Справа № 184/293/19
Номер провадження 2/184/245/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2019 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючої судді Малашиної Ю.Б., за участю секретаря Попівніч Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

25.10.2010 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 14.01.2006 року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі - КБ «ПРИВАТБАНК», банк) та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № DNH4KP93110400, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 27675,70 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.01.2008 року.

В порушення умов договору ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, тому за кредитним договором № DNH4KP93110400, станом на 23.09.2010 року, утворилась заборгованість у розмірі 165939,64 гривень, що складається з наступного: 24482,54 гривень заборгованість за кредитом, 67571,32 гривень заборгованість за проценти за користування кредитом, 65507,70 гривень пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 6.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень штраф (фіксована частина), 7878,08 гривень штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також стягнути з нього судові витрати.

Крім того, банком разом з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову, відповідно до якого позивач просить накласти арешт на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить відповідачу, шляхом заборони будь яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження; обмежити відповідача у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань; заборонити відділу у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Орджонікідзевським УМВС України в Дніпропетровській області видачу відповідачу паспорта /проїзного документу.

Ухвалою від 27.10.2010 року та рішенням від 17.01.2011 року Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області заяву про забезпечення позову та позовні вимоги Приватбанку були задоволені у повному обсязі.

Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 20.02.2019 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Добринь Ярослава Олексійовича про перегляд заочного рішення від 17.01.2011 року по справі №2-68/11 за позовом КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було задоволено. Поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення від 17.01.2011 року по справі №2-68/11 за позовом КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заочне рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 17.01.2011 року по справі №2-68/11 за позовом КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, скасоване.

Призначено розгляд цивільної справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Представник відповідача в порядку ст. 178 ЦПК України подав до суду відзив, в якому просить застосувати строки позовної давності, відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог, скасувати заходи забезпечення позову, зазначивши, що в позовній заяві позивач стверджує, що між позивачем та відповідачем 14.01.2006 року був укладений договір № DNH4KP93110400, згідно якого останній, начебто, отримав кредит у розмірі 27 675,70 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.01.2008 року.

Проте, всупереч ст. 81 ЦГІК України позивачем не наданий договір № DNH4KP93110400 від 14.01.2006 року, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 27 675,70 грн., а тому незрозуміло на якій підставі позивач звертається до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів у розмірі 27 675,70 грн. Замість цього в матеріалах справи міститься копія заяви позичальника № DNH4KP93110220 від 07 грудня 2005 року, підписана ОСОБА_2 , згідно якої останній просить надати строковий кредит у сумі 1 872,00 коп., яка не може бути доказом укладення кредитного договору, на який посилається позивач. Крім того, позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці є правильними.

Крім того, позивачем порушено строки позовної давності, виходячи із тверджень позивача про укладання 14.01.2006 року договору № DNH4KP93110400, строк позовної давності сплинув 14.01.2009 року. Позов до суду був поданий лише 23.09.2010 року.

Звернув увагу на те, що 27 жовтня 2010 року суд першої інстанції задовольнив заяву позивача про забезпечення позову та виніс ухвалу, якою наклав арешт на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить відповідачу та знаходиться за адресую АДРЕСА_1 на загальну суму 170000,00 грн., а також обмежено відповідача у праві виїзду за межі України до виконання нього своїх зобов`язань, з примусовим затриманням та вилученням наявних у відповідача паспортів/проїзних документів. Просив скасувати зазначені заходи забезпечення позову.

В судове засідання представник позивача, не зважаючи на неодноразовий судовий виклик та визнання обов`язковою явку в судові засідання, не з`явився, про день, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки до суду не пояснив.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просив розглянути справу за його відсутності.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків щодо фактичних обставин.

Як встановлено в судовому засіданні, між КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 07.12.2005 р. укладено кредитно-заставний договір DNH4КР93110220 у спосіб подання письмової згоди відповідача на те, що Заява позичальника разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами складають між відповідачем та банком зазначений договір.

У Заяві позичальника №DNH4КР93110220 від 07.12.2005 р. відповідач просить, а банк зобов`язується надати строковий кредит у сумі 1872,00 грн. на 12 місяців по 07.12.2006 р. включно на купівлю мобільного телефону Sony Ericsson К600 вартістю 1800 грн. з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 2,09% у місяць на суму заборгованості по кредиту в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів, в обумовлених у Заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки, а також комісії, яка зазначена в Умовах. Для виконання зобов`язань банк відкриває позичальнику рахунок - НОМЕР_1 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості, кредитний 220, рахунок по відсотках 2208, рахунок для обліку комісії 3578 (а/с 4).

Крім Заяви позичальника №DNH4КР93110220 від 07.12.2005 р. позивачем надано до суду Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) без дати та підпису відповідача (а/с 5-6), ксерокопія паспорту ОСОБА_1 та розрахунок заборгованості за договором № DNH4КР93110400 від 14.01.2006 р., укладеного між Приватбанком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 23.09.2010 р., із якого вбачається заборгованість за кредитом 24482,54 грн., у т.ч. прострочене тіло - 24482,54 грн., заборгованість за простроченими відсотками 67571,32 грн., заборгованість з пені 65507,7 грн., всього заборгованість за кредитом 157561,56 грн., штраф (фіксована складова) 500 грн., штраф (відсоткова складова) 7878, 08 грн., разом 165939,64 грн. (а/с 3).

