Справа № 490/3420/19
Центральний районний суд м. Миколаєва
У Х В А Л А

13 червня 2019 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкова Н.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з позовом до відповідача про визнання майна особистою приватною власністю.

Ухвалою від 02.05.2019 року заява залишена без руху для усунення недоліків та надано п`ятиденний строк з дня отримання ухвали, та вказано, що позивачем заявлено 4 вимоги майнового характеру про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 ; садовий будинок АДРЕСА_2 ; земельну ділянку АДРЕСА_2 та автомобіль RENAULT SANDERO 1461, державний номерний знак НОМЕР_1 , однак судовий збір сплачено за одну вимогу щодо визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 у розмірі 768,40 грн. За такого, позивачу необхідно надати розгорнутий звіт про дійсну ринкову вартість садового будинку АДРЕСА_2 ; земельної АДРЕСА_2 та автомобіля RENAULT SANDERO 1461, державний номерний знак НОМЕР_1 та сплатити 1% від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (768 грн. 40 коп.) і не більше 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб (9605 грн.)про що надати суду відповідні докази оригінали платіжних документів.

10.06.2019 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_3 на виконання ухвали суду від 02.05.2019 року надійшла позовна заява у новій редакції, однак вимоги, вказані в ухвалі суду від 02.05.2019 року, позивачем не виконано, не надано розгорнутий звіт про дійсну ринкову вартість садового будинку АДРЕСА_2 ; земельної АДРЕСА_2 та автомобіля RENAULT SANDERO 1461, державний номерний знак НОМЕР_1 та сплачено судовий збір.

Згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Враховуючи вищевикладене, повернення позовної заяви у відповідності до ст. 185 ЦПК України не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не позбавляє права позивача на повторне звернення до суду із позовом.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч.3 ст. 185 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю- вважати неподаною та повернути позивачу.

Повернути позивачу судовий збір у сумі 768,40 грн., сплачений 21.04.2019 року у АТ "Державний ощадний банк України" за квитанцією №8307.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-денний строк апеляційної скарги з дня проголошення ухвали.

Суддя Н.П. Черенкова