Справа № 369/2353/18
Провадження № 2/369/1562/19
РІШЕННЯ

Іменем України

24.06.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.

за участі секретаря Середенко Б.С.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Пазюк Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в :

У березні 2018 року позивач звернувся до суду з названим позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 18 грудня 2017 року сталась ДТП. Винним у даній пригоді було визнано відповідача ОСОБА_3 У результаті ДТП автомобілю Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , було заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 261684,62 грн.. На час ДТП цивільно-правова відповідальність водія НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , - була застрахована в ПАТ НАСК «Оранта». Відповідно до умов договору ліміт страхового відшкодування становить 100 000 грн.. Разом з тим, них коштів не достатньо для покриття всіх збитків, завданих ДТП. Тому шкоду в розмірі 161 684,62 грн. має відшкодувати відповідач, через неправомірні дії якого йому було завдано збитків. Також відповідач має відшкодувати витрати за складання звіту в розмірі 2800 грн.. за послуги евакуатора в розмірі 1500 грн. та за послуги автостоянки в розмірі 2100 грн. Відповідач має відшкодувати витрати по сплаті судового збору 2387,89 грн., 704,80 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн. Загальний розмір матеріальної шкоди становить 181 177,31 грн.

Вказав, що через неправомірні дії відповідача йому було завдано моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 60 000 грн.

У добровільному порядку відповідач відмовляється відшкодувати завдані збитки.

Просив суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь за завдану матеріальну шкоду 181 177,31 грн., за завдану моральну шкоду 60 000 грн.

05 квітня 2018 року до суду надійшли пояснення ПАТ НАСК «Оранта». Зазначили, що на підставі страхового акту №ОЦВ-17-13701/1 від 16 лютого 2018 року та розрахунку страхового відшкодування 19 лютого 2018 року страховою компанією було перераховано на користь позивача стразову відшкодування в розмірі 100 000 грн. Свої обов`язки за договором вони виконали. Просили слухати справу в їх відсутність з урахуванням даних пояснень.

13 квітня 2018 року до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_3 Зазначила, що матеріальний збиток позивачу за розрахунком страхового відшкодування ПАТ НАСК «Оранта» становить 169 708,85 грн. З урахуванням проведеної виплати, розмір матеріального збитку, непокритого страховим відшкодуванням становить 69 708,85 грн. Поданий позивачем звіт вважає не належним доказом, оскільки її не було запрошено для огляду транспортного засобу. Заявлену моральну шкоду вважає необґрунтованою, оскільки позивач не надав суду доказів на підтвердження такої шкоди, обмежившись лише словами. Також просила врахувати, що вона пропонувала відремонтувати автомобіль на СТО, яку вона обрала, але позивач відмовився. Просила відмовити в задоволенні позову.

За клопотанням відповідача ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 травня 2018 року по справі призначено експертизу для вирішення питання про розмір матеріальної шкоди.

06 грудня 2018 року до суду надійшов висновок експерта.

05 квітня 2019 року до суду надійшла заява ОСОБА_3 про розстрочку виконання рішення. При вирішенні справи вважала, що розмір матеріального збитку має визначатись по розрахункам ПАТ НАСК «Оранта», а саме в розмірі 169708,85 грн. А різницю між виплатою страховою компанією та шкодою в розмірі 69 708,85 грн, просила розстрочити. Врахувавши при цьому розмір її доходу, наявність на утримання малолітньої дитини. Просила розстрочити виплату 69 708,85 грн. на 139 місяців до 20 квітня 2031 року шляхом внесення щомісячних платежів в розмірі 500 грн. не пізніше 20 календарного числа поточного місяця.

При розгляді справи представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали в частині стягнення матеріального збитку в розмірі 165 497,35грн. Решту позовних вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди не підтримали. Просили суд задоволити позов з урахуванням підтриманих вимог.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, визнав позовні вимоги в розмірі 69 703,85 грн.. Просив відмовити в задоволенні позову в іншій частині.

У судове засідання представник ПАТ НАСК «Оранта» не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений. Подали суду письмові пояснення та просили слухати справу в їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

При розгляді справи судом встановлено, що 18 грудня 2017 року, близько 11:30 в Київській області, Києво-Святошинський район, місто Боярка, по вулиці Білогородська, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем HYUNDAI д.н.з. НОМЕР_3 , була неуважна, не стежила за дорожньою обстановкою та не врахувала погодні умови, не вибрала безпечної швидкості руху в результаті чого не справилась з керуванням, автомобіль занесло та здійснила зіткнення з автомобілем Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався на зустріч по своїй смузі. Внаслідок чого, автомобілі отримали механічні пошкодження.

