Ухвала

Іменем України

13 червня 2019 року

м. Київ

справа № 161/13926/18

провадження № 61-5441ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду: Лесько А. О., (суддя-доповідач), Мартєв С. Ю., Сімоненко В. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 06 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про звільнення від сплати аліментів.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 листопада 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Звільнено ОСОБА_2 від сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, які були присуджені рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 жовтня 2016 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що діти проживають з батьком - ОСОБА_2 , а тому підстави стягувати аліменти на користь матері відсутні. Місце проживання дітей з батьком визначено рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 січня 2018 року, яке набрало законної сили.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 30 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 листопада 2018 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме сплати судового збору, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

На виконання вимог даної ухвали, ОСОБА_1 подала заяву про усунення недоліків, в якій вказувала, що надана нею довідка Луцького міського центру зайнятості від 13 серпня 2018 року № 04-14/03502232 є підставою для звільнення її від сплати судового збору.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 29 грудня 2018 року відмовлено в задоволені заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 листопада 2018 року.

Продовжено ОСОБА_1 на 10 днів з дня отримання копії даної ухвали термін для усунення недоліків апеляційної скарги на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 листопада 2018 року, які зазначені в ухвалі Волинського апеляційного суду від 30 листопада 2018 року.

Постановляючи зазначену ухвалу, суд виходив з того, що копія довідки від 13 серпня 2018 року № 04-14/03502232, яка міститься в матеріалах справи, стверджує лише той факт, що ОСОБА_1 зверталась до Луцького міського центру зайнятості 10 серпня 2016 року та 09 березня 2017 року, як шукач роботи, статус безробітного не надавався, виплата допомоги по безробіттю не призначалась та не виплачувалась.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 06 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 листопада 2018 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що оскільки заявником не усунуто недоліки, вказані в ухвалі Волинського апеляційного суду від 30 листопада 2018 року, тобто не сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги, тому апеляційна скарга не оформлена у відповідності до вимог статті 356 ЦПК України та підлягає поверненню.

11 березня 2019 року (відповідно до поштового штемпеля на конверті) ОСОБА_1 направила касаційну скаргу на ухвалу Волинського апеляційного суду від 06 лютого 2019 року, в якій просила скасувати зазначену ухвалу.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не взяв до уваги надані заявником підстави щодо звільнення від сплати судового збору, а саме довідку Луцького міського центру зайнятості від 13 серпня 2018 року № 04-14/03502232 та довідку про неотримання аліментів на утримання двох малолітніх дітей від 02 липня 2018 року № 499.

Ухвалою Верховного Суду від 28 березня 2019 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

03 червня 2019 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) недоліки касаційної скарги усунуто.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду вважає, що підстави для відкриття касаційного провадження відсутні, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з частиною другою статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

З огляду на положення статей 185 та 357 ЦПК України у випадку невідповідності апеляційної скарги встановленим статтею 356 цього Кодексу вимогам суд постановляє ухвалу про залишення такої скарги без руху, в якій зазначаються недоліки заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо заявник не усунув недоліки апеляційної скарги у строк, встановлений судом, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається особі, яка її подала.

З огляду на те, що у встановлений в ухвалі Волинського апеляційного суду від 29 грудня 2018 року строк ОСОБА_1 не виконала вимоги вказаної ухвали, зокрема, не сплатила судовий збір у встановленому ухвалою Волинського апеляційного суду від 30 листопада 2018 року розмірі, суд апеляційної інстанції з дотриманням вимог статей 185 та 357 ЦПК України визнав неподаною та повернув апеляційну скаргу заявнику.

За таких обставин доводи касаційної скарги не спростовують викладених в оскаржуваному судовому рішенні висновків.

За приписами частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до положень пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

У частині четвертій статті 394 ЦПК України також передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовної практики.

З урахуванням того, що оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції про визнання неподаною та повернення апеляційної скарги не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи, та апеляційний суд при її постановленні правильно застосовував норми права, що є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а також з огляду на те, що розгляд касаційної скарги ОСОБА_1 не має значення для формування єдиної правозастосовної практики, Верховний Суд на підставі пункту 5 частини другої та частини четвертої статті 394 ЦПК України відмовляє у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частиною п`ятою, частиною четвертою статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 06 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати аліментів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко