Номер провадження: 22-ц/813/4433/19
Головуючий у першій інстанції Бабаков В. П.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого: Гірняк Л.А.,

Суддів: Журавльова О.Г., Сегеди С.М.

при секретарі: Ющак А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 02 січня 2019 року про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И Л А :

ПРОЦЕДУРА:

В грудні 2018 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами, в яких просить суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 213 583,84 грн.

Одночасно з позовною заявою подав до суду заяву, в якій просив з метою забезпечення позову накласти арешт на: квартиру АДРЕСА_1 ; земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 ; автомобіль Лексус, д/н НОМЕР_1 .

Вимоги обгрунтовував тим, що невжиття даних заходів може ускладнити виконання рішення та ефективний захист порушеного права позивача на отримання коштів.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 02 січня 2019 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено частково. Вжито заходи по забезпеченню позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, а саме, до вирішення справи по суті, в межах позовних вимоги в розмірі 213583,84грн., накладено арешт на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер НОМЕР_2 . В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав до апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 02 січня 2019 року.

Сторони по справі в судове засідання не з`явились, були повідомлені належним чином, причини неявки суду невідома.

Колегія суддів зазначає, що до суду апеляційної інстанції в зазначений день і час: 20.06.2019 року, на 11.40 год. учасники справи не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 5 ст.ст. 268 ЦПК України, в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

У зв`язку з цим, та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З цих підстав, датою складення цього судового рішення є 26.06.2019 року.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ)СТОРІН

Заявник в апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема заявник зазначає, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12.04.2017 року автомобіль марки FORD FOCUS, синього кольору, 2008 року випуску, номер кузову НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_4 повернуто ОСОБА_2 до суду з позовною заявою про повернення коштів за реалізацію вказаного автомобіля є подвійним стягненням, позов має штучний характер, права позивача не порушено, що вказує на необгрунтованність заяви про забезпечення позову.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 та просив стягнути грошові кошти у сумі 213 583,84 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову передбачено частиною 1 статті 150 ЦПК України; відповідно до положень даної норми процесуального права позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст.150 ЦПК України).

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позову, підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів (Постанова Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", надалі - Постанова).

Заходи забезпечення позову визначаються, виходячи із засад розумності, співмірності та враховуючи конкретні обставини справи.

Відповідно до п. 4 Постанови суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Підстави для забезпечення позову передбачено статтею 149 ЦПК України.

В порядку ст. 150 ЦПК України, способами забезпечення позову є: накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; заборона вчиняти певні дії; встановлення обов`язку вчинити певні дії; заборона іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, тощо.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову є стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 у сумі 213 583,84 грн.

Таким чином, пред`явлені позовні вимоги є вимогами майнового характеру, відтак, забезпечення їх накладенням арешту на нерухоме майно є обгрунтованим.

Колегія суддів вважає погоджується з висновоком суду першої інстанції, що обраний вид забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами.

Крім того, з урахуванням доказів, які містяться у матеріалах справи, суд дійшов вірного висновку, що неприйняття заходів забезпечення позову, може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З огляду на пред`явлення вимог майнового характеру, які забезпечуються арештом майна, співмірність заходів забезпечення позову заявленим вимогам тощо, у суду першої інстанції були наявні підстави для вжиття заявлених позивачем заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку.

Посилання заявника на подвійне стягнення є необгрунтованим оскільки це питання стосується фактів в розгляду по суті спору.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 02 січня 2019 року постановлено з додержанням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 02 січня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Л.А. Гірняк

Судді: О.Г. Журавльов

С.М. Сегеда