Своїми діями водій ОСОБА_4 порушив вимоги п. 12.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року: за ч. 4 статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

За ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 січня 2018 року ОСОБА_3 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та підданий адміністративному стягненню.

Дана постанова не оскаржувалась.

З матеріалів справи вбачається, що власником автомобіля Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 .

З поданого звіту про визначення вартості матеріального збитку №1146 (а.с.20-36), станом на дату оцінки 07 лютого 2018 року матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження становить 261 684,62 грн.

За проведення даного звіту ОСОБА_1 було сплачено 2800 грн., що підтверджено відповідною квитанцією (а.с.37).

З розрахунку страхового відшкодування та страхового акту №ОЦВ-17-13701/1 від 16 лютого 2019 року (а.с.122-123) матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження становить 169 708,85 грн.

Згідно висновку експертів за результатами проведення комісійної судової авто товарознавчої експертизи №19617/18-54 від 30 листопада 2018 року (а.с.161-194) матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження становить 265 497,35 грн.

Так відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Hyundai, державний номерний знак НОМЕР_3 , була застрахована в ПАТ НАСК «Оранта», ліміт відповідальності якої становить 100 000 грн.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року: розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Частиною другою статті 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на наведене, враховуючи подані сторонами докази, суд приходить до висновку, що матеріальний збиток слід визначити за результати проведення судової експертизи, яка проведена за матеріалами даної цивільної справи, з урахуванням наявних звітів та розрахунків, є комісійною експертизою, що становить 265 497,35 грн., та витрати за проведений звіт в розмірі 2800 грн. Відповідач доказів на спростування даних тверджень суду не надав, обмежившись лише запереченнями проти доказів позивача, відсутні докази щодо неповноти, неточності, невідповідності та які б спростовували висновки експертів. Не міститься в матеріалах справи також належні та допустимі докази щодо тверджень відповідача щодо завищеного розміру матеріальної шкоди.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

За правилами ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Положення п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України встановлюють такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до положень п. 1.12. ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дорожньо-транспортна пригода це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За правилами ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, зокрема, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до вимог п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» та вимог п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, заданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 440, 450 ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Згідно з вимогами п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, заданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.

Згідно з вимогами ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За правилами ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Оскільки завдані збитки саме відповідачем ОСОБА_3 , тому відповідач зобов`язаний у повному обсязі відшкодувати завдані його неправомірними діями збитки. Враховуючи межі позовних вимог з відповідача слід стягнути завдану матеріальну шкоду в розмірі 165 497,35 грн. (шкода за вирахуванням страхового відшкодування, та з врахуванням франшизи).

Звертаючись до суду з позовом, позивач вказав, що крім завданого матеріального збитку транспортному засобу, він також поніс витрати за проведене дослідження для визначення матеріального збитку в розмірі 2800 грн., витрати на послуги евакуатора в розмірі 1500 грн., послуги за послуги автостоянки в розмірі 2100 грн. На підтвердження даних доводів позивач надав відповідні квитанції на підтвердження сплати послуг. Також просили стягнути моральну шкоду. Разом з тим, позовні вимоги в цій частині позивач та його представник в судовому засіданні не підтримали та не наполягали на їх задоволенні. Враховуючи, що позивач визначає обсяг позовних вимог та не підтримав дані вимоги при розгляді справи, то в цій частині в задоволенні позову суд відмовляє.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Звертаючись до суду позивач сплатив судовий збір. Оскільки позовні вимоги задоволені частково щодо стягнення матеріальної шкоди, тому понесені судові витрати підлягають також стягненню з відповідача в розмірі 1654,97 грн.

Керуючись п.п. 4, 6, 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, заданої джерелом підвищеної небезпеки», п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», п.п. 1.4., 1.7., 1.12. ст. 1, ст. 6, п. 12.1. ст. 12, п. 22.1. ст. 22, ст.ст. 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», п. 3 ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 15, п. 8 ч. 2 ст. 16, ст. ст. 22, 979, 1187, п. 1 ч. 1 ст. 118, ч. 1 ст. 1190, ст.ст. 1192, 1194 Цивільного кодексу України, ст.ст.12, 81, 141, 200, 206, 263-265 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на відшкодування завданої матеріальної шкоди 165 497,35 грн. (сто шістдесят п`ять тисяч чотириста дев`яносто сім грн. 35 коп.), судовий збір в розмірі 1654,97 грн. (одна тисяча шістсот п`ятдесят чотири грн. 97 коп.).

Інформація про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 .

Інформація про відповідача: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 .

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скаргу на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 27 червня 2019 року.

Суддя Н.С. Пінкевич