Справа № 510/135/19
Я І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.06.2019 року Ренійський районний суд Одеської області
у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;
-за участю секретаря Арабаджи Л.В.,
розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_28 до ОСОБА_21 про визнання права власності, -
Відповідач ОСОБА_21. позовні вимоги ( уточнені ) визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутність.
Позивач, його представник - ОСОБА_6 на задоволенні позову наполягали , просили про розгляд справи без їхньої участі.
Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.
В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості садового будинку від 20.12.2018р.; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 12.11.2014р.; копія технічного паспорту на садовий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 , оформленого на ім`я ОСОБА_13 ; копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.09.2003р.; копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.09.2003р.; копія рішення №380 від 02.09.2003р. виконкому Ренійської міської ради «Про введення до експлуатації садового будинку»; копія акту прийому у експлуатацію садового будинку від 28.08.2003р.; копія договору дарування від 08.03.2017р.
Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_28 звернувся до суду із вищезгаданими вимогами до ОСОБА_21., зазначивши, що 08.03.2017р. між ним та відповідачем була досягнута домовленість про дарування нерухомості. Тоді ж між сторонами був письмово укладений договір дарування нерухомості, згідно якого відповідач подарував, а позивач прийняв у дар садовий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.09.2003р. власником вищевказаного садового будинку рахується ОСОБА_13 , однак, відповідно до рішення Ренійського районного суду Одеської області від 12.11.2014р. за ОСОБА_21 було визнано за набувальною давністю право власності на цей будинок. Переоформити правовстановлюючу документацію на нерухомість відповідач на себе не встиг, але право власності визнано за ним, судове рішення набрало законної сили і не оскаржувалося. Таким чином, з 2017р. позивач прийняв в дар від відповідача об`єкт нерухомості, від нього не відмовлявся, це підтверджується доводами позивача, викладеними у позові, та не заперечується відповідачем. Оскільки на момент укладення угоди сторони не мали змоги засвідчити договір нотаріально, вони домовилися зробити це згодом. Після вчинення правочину позивач користується отриманою у дар нерухомістю , доглядає за її збереженням в цілому, сплачує всі необхідні платежі. З метою нотаріального засвідчення правочину, позивач неодноразово звертався до колишнього власника, однак, ОСОБА_21 від посвідчення договору ухиляється, на прохання позивача не реагує, мотивуючи нестачею часу, матеріальними складнощами. При зверненні до відповідних органів з питанням про переоформлення документації на садовий будинок на себе, позивачу було роз`яснено, що зробити це неможливо, оскільки у сторін відсутній правовстановлюючий, належним чином завірений документ на доказ вчинення правочину. Враховуючи вищенаведене, позивач вимушений був звернутися із позовом до суду.
Згідно ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. За ч. 2 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Отже, між сторонами була досягнута взаємозгода за всіх істотних умов договору, дарувальник передав безоплатно дарунок позивачу, обдарований прийняв цей дарунок та не відмовився від нерухомості. Позивач фактично вступив у володіння і розпорядження нерухомістю , постійно наглядає за збереженням майна, - тобто правочин між сторонами фактично відбувся.
Вивчивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки доводи позивача знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.
Згідно ст. 220 ЦК України договір, укладений із порушеннями нотаріальної форми є нікчемним. Однак, в ч.2 вищевказаної статті зазначено , що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин. Таким чином, по даній справі між сторонами при укладанні договору дарування була досягнута угода по всіх істотних умовах: щодо об`єкта нерухомого майна - садового будинку, який був безоплатно переданий позивачу у дарунок і яким він на теперішній час користується, проте через нотаріальне непосвідчення договору, не може переоформити на себе. Факти укладення угоди, передачі об`єкту нерухомості підтверджуються доводами позивача, які відповідач визнав, крім того, обставини дарування сам відповідач не заперечує. В даний час звернення за оформленням договору дарування є неможливим, оскільки прохання позивача з цього приводу відповідачем не сприймаються, так як потребують додаткових матеріальних витрат.
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, ч. 3 ст. 334 ЦК України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.
Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася , вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки відповідача щодо садового будинку та встановленні права на нерухомість у позивача, тому є правові підстави визнати договір дійсним та право власності на садовий будинок за позивачем.
Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 141, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 220, 328, 334, , 386, 392, 717 - 719 ЦК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_28 задовольнити .
Договір дарування від 08.03.2017 року, згідно із яким ОСОБА_21 подарував, а ОСОБА_28 прийняв у дар садовий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 , - визнати дійсним.
Визнати за ОСОБА_28 (паспорт громадянина Молдови НОМЕР_1) право власності на садовий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями (який складається в цілому з: садового будинку літ. А загальною площею 36,80 кв.м., житловою площею 19,0 кв.м.; літньої кухні літ. Б; сараїв літ. В, Г, Д, И; гаражу літ. Ж; вбиральні літ. З; огорожі 1-3; споруди 4,5), розташований по АДРЕСА_1 .
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя В.І. Дудник