КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 753/9641/18

провадження № 22-ц/824/7559/2019

20 червня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.,

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.

розглянув в порядку письмового провадження справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Вотінцева Є. Г. на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 березня 2019 року у складі судді Коренюк А. М.,

встановив:

25.05.2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі - ПАТ КБ "Приватбанк") звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 10.06.2014 року в розмірі 108 081,48 грн та судові витрати по справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 10.06.2014 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 8 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору відповідач дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

ПАТ КБ "Приватбанк" свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

Станом на 13.05.2018 року відповідач має заборгованість 108 081,48 грн, яка складається з заборгованості: за тілом кредиту - 20 301,58 грн; нарахованими відсотками за користування кредитом - 4 554,48 грн; пенею - 77 602,49 грн, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500 грн (фіксована частина), 5 122,93 грн (процентна складова).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 березня 2019 року позовну заяву задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" 108 081,48 грн заборгованості за кредитним договором, 1 762 грн судового збору.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Вотінцев Є. Г. просить скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 березня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити та стягнути судові витрати.

Посилається на те, що наявна в матеріалах справи анкета-заява від 10.06.2014 року не містить даних про вид договору, реквізити розрахункових рахунків, вид та номер платіжної картки, строк дії та розмір кредитного ліміту, відомостей про розмір процентів, що підтверджує відсутність між сторонами домовленості про укладення кредитного договору. Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача.

Позивачем також не надано доказів отримання відповідачем кредитних коштів, виписки з особового рахунку відповідача про рух коштів, розрахунок заборгованості не містить підпису відповідальних осіб та не скріплений печаткою банку, а тому не є належним та допустимим доказом.

Посилається на також на грубі порушення судом норм процесуального права.

Зазначив, що відповідач був позбавлений судом прав, передбачених ст.76-83, 174, 191 ЦПК України на подання відзиву, оскільки ним не було отримано ухвали суду про відкриття провадження у справі, читабельних копій позову з додатками, а клопотання представника щодо усунення недоліків позову та зобов`язання надання належним чином завірену копію позову з додатками залишено судом без уваги.

Також зазначив, що відповідач є особою з інвалідністю першої групи, має слабкість в кінцівках, у нього наявне порушення мови, ходи, він не може сам себе обслуговувати , що підтверджено виписками із історії хвороби та довідкою МСЕК, копії яких знаходяться в матеріалах справи, тому він не міг особисто цікавитись справою.

Окрім цього, судом першої інстанції не було розглянуто заяву представника відповідача про відвід судді.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався.

У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з його доведеності та обґрунтованості.

З таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст.627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положенням ч.1 ст.634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував на те, що ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 10.06.2014 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 8 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Зазначав, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

На підтвердження своїх вимог позивач до матеріалів позовної заяви надав копію витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», розрахунок заборгованості за договором №б/н від 10 червня 2014 року станом на 13 травня 2018 року, копію анкети - заяви №б/н та копію паспорту відповідача ОСОБА_1 , з датою надання її копії 12.02.2015 р.

Відповідно до п.2.1.1 Умов та правил надання банківських послуг, вказані Умови використання кредитних карт ПАТ КБ ПриватБанку, Пам`ятка клієнта/Довідка про умови кредитування, Тарифи на випуск і обслуговування кредитних карт (Тарифи), а так само Заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, встановлюють правила випуску, обслуговування та використання кредитних карт банку.

Дані Умови регулюють відносини між банком та клієнтом по випуску і обслуговуванню карт.

Банк випускає клієнту картку на підставі заяви, належним чином заповненої і підписаної клієнтом. Випуск картки і відкриття рахунку картки здійснюється у випадку прийняття банком позитивного рішення щодо можливості випуску клієнту картки.

Клієнт зобов`язаний виконувати правила випуску, обслуговування і використання карт банку і за наявності додаткових карт забезпечити виконання правил утримувачами додаткових карт.

Згідно з п.2.1.1.2.1 вказаних Умов та правил надання банківських послуг, для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у Пам`ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору є дата отримання картки, вказана у заяві.

Разом з тим, як вбачається з долученої до матеріалів справи анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПРИВАТБАНКУ (для індивідуальних клієнтів, приватних підприємців та керівників корпоративних клієнтів) вона містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію.

