Дата документу 01.07.2019 Справа № 335/3322/14-ц
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний № 335/3322/14 Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.Ю.
провадження № 22-ц/807/2538/19
УХВАЛА

01 липня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі судді-доповідача Маловічко С.В., при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного державного виконавця Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Берестецької Тетяни Едуардівни на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2017 року за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: державний виконавець Вознесенівського відділу держаної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізької області ОСОБА_3, ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2017 року скаргу задоволено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, головний державний виконавець Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Берестецька Т.Е. подала апеляційну скаргу, за якою не може бути відкрито апеляційне провадження з наступних підстав.

Скаржником пропущено строк на подачу апеляційної скарги на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2017 року.

В апеляційнійскарзі ОСОБА_3 вказує на те, що нею строк на апеляційне оскарженні ухвали пропущено з поважних причин, оскільки копію ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2017 року вона не отримувала. Про існування оскаржуваної ухвали ОСОБА_3 дізналась 21.06.2019 в результаті пошуку в ЄДРСР.

Проте, вказані доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.2 статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадку, коли апеляційна скарга подана особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Ретельно оцінивши докази надані скаржником, вивчивши обставини справи, вважаю, що причини пропуску строку, зазначені у заяві про поновлення строку, є неповажними з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 01.06.2017 року ОСОБА_1 у особі представника ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця.

11.07.2017 року до місцевого суду від головного державного виконавця Берестецької Т.Е. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 12 липня 2017 року на 10-00 ( а.с. 292-293).

Таким чином матеріали справи свідчать про те, що державний виконавець був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Апеляційна скарга подана головним державним виконавцем Берестецькою Т.Е. лише 25.06.2019 року, тобто через 1 рік 11 місяців після постановлення оскаржуваної ухвали.

Відповідно до ст. 294 ч. 2 ЦПК України (у редакції ЦПК, що діяла на час постановлення оскаржуваної ухвали) апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Відповідно до ч.1 ст. 354 ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Положення статті 358 ЦПК України передбачають можливість поновлення строків на апеляційне оскарження після спливу річного строку з дня складання повного тексту рішення лише у випадку, коли особа не була залучена до участі у справі і не знала про судове рішення, а також, коли мались непереборні обставини.

Проте, скаржник не зазначив непереборних обставин, які перешкоджали б йому подати апеляційну скаргу своєчасно, принаймні до спливу 1 року з дати постановлення ухвали.

При цьому, матеріали справи беззаперечно свідчать про обізнаність апелянта ОСОБА_3 про існування скарги стягувача на її дії.

Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду не мають правового значення при вирішенні питання про прийняття апеляційної скарги, оскільки така скарга подана після спливу одного року.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо при цьому не завдається шкоди самій суті права і переслідується легітимна мета за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами вимоги щодо строків оскарження судових рішень. При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм в тому числі і процесуального законодавства.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу resjudicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі "Ryabykhv. Ryssia").

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип resjudicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі "Пономарьов проти України" від 03 квітня 2008 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Разом з тим, сторони у розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі "Олександр Шевченко проти України").

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань.

Враховуючи те, що апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня постановлення ухвали особою, обізнаною про розгляд справи, а також враховуючи відсутність обставин, передбачених п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 358 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 358 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного державного виконавця Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Берестецької Тетяни Едуардівни на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2017 року за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: державний виконавець Вознесенівського відділу держаної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізької області ОСОБА_3, ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця.

Справу повернути до суду першої інстанції.

Копію цієї ухвали надіслати особам, які беруть участь у справі, для відома.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Маловічко