РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 761/29627/18

пр. № 2/759/2176/19

14 травня 2019 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого судді Миколаєць І.Ю.

при секретарі Шелудько В.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Стрельнікова М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (, 03062, м.Київ, проспект Перемоги, 65) про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 р. позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом, вимогами якого є стягнення з відповідача страхового відшкодування за полісом № АК/6945431 в розмірі 20211,13 грн. та судового збору.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18.10.2018 р. справу передано за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва.

Позовні вимоги обгрунтовується наступними обставинами. 05.07.2017р. між ОСОБА_3 (страхувальник) та ПАТ «Страхова Група «ТАС» (страховик) укладено Поліс №АК/6945431, згідно якого страховиком застрахована цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Peugeot 3008», д/н НОМЕР_1 . 13.10.2017р. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем « Peugeot 3008», д/н НОМЕР_1 скоїв зіткнення та пошкодив автомобіль «Hyundai Accent», д/н НОМЕР_2 . Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.11.2017р. 20.10.2017 року ОСОБА_3 визнаний винним. Оцінювачем ОСОБА_4 за участі ОСОБА_1 складено протокол огляду транспортного засобу «Hyundai Accent», д/н НОМЕР_2 , згідно якого встановлено перелік пошкоджень автомобіля, з яким погодився ОСОБА_1 підписавши його. 04.12.2017 року оцінювачем ОСОБА_4 складений Звіт №2010, згідно якого вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу «Hyundai Accent», д/н НОМЕР_2 станом на 04.12.2017 становить 67 757,48 грн. ПрАТ «Страхова група «ТАС» не відшкодовує всі витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом автомобіля «Hyundai Accent», д.н.з НОМЕР_2 в повному обсязі. Так, у відповідності до акту виконаних робіт № 0 від 31 травня 2018 р. ПАТ «Алеко - Сервіс», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Hyundai Accent», д.н.з НОМЕР_2 складає 87 968,61 грн. Проте, ПрАТ «Страхова група «ТАС» здійснено виплату страхового відшкодування на рахунок ПАТ «Алеко - Сервіс» для відновлювального ремонту автомобіля «Нуипсіаі Ассепі», д.н.з НОМЕР_2 лише 67 757,48 грн., відмовивши у доплаті. Позивач сплатив різницю грошових коштів між направленими коштами ПрАТ «СГ «ТАС» та Актом виконаних робіт від 31.05.2018р., а саме 20 211 грн., 13 коп. на рахунок ТОВ «Хюндай Моторе Україна» ПАТ «Алеко-Сервіс», щоб забрати свій автомобіль. ПрАТ «Страхова група «ТАС» за листом від 13.06.2018р. відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування, а саме: 20 211 грн. 13 коп, не виконавши своїх зобов`язань за полісом обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів. У зв`язку із відмовою ПрАТ «Страхова група «ТАС» у виплаті страхового відшкодування за страховим випадком від 13.10.2017р. на суму 20 211 грн. 13 коп. ОСОБА_1 звернувся до суду

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 04.12.2018 року справу прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.39-40).

Відповідачем на адресу суду був надісланий відзив якому відповідач не погоджується з даним позовом, зазначає, що згідно Звіту №2010 від 04.12.2017р. оцінювачем ОСОБА_4 вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу «Hyundai Accent», д.н.з НОМЕР_2 станом на 04.12.2017 становить 67 757,48 грн. При цьому звіт виконаний оцінювачем ОСОБА_5 на підставі протоколу огляду, з яким погодився позивач, що підтверджується його підписом, а тому має перевагу. Належна позивачу сума страхового відшкодування в розмірі 67 757,48 грн. була сплачена позивачу у встановленому Законом порядку та розмірі, а тому позовні вимоги суперечать ст. 2, 22, 29, 34 3акону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та задоволенню не підлягають. Враховуючи вищевикладені обставини відповідач з вимоги позивача не прогоджується просить відмовити у позові, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами, суперечать ст.ст. 2, 22, 29,34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с.51-53).

У судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримують в повному обсязі. У запереченях на відзив зазначають, що відповідно до п.8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості. Отже, за змістом указаних положень законодавства матеріальний збиток (реальний збиток) дорівнює розміру відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу та величини втрати товарної вартості. Згідно з актом виконаних робіт від 31.05.2018р № 0 ПАТ «Алеко - Сервіс», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Hyundai Accent», д/н НОМЕР_2 або матеріальний збиток (реальний збиток) складає 87 968,61 грн., проте відповідач направив на СТО суму страхового відшкодування меншу на 20 211, 13 коп. З такими доводами відповідача не можна погодитися, оскільки матеріальний збиток (реальний збиток) дорівнює відновлювальному ремонту автомобіля «Hyundai Accent», д.н.з НОМЕР_2 , а саме 87 968,61 грн. згідно з актом виконаних робіт від 31.05.2018р № 0 ПАТ «Алеко - Сервіс». Відповідач зобов`язаний додатково відшкодувати позивачу матеріальну шкоду, яка складається з вартості відновлювального ремонту автомобіля на профільній СТО. І тому твердження Відповідача про сплату позивачу у повному обсязі страхового відшкодування є надуманими, не відповідають дійсним обставинам та суперечать вимогам, оскільки у встановленому законом порядку та розмірі Відповідач не виконав свої обов`язки у врегулюванні страхового випадку. Як вбачається зі змісту цього обґрунтування, відповідачем здійснені не всі передбачені законодавством заходи для перерахунку повної суми для відновлювального ремонту мого автомобіля, то чому в такому випадку мої вимоги суперечать статтям 2, 22, 29, 34 Закону України «Про обов`язкове стархування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не зрозуміло.Тому клопотання відповідача про відмову в задоволенні позовних вимог щодо доплати мені суми відновлювального ремонту перерахунк (20 211,13 грн.), є необгрунтованим. Оскільки відповідач сплатив добровільно суму 67 757, 48 грн, на СТО (страхові акти від 02.05.2018р. та 17.05.2018р.), то сума 20 211, 13 грн, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Тобто позивач просить стягнути з відповідача різницю між фактично понесеними витратами та сумою виплаченого страхового відшкодування. Ввжаючи, що відповідач повинен сплачувати всі кошти для покриття відновлювального ремонту автомобіля. (а.с.123-125).

