П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2019 року м. Київ

Справа № 753//1944/19

Резолютивна частина постанови оголошена 26 червня 2019 року

Повний текст постанови складено 27 червня 2019 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Довгополої А.В.

учасники справи: позивач ОСОБА_1

відповідачі Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», Державний реєстратор речових прав на нерухоме майно Алієв Гусейн Азіз огли Комунального підприємства «Світоч» м. Києва

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , який діє на підставі довіреності в інтересах Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва, постановлену суддею Колесником О.М. 11 лютого 2019 року в приміщенні Дарницького районного суду м. Києва, у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Державного реєстратора на нерухоме майно Алієва Гусейна Азіза огли Комунального підприємства «Світоч» м. Києва про припинення права власності та скасування рішення про державну реєстрацію, -

В С Т А Н О В И В:

Справа №753/1944/19
№ апеляційного провадження:22-ц-796/6364/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Колесник А.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Державного реєстратора на нерухоме майно Алієва Гусейна Азіза огли Комунального підприємства «Світоч» м. Києва про припинення права власності та скасування рішення про державну реєстрацію.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000.

Заяву обґрунтовував тим, що спірна квартира є предметом іпотеки за договором іпотеки № 02-10/4198 від 21 грудня 2007 року, який був укладений між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 за яким було передбачено забезпечення вимог іпотекодержателя, відповідно до договору кредиту № 10-29-4883 від 21 грудня 2019 року. 12 грудня 2018 року Державний реєстратор речових прав на нерухоме майно Алієв Гусейн Азіз огли Комунального підприємства «Світоч» м. Києва провід державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за АТ «Укрсоцбанк». Внаслідок чого, АТ «Укрсоцбанк» стало власником вказаного вище майна та набуло право на відчуження його третім особам, а тому вважає, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, що в свою чергу призиви де порушення конституційного права та законних інтересів позивача.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11 лютого 2019 року заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ричка С.А. - задоволено.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою представником ПАТ «Укрсоцбанк» - Плачиндою К.О. подано апеляційну скаргу, в якій він посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 11 лютого 2019 року, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Зокрема зазначає про те, що посилання ОСОБА_3 на той факт, що АТ «Укрсоцбанк» має право відчужувати спірне майно будь-яким третім особам, і що Укрсоцбанк матиме право вселення, та реєстрації будь-яких осіб у спірну квартиру, що створить у них відповідні житлові права, є надуманим та безпідставним. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження вказаних обставин.

Вважає, що задовольняючи заяву ОСОБА_1 суд першої інстанції неповно дослідив обставини, що мають значення для вирішення вказаної заяви, не надавши при цьому належної правової оцінки, тому, що заборона вчиняти будь-які дії щодо спірної квартири» АДРЕСА_1 , а саме: накладення арешту, у даному випадку буде порушувати право ПАТ «Укрсоцбанк», як іпотекодержателя, згідно з договору іпотеки, який на сьогоднішній день є чинним, та діє презумпція правомірності правочину, повністю проігнорував факт відсутності будь-яких належних доказів, які можуть утруднути чи зробити неможливим виконання рішення суд.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, посилаючись на законність та обґрунтованість постановленої ухвали.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суту першої інстанції без змін.

Відповідачі ПАТ «Укрсоцбанк», Державний реєстратор на нерухоме майно Алієв Гусейн Азіз огли КП «Світоч» м. Києва в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлені, причини своєї неявки суду не повідомив у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції враховуючи предмету та підстав спору, який виник між сторонами, суд вважав, що обраний вид забезпечення позову відповідає вимог процесуального законодавства, є повністю співмірний з позовними вимогами.

З даними висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки вони відповідають дійсним обставинам справи та ґрунтуються на вимогах процесуального закону.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до положень ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.2 ст.150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Як убачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив припинити право власності АТ Укрсоцбанк» на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу), індексний номер: 44798330 від 22 грудня 2018 року Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Алієва Гусейна Азіза Огли КП «Світоч» м. Києва, яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за АТ «Укрсоцбанк»

Порушуючи питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 посилався на те, що 12 грудня 2018 року Державний реєстратор речових прав на нерухоме майно Алієв Гусейн Азіз огли Комунального підприємства «Світоч» м. Києва провід державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за АТ «Укрсоцбанк». Внаслідок чого, АТ «Укрсоцбанк» стало власником вказаного вище майна та набуло право на відчуження його третім особам, а тому вважає, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, що в свою чергу призиви де порушення конституційного права та законних інтересів позивача.

Викладені обставини, ураховуючи положення ст. 149 ЦПК України, є достатніми для обґрунтованого припущення позивача, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Оскільки предметом даного спору про припинення права власності та скасування рішення про державну реєстрацію квартири АДРЕСА_1 , яка може бути відчужене іншим особам до вирішення справи по суті, що утруднить чи зробить неможливим виконання майбутнього судового рішення, судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про необхідність забезпечення позову.

Сам по собі факт звернення ОСОБА_1 до суду з позовом до відповідача свідчить про наявність спору між сторонами, а оскільки предметом спору є право власності на нерухоме майно, заходи забезпечення позову обраний позивачем є співмірними з заявленими вимогами.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були правові підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.

Колегія суддів, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливає на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвали суду постановлені з додержанням норм процесуального права, є законними та обґрунтованими, підстав для їх скасування чи зміни не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані ухвали - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє на підставі довіреності в інтересах Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 11 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна