Справа № 574/141/19
Провадження №2/574/291/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року Буринський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Куцан В.М. з участю секретаря судовго засідання Лігерко Т.О.

в присутності позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду справу за позовом ОСОБА_1 до Буринської міської ради Буринського району Сумської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , у зв`язку з чим відкрилася спадщина до складу, якої ввійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,67 га відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 . Він являється спадкоємцем за заповітом, однак своєчасно не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини через те, що не знав про існування заповіту на його користь та смерть спадкодавця, оскільки остання померла не за місцем свого постійного проживання, однак у кінці 2018 року дізнався про існування заповіту на його користь від в.о. старости Степанівського старостинського округу. Вважаючи ці причини поважними, просив визначити йому додатковий строк для вчинення вказаний дій.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої вимоги підтримав, пояснивши, що він є головою фермерського господарства і займається обробітком землі. Він не знав, що ОСОБА_2 склала заповіт на його користь на земельну ділянку, яка розташована на території Степанівської сільської ради, а дізнався лише в кінці 2018 року. Крім того, йому не було відомо про смерть спадкодавця так, як вона не є його родичкою і померла в с.Ставище Попільнянського району Житомирської області. Вважав такі обставини були поважними причинами пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини.

Представник відповідача Буринської міської ради про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не явився по невідомій причині. З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач заявлені вимоги не визнав, оскільки вважав, що наведені позивачем причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини не є поважними. Враховуючи положення п.1) ч.3 ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи провести без його участі за наявними в ній доказами.

Вислухавши пояснення позивача, вивчивши відзив відповідача, дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд прийшов до наступних висновків.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої ввійшли усі права та обов`язки, що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, що підтверджується копією паспотра позивача, копією державного акта, копією свідоцтва про смерть спадкодавця, довідкою Степанівського старостинського округу Буринської міської ради (а.с.4-6,8-9).

Згідно заповіту від 29.08.2011 року посвідченого секретарем Степанівської сільської ради Буринського району Сумської області Андрієнко А.І., ОСОБА_2 за життя заповіла земельну ділянку розміром 2,67 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в землях Степанівської сільської ради Буринського району Сумської області посвідчену державним актом серії НОМЕР_2 №730638 - ОСОБА_1 (позивачу по справі) (а.с.7). Однак останній будучи спадкоємцем за заповітом заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори в установлений законом строк не подав, що вбачається з листа приватного нотаріуса Головенської Л.В. (а.с.10).

Частиною 1 статті 1269 ЦК України, в редакції чинній на момент відкриття спадщини, встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. При цьому спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.1, ч.2 ст.1220 ЦК України).

В силу ч. 3 ст. 1272 ЦК України за заявою спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як вбачається з роз`яснень, які містяться в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, та сформульованої відповідно до рішень цього Суду правової позиції, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом встановлено, що позивач не подав у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , оскільки не знав про існування заповіту на його користь та смерть спадкодавця, оскільки остання померла не за місцем свого постійного проживання, однак у кінці 2018 року дізнався про існування заповіту на його користь від в.о. старости Степанівського старостинського округу.

Вказані причини пропуску строку позивачем суд вважає достовірними, такими, що відповідають фактичним обставинам справи і в своїй сукупності з іншими доказами є достатніми для того щоб встановити зазначені обставини справи.

При цьому з довідки Степанівського старостинського округу Буринської міської ради видно, що ОСОБА_2 на момент смерті була зареєстрована та проживала одна по АДРЕСА_1 (а.с.9).

Також встановлено, що позивач не є родичем покійної ОСОБА_2 , а про існування заповіту та смерть останньої дізнався лише в кінці 2018 року.

Відповідно до Інформаційних довідок із Спадкового реєстру, спадкові справи після померлої ОСОБА_2 не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.30-33), тобто спадщина до теперішнього часу залишається відкритою.

Стаття 2 Цивільного процесуального кодексу України закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав , свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

В силу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

З рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року вбачається, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.

Виходячи із сформованої практики цього ж Суду, стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті, є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.

При цьому, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в своїй Постанові від 17.10.2018 року в справі №681/203/17-ц , принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що спадщина до теперішнього часу є відкритою і судом не встановлено фактичних даних про її оформлення іншими особами, усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб`єктом яких він є, суд приходить до переконання, що строк подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори був пропущений ним з поважних причин наведених вище, так як вони були для нього об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, що завадили йому своєчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

При цьому доводи представника відповідача про відсутність підстав для задоволення позову суперечать фактичним обставинам справи і не відповідають принципу «пропорційності» щодо втручання влади в право власності, що є порушенням статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином зібрані по справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи, з урахуванням норм європейського законодавства по правам людини, дозволяють задовольнити позов в повному обсязі і таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а і справедливості.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 7, 10, 12, 13, 23, 258, 259, 265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст.1233, 1268, 1270, 1272 ч.3 ЦК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Буринської міської ради Буринського району Сумської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити повністю.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 (проживає за адресою АДРЕСА_2 ), додатковий строк для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини, що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_4 2017 року після смерті ОСОБА_2 два місяці з моменту набрання цим рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Буринський районний суд (а з початком функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Сумського апеляційного суду) шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:

Повний текст рішення виготовлений 10.06.2019 року.