Представник відповідача у судовому засідання проти позову заперечує.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 05.07.2017р. між ОСОБА_3 (страхувальник) та ПАТ «Страхова Група «ТАС» (страховик) укладено Поліс №АК/6945431, згідно якого страховиком застрахована цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Peugeot 3008», д/н НОМЕР_1 .

13.10.2017р. ОСОБА_3 керуючи автомобілем « Peugeot 3008», д/н НОМЕР_1 скоїв зіткнення та пошкодив автомобіль «Hyundai Accent», д/н НОМЕР_2 , та був визнаний винним постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.11.2017р.(а.с.8).

20.10.2017 року оцінювачем ОСОБА_4 за участі ОСОБА_1 складено протокол огляду транспортного засобу «Hyundai Accent», д/н НОМЕР_2 , згідно якого встановлено перелік пошкоджень автомобіля, з яким погодився ОСОБА_1 підписавши його.

04.12.2017 року оцінювачем ОСОБА_4 складений Звіт №2010, згідно якого вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу «Hyundai Accent», д/н НОМЕР_2 станом на 04.12.2017 становить 67 757,48 грн.(а.с.55-62).

Відповідно до ч. 2 ст. 1187, п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Шкода завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Згідно статей 22 ч. 1, 1166 ч. 1, 1188 ч. 1 п. 1 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншим законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Згідно із ст. 3 Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до п. 1.1 ч. 1 ст. 1 Закону страхувальниками в розумінні вказаного закону є юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу.

30.01.2018 року позивач направив відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування про здійснення відшкодування шкоди, заподіяної в результаті вказаної ДТП відповідно до ст. 35 Закону, а саме на реквізити СТО ТОВ «Алеко-Сервіс».

23.02.2018 року страховик сплатив за заявою позивача страхове відшкодування в розмірі 61 663,10 грн, що підтверджується платіжним дорученням №62220 від 23.02.2018р. (а.с.77)

02.05.2018 року страховик сплатив за заявою позивача страхове відшкодування в розмірі 2 654,10. що підтверджується платіжним дорученням №73517 від 02.05.2018р.(а.с.78).

18.05.2018р. страховик сплатив за заявою позивача страхове відшкодування в розмірі 3 440,22 що підтверджується платіжним дорученням №76505 від 18.05.2018р. (а.с.79).

18.05.2018р. страховик повідомив позивача листом за вих.№Г1400/1905 про прийняте рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 67 757,48 грн, тобто в розмірі матеріального збитку встановленого Звітом №2010 від 04.12.2017р.

Згідно п.2.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 грудня 2014 року №7-рп/2014р. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно пункту 2.1 ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Згідно п.22.1 ст.22 Закону: «У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи».

Згідно статті 29 Закону: «У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством».

Згідно п.34.4 ст.34 Закону: «Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти».

Згідно інструктивного листа Фонду державного майна України від 28.04.2006р. за вих. №10-36-6537 роз`яснено, що повноваження з визначення вартості матеріальних збитків і шкоди) у процесі дослідження обставин справи, що перебуває у провадженні органів дізнання, досудового та суду - надані судовим експертам, в інших випадках визначення матеріальних збитків - проводиться відповідно до статті 7 Закону про оцінку майна шляхом -роведення незалежної оцінки, яку відповідно до статті 3 зазначеного Закону здійснюють суб`єкти оціночної діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну шіночну діяльність в Україні» оцінка майна проводиться у випадках, встановлених "аконодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін.

Згідно п. 9 ч.2 ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну жіночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках необхідності визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Згідно з п.4 ч.2 ст.З Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна угадається звіт про оцінку майна.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, належним доказом на підтвердження розміру матеріального збитку є висновок з оцінки матеріального збитку.

Згідно Звіту №2010 від 04.12.2017р. оцінювача ОСОБА_4 вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу «Hyundai Accent», д/н НОМЕР_2 станом на 04.12.2017 становить 67 757,48 грн.

При цьому звіт виконаний оцінювачем ОСОБА_5 на підставі протоколу огляду, з яким погодився позивач, що підтверджується його підписом, а тому має перевагу.

Належна позивачу сума страхового відшкодування в розмірі 67 757,48 грн була сплачена позивачу у встановленому Законом порядку та розмірі, а тому позовні вимоги суперечать ст. 2, 22, 29, 34 3акону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладені обставини вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами, суперечать ст.ст. 2, 22, 29,34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2,22,29,34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 43, 49, 178 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (, 03062, м.Київ, проспект Перемоги, 65) про стягнення страхового відшкодування, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду м. Києва, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя І.Ю. Миколаєць