Справа № 128/1763/18

РІШЕННЯ

Іменем України

13.06.2019 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді: Саєнко О.Б., при секретарі: Бутіній Г.В., без участі сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом, -

УСТАНОВИВ:

04.07.2018 до Вінницького районного суду Вінницької області із позовом звернулась ОСОБА_4 , яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом.

Позовні вимоги позивачем обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_5 , який на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 проживав та був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на відповідне спадкове майно.

Зазначає, що за життя ОСОБА_5 заповіт не склав, спадкоємцями за законом є: донька померлого - ОСОБА_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; син померлого - ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ; син померлого - ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; дружина померлого - ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; мати померлого - ОСОБА_7 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 - відмовилася від прийняття спадщини.

Зазначає, що спадкодавцю ОСОБА_5 на день смерті належало наступне майно: -житловий будинок (частка власності 1/2) за адресою АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 0, 1143 га для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 ; -земельна ділянка площею 0, 20 га для ведення ОСГ за адресою АДРЕСА_4 ; -земельна ділянка площею 0,20 га для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою АДРЕСА_5 ; земельна частка (пай), площею 0,35 га на території Дорожненської сільської ради.

Вказує, що строк для прийняття спадщини був пропущений ОСОБА_1 з поважних причин, а саме, про смерть батька ОСОБА_1 стало відомо під час телефонної розмови із своєю матір`ю ОСОБА_4 04,09.2018 року, але терміново виїхати із тимчасово окупованої території України безпосередньо до України з метою подання заяви про прийняття спадщини він не зміг в зв`язку з простроченням спеціальної перепустки - виїзду з окупованої території. Отримавши спеціальну перепустку 24.09.2018 року (не більше 5 робочих днів після надходження всіх необхідних документів - термін встановлений Українським законодавством для отримання спеціальної перепустки) для виїзду із тимчасово окупованої території України строк для подання заяви про прийняття спадщини на той момент сплив.

Зазначає, що після приїзду він з своєю сестрою ОСОБА_6 звернувся до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Білозарецької О.Ю., яка знаходиться в м. Вінниці по вул. Київській, 2/3 з метою подачі заяви про прийняття спадщини, однак нотаріусом повідомлено, що ОСОБА_1 пропустив строк для прийняття спадщини і якщо він претендує на отримання свідоцтва про право на спадщину, він може звернутись до суду за встановленням додаткового строку для прийняття спадщини.

Вказує, що письмова згода спадкоємцями не надавалась.

Просить суд визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на два місяці, після набрання рішенням суду законної сили.

20.08.2019, через канцелярію суду від представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_8 надійшов відзив на позовну заяву, згідно до якого відповідач ОСОБА_2 не визнає позовні вимоги, оскільки відповідач ОСОБА_2 зазначає, що позивач зловживає своїми процесуальними правами із метою досягнення позитивного для нього судового рішення по суті цієї позовної заяви.

Вказує, що відповідачу відомо зі слів самого позивача, що він фактично проживає на підконтрольній території України, зареєстрований як внутрішньо-переміщена з тимчасово-окупованої території особа і отримує від держави Україна відповідні виплати. Оскільки за життя спадкодавця між нею та позивачем були нормальні родинні стосунки. Позивач та Відповідач спілкувалися між собою і у них також складалися між собою довірливі стосунки. Підчас спілкування позивач повідомляв відповідачу, що коли був живий його батько, що в селі Олександрівка Мар`інського району Донецької області, де він купив собі будинок перед війною, внаслідок обстрілу його було фактично зруйнований і він там не проживає, а переїхав на контрольовану урядом України територію.

Зазначає, що посилання позивача на те, що він про смерть батька лише 04.09.2017 року, не відповідає дійсності, оскільки позивач дізнався про його смерть у день коли вона настала, ІНФОРМАЦІЯ_2 , так як йому про це відповідач ОСОБА_2 повідомила. В подальшому він приїздив вже на могилу батька і мав розмову із відповідачем, під час якої висловлював своє небажання вступати у спадщину враховуючи особливості відносин із родиною батька за його життя.

Вказує, обставина про недостовірність відомостей, що подає позивач суду у своїй позовній заяві у цій частині також підтверджується текстом позовної заяви, яку він вже подавав до Вінницького районного суду про надання додаткового строку для прийняття спадщини. За цією позовною заявою Вінницьким районним судом відкрито провадження (Справа № 128/2812/17). У цій позовній заяві він стверджував, що про смерть батька він взнав вчасно. В подальшому представник позивача просив залишити цю заяву без розгляду і суд цю заяву задовольнив.