Проте, у вказаній анкеті-заяві не зазначено, яку саме картку відповідач бажає оформити, не зазначено даних про умови кредитування, в тому числі - кредитний ліміт, які проценти встановлено за користування кредитом, строк договору, які штрафні санкції передбачені за несвоєчасне погашення кредиту, розмір комісії.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Згідно з ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненнями чи невчиненням нею процесуальних дій.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).

Умови і правила надання банківських послуг, на які посилається позивач, як на складову договору банківських послуг стосуються всього спектру фінансових послуг, що надавалися банком, у тому числі платіжних карт, вкладних операцій, кредитних карт, але не мають підпису позичальника, його реквізитів, відсутня дата їх складання або підпису сторонами, а також відсутня жодна ідентифікуюча ознака на предмет їх невід`ємності саме від заяви відповідача.

Сам по собі розрахунок заборгованості без надання доказів про те, які умови кредитування досягнуто між сторонами на час укладення договору не дозволяють перевірити правильність такого розрахунку та розміру заборгованості.

Крім того, у розрахунку заборгованості не зазначено прізвища посадової особи, яка його підписала та останній не скріплений печаткою банку.

При пред`явленні позову банком наданий витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», у якому містяться умови щодо пільгового періоду, базової процентної ставки, неустойки для наступних видів кредитних карт: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»; «Універсальна, 55 днів пільгового періоду; «Універсальна CONTRAKT»; «Універсальна GOLD».

Разом з тим, використання наведених Тарифів є можливим лише за умови, що в анкеті-заяві зазначено про те, яку конкретно карту отримав позичальник, інакше втрачається зв`язок між Тарифами та умовами кредитування, які були обрані позичальником.

Виписки з рахунку, у випадку, якщо він був відкритий на ім`я відповідача, до позовної заяви також додано не було.

На підтвердження про отримання відповідачем кредиту у розмірі 20 301,58 грн та наявної у відповідача заборгованості за кредитним договором, позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором, яка станом на 13.05.2018 р. становить 108 081,48 грн та складається з заборгованості: за тілом кредиту - 20 301,58 грн; нарахованими відсотками за користування кредитом - 4 554,48 грн; пенею - 77 602,49 грн, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500 грн (фіксована частина), 5 122,93 грн (процентна складова).

Надані позивачем докази не можуть беззаперечно свідчити про укладення між сторонами кредитного договору від 10.06.2014 року, за відсутності інших допустимих доказів на підтвердження волевиявлення відповідача на його укладення та досягнення сторонами всіх істотних його умов.

Позивачем не надано суду доказів на підтвердження видачі відповідачу кредитної картки, строку її дії, розміру наданого банком кредитного ліміту, розміру процентів за користування кредитом та інших тарифів банку.

З огляду на обставини справи та надані суду докази, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доведеність факту укладення з відповідачем кредитного договору, на умовах, вказаних ним у позовній заяві та видачі кредитних коштів.

Згідно з ст.83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Частиною 3 ст.367 ЦПК України передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Отримавши апеляційну скаргу 24 квітня 2019 року та ознайомившись з її доводами, позивач мав достатньо часу для надання відзиву, проте таким правом не скористався.

Відповідно до ч.7 ст.81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначав, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в тій частині, що посилання суду першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні на те, що позивачем надсилалася боржнику рекомендовані листи щодо існуючої заборгованості й вимогою негайно її погасити, не відповідають обставинам справи та сукупності наданих суду доказів.

Судом першої інстанції необґрунтовано відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про зобов`язання позивача надати читабельні копії позовної заяви та додатків до неї у відповідності до тих оригіналів, які були надані суду.

Як вбачається з матеріалів справи, копія позовної заяви та долучених до неї документів для відповідача виготовлені по дві або чотири сторінки на одній стороні аркушу формату А-4, в результаті чого зменшився шрифт відповідно в два або чотири рази. Вказана обставина позбавила права відповідача, який є людиною з інвалідністю першої групи, ефективно користуватися своїми процесуальними правами, встановленими законом.

Відмова суду першої інстанції у наданні дозволу представнику відповідача заявити відвід судді також є порушенням норм процесуального права, з огляду на те, що підстава для такого відводу виникла після початку першого судового засідання в справі, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини справи, не оцінені надані позивачем докази, неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст.141 ЦПК України).

З урахуванням відмови у задоволенні позовних вимог та задоволення апеляційної скарги, з позивача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2 643 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Вотінцева Єгора Геннадійовича задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 березня 2019 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» ( , місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського 1Д, на користь ОСОБА_1 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 643 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк