Справа № 128/995/18
РІШЕННЯ

Іменем України

14 червня 2019 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді Ганкіної І.А.,

при секретарі Жигарової Д.О.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Вінницької філії Товарної біржі «Українська біржа нерухомості» про визнання договору купівлі- продажу (біржового контракту) дійсним, -

Встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ( в порядку правонаступництва після ОСОБА_5 ) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Вінницької філії Товарної біржі «Українська біржа нерухомості» про визнання договору купівлі- продажу (біржового контракту) дійсним.

В позові зазначила, що 10 грудня 1997 року між чоловіком позивачки - ОСОБА_6 та відповідачем по справі - ОСОБА_7 ) був укладений Договір купівлі-продажу нерухомості (біржовий контракт) № 742, згідно якого Відповідач продав, а чоловік позивачки придбав нерухоме майно - цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний договір був посвідчений Вінницькою філією Товарної біржі «Українська біржа нерухомості» 10.12.1997р. та зареєстрований Вінницьким обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації за реєстр.№ 331 в реєстровій книзі №2 16.12.1997року.

4 ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивачки - ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 від 19 липня 2017 року. Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, в тому числі і на будинок, що знаходиться за аресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавщ, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Однак, на даний час позивачка, як спадкоємець першої черги, не може реалізувати своє право на отримання Свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок, оскільки Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою Першою вінницькою державною нотаріальною конторою 16.02.2018 року позивачці у цьому відмовлено. Підставою відмови у видачі Свідоцтва про право на спадщину стало недотримання покійним чоловіком позивачки у момент посвідчення вказаного Договору нотаріальної форми, передбаченої для такого виду угод діючим на той час законодавством.

Відповідно до вимог ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", членами товарної біржі є прийняті до її складу згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР 1963 року, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР 1963 року, право продажу майна належить власнику.

Відповідач по справі на момент укладення спірного договору був власником відчуженого будинку на підставі Свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , виданого Виконкомом Гуменської сільської ради 01.12.1997р. на підставі Рішення Вінницької районної Ради народних депутатів № 128 від 19.05.1988р., зареєстрованого ВООБТІ 02.12.1997р. в реєстраційну книгу №331 реєстровий номер 286 від 14.03.96 року.

Відповідно до п.п.3, 4 вказаного Договору, продаж вчинено за 15 740,00 гривень, які Продавець отримав від Покупця ОСОБА_6 до підписання угоди.

Згідно ст. 45 ЦК Української УРСР (чин. ред. 1963 року) недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі.

Ст. 47 ЦК Української РСР (чин. ред. 1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Підтвердженням досягнення відповідачем ОСОБА_7 та покійним чоловіком позивачки - ОСОБА_6 домовленості щодо всіх істотних умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на спірне майно є договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений на Товарній біржі "Українська біржа нерухомості", без його подальшого нотаріального посвідчення, № 742 від 10.12.1997 року.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах при визнання угод недійсними" суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Крім того, суд повинен перевірити чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» угоди зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню, а згідно ст. 227 ЦК України (в редакції ЦК 1963 року) договір купівлі-продажу жилого приміщення повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору згідно ст.47 ЦК України (в редакції ЦК 1963 року). Таким чином, на час укладення Договору купівлі-продажу нерухомості мала місце конкуренція норм права і питання щодо визнання договору дійсним має бути вирішено в суді. В зв`язку з зазначеним позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом.

В судове засідання сторона позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов просить задовільнити.

Відповідачі до суду не з`явилися, належним чином попереджалися про час та день розгляду справи, тому суд вважає за можливе провести розгляд судового спору у їх відсутність з постановленням заочного рішення суду.

Судом є встановленим наступні правовідносини.

10 грудня 1997 року між чоловіком позивачки - ОСОБА_6 та - ОСОБА_7 ) був укладений Договір купівлі-продажу нерухомості (біржовий контракт) № 742, згідно якого Відповідач продав, а чоловік позивачки придбав нерухоме майно - цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.7-8).

Вказаний договір був посвідчений Вінницькою філією Товарної біржі «Українська біржа нерухомості» 10.12.1997р. та зареєстрований Вінницьким обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації за реєстр.№ 331 в реєстровій книзі №2 16.12.1997року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 від 19 липня 2017 року. Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, в тому числі і на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцем померлого ОСОБА_6 є його дружина ОСОБА_1 , що підтверджує свідоцтво про шлюб від 14.11.1987 р. (а.с.9).

Однак, на даний час позивачка, як спадкоємець першої черги, не може реалізувати своє право на отримання Свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок, оскільки Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою Першою вінницькою державною нотаріальною конторою 16.02.2018 року позивачці у цьому відмовлено.

Підставою відмови у видачі Свідоцтва про право на спадщину стало недотримання покійним чоловіком позивачки у момент посвідчення вказаного Договору нотаріальної форми, передбаченої для такого виду угод діючим на той час законодавством (а.с.11).

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно матеріалів спадкової справи №107/2013 спадкоємцями ОСОБА_7 є відповідачі по справі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с.98-124).

Визначаючись щодо заявлених вимог, суд виходить з законодавства, що регулювало спірні правовідносини на момент їх виникнення, а саме, на 1997 рік.

Відповідно до вимог ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", членами товарної біржі є прийняті до її складу згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР 1963 року, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР 1963 року, право продажу майна належить власнику.

Відповідач по справі на момент укладення спірного договору був власником відчуженого будинку на підставі Свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , виданого Виконкомом Гуменської сільської ради 01.12.1997р. на підставі Рішення Вінницької районної Ради народних депутатів № 128 від 19.05.1988р., зареєстрованого ВООБТІ 02.12.1997р. в реєстраційну книгу №331 реєстровий номер 286 від 14.03.96 року.

Відповідно до п.3, 4 вказаного Договору, продаж вчинено за 15 740,00 гривень, які Продавець отримав від Покупця ОСОБА_6 до підписання угоди.

Згідно ст. 45 ЦК Української УРСР (чин. ред. 1963 року) недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі.

Ст. 47 ЦК Української РСР (чин. ред. 1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Підтвердженням досягнення відповідачем ОСОБА_7 та покійним чоловіком позивачки - ОСОБА_6 домовленості щодо всіх істотних умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на спірне майно є договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений на Товарній біржі "Українська біржа нерухомості", без його подальшого нотаріального посвідчення, № 742 від 10.12.1997 року.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах при визнання угод недійсними" суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Крім того, суд повинен перевірити чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» угоди зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню, а згідно ст. 227 ЦК України (в редакції ЦК 1963 року) договір купівлі-продажу жилого приміщення повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору згідно ст.47 ЦК України (в редакції ЦК 1963 року). Таким чином, на час укладення Договору купівлі-продажу нерухомості мала місце конкуренція норм права і питання щодо визнання договору дійсним має бути вирішено в суді.

Враховуючи досягнення сторонами всіх істотних умов даного виду договорів купівлі-продажу нерухомості, суд вважає позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають до задоволення.

Стягнення судових витрат сторона позивачки не вимагає, тому їх слід віднести на рахунок позивачки.

На підставі ст.ст.224,225,227 ЦК України (в ред. 1963 р.) ст.ст.316, 319,321 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 211, 223, 245, 247, 259, 263-265, 267, 268, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовільнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу (біржового контракту №742) від 10.12.1997 року житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_7 ) та ОСОБА_6 , зареєстрований Вінницькою філією Товарної біржи «Українська біржа нерухомості», за яким ОСОБА_7 ) продав, а ОСОБА_6 купив, набувши у власність житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 .

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.А. Ганкіна