Зазначає, що твердження позивача про те, що він не мав можливості приїхати на територію України для вчасного подання заяви про прийняття спадщини у зв`язку із простроченням спеціальної перепустки не узгоджується із встановленим порядком перетину лінії розмежування громадянами України та особами без громадянства, що опинилися на тимчасово окупованій території України також не відповідає дійсності, що підтверджується

положенням Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, який затверджено Наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей від 14.04.2017, який регулює порядок надання дозволу на перетин лінії розмежування, ніяких перешкод для цього не існувало.

Вказує, що як убачається із копії паспорту громадянина України на ім`я позивача у розділі «Місце проживання», він зареєстрований з 02.07.2013 року у с. Олександрівка, Мар`їнського району Донецької області, так як він сам стверджує є жителем прилеглої до лінії зіткнення населеного пункту.

Вважає, що для безперешкодного перетину лінії розмежування через блокпост чи спеціально обладнаний контрольно-пропускний пункт, як житель прилеглого до лінії розмежування населеного пункту ніяких інших документів, окрім паспорту із відміткою про реєстрацію у цьому населеному пункті не потрібно. Крім того має бути окрім цих документів ще й погодження на обробку персональних даних, яке надається письмово під час перетину лінії розмежування, тому на думку відповідача зазначена позивачем у позовній заяві причина пропуску строку прийняття спадщини не може бути визнана поважною оскільки не свідчить про непереборні обставини, які не залежали від волі позивача.

Зазначає, що позивач не навів суду обставин, які б для нього, як для спадкоємця створювали непереборні перешкоди для вчасного виконання вимог законодавства про прийняття спадщини, тому у задоволенні позову просила відмовити та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5 000 (п`ять тисяч) гривень, які вона витратила у зв`язку із оплатою професійної правничої допомоги адвоката у зв`язку із підготовкою до судового розгляду, збиранням доказів та участь у судових засіданнях.

До судового засідання учасники справи не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутність, при цьому представник позивача ОСОБА_9 позов підтримує; представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_8 . заперечує проти позову.

Відповідач ОСОБА_3 до судового засідання не з`явився по невідомим для суду причинам, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся завчасно та належним чином, заяв про відкладення до суду не надходило.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності нез`явившихся осіб.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть, яке видане повторно (а.с.6).

Позивач ОСОБА_1 є сином померлого ОСОБА_5 , про що свідчить його копія свідоцтва про народження (а.с.7).

Тобто судом установлено та не заперечувалось учасниками справи, що ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_5

Іншими спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 є: донька померлого ОСОБА_6 , син померлого- ОСОБА_3 , дружина померлого - ОСОБА_2 , мати померлого - ОСОБА_7 , яка відмовилася від прийняття спадщини, про що свідчить копія відповідної заяви (а.с.8).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 24.07.2019 витребуваноу приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Білозарецької О.Ю. спадкову справу (за наявності) заведену після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.28).

На виконання вимог вищезазначеної ухвали приватним нотаріусом Білозарецькою О.Ю. надано спадкову справу, заведену до майна померлого ОСОБА_5 , з якої убачається, що спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняли його син ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_2 , оскільки вони подали до нотаріальної контори в 6-ти місячний строк заяви про прийняття спадщини (а.с.34-35).

З пропущенням 6-ти місячного строку до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_6 ( донька померлого) та їй листом нотаріусом роз`яснено, що вона пропустила установлений законом строк для прийняття спадщини та має право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.36).

Згідно копії довідки, виданої виконавчим комітетом Дорожненської сільської ради Вінницького району від 12.10.2017 №389 ОСОБА_5 у своїй власності мав наступне майно: житловий будинок (частка власності 1/2), який розташований за адресою АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 0, 1143 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 ;земельна ділянка площею 0, 20 га для ведення ОСГ за адресою АДРЕСА_4 ; земельна ділянка площею 0,20 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою АДРЕСА_5 ;земельна частка (пай), площею 0,35 га яка розташована на території Дорожненської сільської ради Вінницького району (а.с.9).

З копії позовної заяви та уточнень до неї убачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 уже звертались із позовом до ОСОБА_10 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом. ОСОБА_1 в зазначеному позові вказував, що він дізнався про смерть батька вчасно, однак він пропустив 6 місячний строк для подання заяви після смерті ОСОБА_1 , оскільки він проживає в Марянському районі Донецької області та у зв`язку з військовим станом він не мав фізичної можливості приїхати та подати до нотаріусу відповідну заяву про прийняття спадщини(а.с. 84-87).

Ухвалою суду від 10.11.2017 було відкрито провадження за зазначеним вище позовом та ухвалою суду від 20.04.2018 за заявами позивачів позов було залишено без розгляду(а.с. 38).

Причиною пропуску строку для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини позивачем зазначено те, що він зареєстрований та проживає на тимчасово окупованій території України ( АДРЕСА_3 ), що підтверджується довідкою про реєстрацію по місцю проживання/перебування, квитанцією № 1131 _52 про сплату земельного податку з фізичних осіб за 2017 рік та актом ( а.с.10-11). Про смерть батька йому стало відомо під час телефонної розмови із своєю матір`ю ОСОБА_4 04.09.2018 року, але терміново виїхати із тимчасово окупованої території України безпосередньо до України з метою подання заяви про прийняття спадщини він не зміг в зв`язку з простроченням спеціальної перепустки для виїзду з окупованої території. Отримавши спеціальну перепустку 24.09.2018 року (не більше 5 робочих днів після надходження всіх необхідних документів - термін встановлений Українським законодавством для отримання спеціальної перепустки) для виїзду із тимчасово окупованої території України строк для подання заяви про прийняття спадщини на той момент сплив.

Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК).

Норми ст. 1272 ЦК щодо права на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини застосовуються до спадкоємців, право на спадкування яких виникло із набранням чинності ЦК.

Відповідно до ст. 1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної

причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається:

1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори;

2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини суд повинен також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.5 п.24 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Такі поважні причини як: тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Виходячи з вищенаведеного , а ні позивачем , а ні його представником не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтвердили поважність причини пропуску ОСОБА_1 шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті його батька померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Посилання позивача на те, що він зареєстрований в Донецькій області; те, що про смерть батька йому стало відомо 04.09.2018 та він не міг виїхати з окупованої території України у зв`язку з простроченням спеціальної перепустки для виїзду не підтверджено жодним належним та допустимим доказом, а подана довідка про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 в Донецькій області не є належним доказом того, що позивач ОСОБА_1 вчасно не міг виїхати з окупованої території України в зв`язку з простроченням спеціальної перепустки.

Також, при винесені даного судового рішення суд приймає до уваги те, що позивач вже звертався до суду із аналогічним позовом до суду у жовтні 2017 року , в якому вказував іншу причину пропуску ним строку на прийняття спадщини після смерті спадкодавця померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ухвалою суду від 10.11.2017 було відкрито провадження за зазначеним вище позовом та ухвалою суду від 20.04.2018 за заявами позивачів ( у тому числі ОСОБА_1 ) позов судом було залишено без розгляду.

Інших доказів причини пропуску строку позивачем для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, після смерті батька, суду не надано.

Тому, у задоволенні даного позову необхідно відмовити за необґрунтованості.

Крім цього, представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_8 в відзиві на позовну заяву просив суд з стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , у рахунок повернення понесених неб витрат на правничу допомогу у справі - в розмірі 5000 гривень.

Відповідно до ч.1 -6 ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами як позивач , так і його представник до суду не подавали.

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді адвокатом регламентовано у пункті 1 частини третьої статті 133, статтях 137, 141, 142 ЦПК .

Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Відповідно до п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Отже, відповідно до ст.137, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК підлягають до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у рахунок повернення понесених витрат на правничу допомогу надану адвокатом Саушкіним В.В. по даній справі - гонорару в розмірі 5000 (п`ять тисяч ) гривень, які підтверджені документально: розрахунком: виду послуг наданих ОСОБА_2 , їх вартість ( а.с.82); договором № 6-С про надання правничої допомоги від 06.08.2018; ордером адвоката Саушкіна В.В.; свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю № 565 від 26.11.2007( а.с.88,95,96) а також протоколами судових засідання за участю представника відповідача ОСОБА_8 ( а.с. 101,142-143)

Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись стст.141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, Суд-

УХВАЛИВ:

У задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом,- відмовити .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у рахунок повернення понесених витрат на правничу допомогу у справі - в розмірі 5000 (п`ять тисяч ) гривень.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду безпосередньо або через Вінницький районний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду виготовлено 13.06.2019.

Суддя: