Справа № 495/4750/19
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

18 червня 2019 року м. Білгород-Дністровський

Білгород Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Боярського О.О.,

при секретарі Акопян М.А.

справа №495/4750/19

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження на стадії підготовчого провадження по справі в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Адамівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача та просить суд:

- встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживали однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини;

- визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в порядку спадкування за законом четвертої черги після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на земельну площею 6,523 га у межах згідно з планом, розташована на території Адамівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_2 .

Позивач вказує, що він проживав однією сім`єю із ОСОБА_2 не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини,у зв`язку із чим є спадкоємцем четвертої черги майна померлого та у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 Окрім позивача спадкоємцями померлого є його жінка ОСОБА_3 , яка відмовилася від прийняття спадщини, шляхом складання письмової заяви, поданої нотаріусу та дочка ОСОБА_4 , яка також відмовилася від прийняття спадщини, що підтверджується письмовою заявою, поданою до суду. Встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 дає позивачу право на успадкування майна померлого, у зв`язку із чим ОСОБА_1 звернувся до суду із відповідним позовом.

06.06.2019 року від позивача до суду надійшло клопотання про витребування доказів, а саме відомостей від нотаріуса щодо спадкоємців померлого та наявності заповітів та спадкових договорів, яке було задоволено судом.

14.06.2019 року до суду надійшла копія спадкової справи від міської державної нотаріальної контори.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву до суду.

Відповідач надав до суду письмову заяву про визнання ним позову в повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Позивач склав письмову заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

Представник відповідача надав до суду письмову заяву, відповідно до якої просив зійснити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав.

У відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , видане Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №5.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка, площею 6,523 га у межах згідно з планом, розташована на території Адамівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_2 .

Вказана земельна ділянка належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 .

Позивач ОСОБА_1 проживав зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, вели спільне господарство та були пов`язані спільним побутом, що підтверджується довідкою виконкому Маразліївської сільської ради від 22.05.2019 року №306, в якій зазначено, що згідно запису по господарської книги №3, особовий рахунок № НОМЕР_5 , Маразліївської сільської ради за 2011-2017 рік гр. ОСОБА_2 , 1951 року народження, дійсно проживав за адресою: АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 з померлим були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, позивач доглядав за ОСОБА_2 , що в сенсі статті 3 СК України означає, що вони зі спадкодавцем проживали однією сім`єю.

28.05.2019 року №131/02-17 приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Іваницьким О.Ю. було відмовлено ОСОБА_1 в оформленні спадщини після смерті ОСОБА_2 , у зв`язку із відсутноістю документального підтвердження факту проживання останніх однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини.

У п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Той факт, що ОСОБА_1 з померлим ОСОБА_2 проживали однією сім`єю більше п`яти років підтверджується письмовими поясненнями свідків :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Таким чином, встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 більше п`яти років є необхідним для реалізації спадкових прав позивача у якості спадкоємця четвертої черги спадкування за законом.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» № 7, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Так, після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка, площею 6,523 га у межах згідно з планом, розташована на території Адамівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_2 .

Вказана земельна ділянка належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Згідно ст.1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

На час відкриття спадщини ОСОБА_1 проживав разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою сільської ради, письмовими поясненнями свідків, у строк встановлений ст. 1270 ЦК України не відмовлявся від спадщини. Таким чином позивач у відповідності до ч. 3 ст. 1270 ЦК України є таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 та додатково встановлювати факт прийняття позивачем спадщини не є необхідним.

Окрім ОСОБА_1 спадкоємцем майна померлого є його дружина ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_4 , які відмовилися від прийняття спадшини після смерті останнього, що підтверджується копією спадкової справи та заявою ОСОБА_4 , поданої 14.06.2019 року до суду.

Інших спадкоємців, які подали до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 немає.

Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦК України фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності отримується в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином, ОСОБА_1 є спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 та у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину після смерті останнього. Однак, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв`язку із відмовою нотаріуса щодо оформлення спадщини через відсутність документального підтвердження факту проживання однією сім`єю.

Отже права ОСОБА_1 як спадкоємця підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 8, 11, 16, 1216, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 5, 10, 12, 19, 200, 247, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Адамівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживали однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в порядку спадкування за законом четвертої черги після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на земельну площею 6,523 га у межах згідно з планом, розташована на території Адамівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_2 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя