістки на 13 листопада 2018 року.

Повідомлення представника позивача про час і місце розгляду справи 13 листопада 2018 року телефонограмою не передбачено статтями 128 - 130 ЦПК України.

Аналогічного висновку дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного суду у постанові від 25 березня 2019 року у цивільній справі №357/3132/15-ц провадження №61-23801ск18, згідно висновку якого статтею 130 ЦПК України визначено, що у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку. При повідомленні або виклику до суду телефонограмою, факсом чи за допомогою інших засобів зв`язку необхідною умовою є забезпечення фіксації такого повідомлення або виклику. Вважається недостатнім наявність у справі лише довідки секретаря судового засідання (чи іншої уповноваженої особи) про повідомлення особи, яка бере участь у справі, так як слід забезпечити фіксацію такого повідомлення та його отримання.

Крім того, в розписці про повідомлення представника позивача про розгляд справи, призначений на 02 квітня 2019 року, в порушення ч.2 ст.130 ЦПК України відсутня помітка про дату вручення судової повістки.

Таким чином, суд першої інстанції не вжив всі можливі та допустимі заходи щодо повідомлення позивача чим порушив її право знати про час і місце судових засідань, що є порушенням права на доступ до правосуддя та порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Віктор Назаренко проти України» від 03 жовтня 2017 року та у справі «Лазаренко та інші проти України» від 27 червня 2017 року).

Крім того в матеріалах цивільної справи наявна заява представника позивача про розгляд справи у його відсутності, яка ним була відправлена прискореною поштою 30 березня 2019року та зареєстрована в суді 18 квітня 2019року(а.с.82).

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції не з`ясував всіх обставин справи, що призвело до порушення ним норм процесуального права - статей 128, 130, 223, 257, ЦПК України.

При перегляді оскаржуваного рішення суду, суд апеляційної інстанції ураховує, що ОСОБА_1 не було указано на порушення судом першої інстанції указаних норм процесуального законодавства.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції керується вимогами частини четвертої статті 367 ЦПК України, відповідно до вимог якої суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи;4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 379 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 379 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційнускаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 02 квітня 2019 року скасувати повністю, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про стягнення коштів направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційноїінстанціїнабираєзаконноїсили з дня їїприйняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягомтридцятиднів.

Повний текст постанови складено «26» червня 2019 року.

ГоловуючийсуддяЛ.П. Сушко
СуддіА.С. Сержанюк
О.І. Сліпченко