Інших доказів наявності кредитних правовідносин позивачем не надано, не заважаючи на те, що суд тричі визнавав явку представника банку до суду обов`язковою, витребував в порядку ч.7 ст. 81 ЦПК України від позивача оригінали письмових доказів, поданих позивачем на підтвердження позовних вимог, запропонував надати до суду всі наявні докази (документи), що мають відношення до предмету спору у зазначеній цивільній справі. Проте, ухвали суду позивачем не були виконані.

Таким чином, суд здійснює розгляд справи за наявними в ній доказами.

Зокрема, суд приймає до уваги, що відповідно до листа від 07.07.2018 року №Е.65.0.0.0/3-365676 АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК», з 21.05.2018 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» змінило назву на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК».

Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України «Про Акціонерні товариства» зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, пов`язаних зі зміною назви.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит - будь яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь яка гарантія, будь яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається із Заяви позичальника №DNH4КР93110220 від 07.12.2005 р. сторонами будо узгоджено розмір кредиту - 1872,00 грн., термін кредитування - на 12 місяців по 07.12.2006 р. включно, цільове призначення кредитних коштів - на купівлю мобільного телефону Sony Ericsson К600 вартістю 1800 грн., процентну ставку за користуванням кредитом - у розмірі 2,09% у місяць, порядок погашення заборгованості - щомісячно до 28 числа у сумі 178,31 грн., а також механізм погашення заборгованості, передбачений Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам.

Верховний Суд України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року висловив правову позицію з приводу того, що за ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Виходячи з правового аналізу вказаних норм, Умови надання споживчого кредиту фізичним особам не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки такі Умови не містять підпису позичальника. Крім того, Тарифи, на які йде посилання у Заяві позичальника №DNH4КР93110220 від 07.12.2005 р. взагалі до суду не надано.

Оцінюючи наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд звертає увагу на те, що він не є належним доказом по справі, оскільки не містить інформацію щодо предмета доказування, зважаючи на те, що зазначений розрахунок не стосується кредитно-заставного договору №DNH4КР93110220 від 07.12.2005 р., а здійснений за договором № DNH4КР93110400 від 14.01.2006 р., укладеного між Приватбанком та клієнтом ОСОБА_1 , який не предметом цивільно-правового спору, що розглядається. Зазначений розрахунок засвідчує виникнення кредитних відносин, починаючи з 14.01.2006 р., що є більш пізньою датою, ніж дата виникнення кредитно заставних відносин між сторонами договору №DNH4КР93110220 від 07.12.2005 р., розмір кредиту за поданим розрахунком становить 27675,70 грн., що не відповідає узгодженому розміру кредиту згідно Заяви позичальника - 1872,00 грн.

Позивачем не надано до суду доказів щодо внесення доповнень, змін, пролонгації укладеного кредитно-заставного договору №DNH4КР93110220 від 07.12.2005 р.; не надано первинних бухгалтерських документів, які б засвідчували видачу кредиту та рух коштів. Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо існування заборгованості за кредитно заставним договором та її розміру.

Крім того, суд звертає увагу на заяву представника відповідача, що міститься у відзиві на позовну заяву про стягнення заборгованості, про застосування строків позовної давності, враховуючи те, що кредитно-заставний договір №DNH4КР93110220 від 07.12.2005 р. місить узгоджений термін кредитування - на 12 місяців по 07.12.2006 р. включно, а позов до суду був поданий 23.09.2010 року, тобто за межами загального строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог відповідно до ч.4 ст. 267 ЦПК України.

У відповідності до роз`яснень, викладених у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заяву стороною у спорі зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог КБ "Приватбанк" слід відмовити у зв`язку з недоведеністю обставин, що підтверджують заявлені позовні вимоги.

Відповідно до ч.ч.9-10 ст. 158 ЦПК України у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст.526, 527, 530, 615, 625, 1052, 1054 ЦК України, ст.ст.12, 13, 77, 81, 89, 141, 158, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, встановлені ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 27.10.2010 року, а саме: накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Орджонікідзевським МВ УМВС України в Дніпропетровській області 23.05.2003 року, ІПН: НОМЕР_3 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на загальну суму до 170000 грн. 00 коп.; заборону відповідачу з будь якими особами укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реалізацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження; обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань; заборону відділу у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Дніпропетровській області видачу відповідачу паспорта/ проїзного документа; вжиття адміністрації Державної прикордонної служби України заходів щодо тимчасового затримання та вилучення наявних у відповідача паспортів/проїзних документів, обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України до виконання відповідачем своїх зобов`язань.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники справи, яким повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Копію рішення після набрання законної сили невідкладно надіслати учасникам справи, Покровському міському відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Державної прикордонної служби України, Державної міграційної служби України, для скасування заходів забезпечення позову.

Суддя Орджонікідзевського міського суду Ю. Б. Малашина