Справа № 473/2211/19
РІШЕННЯ

іменем України

"02" липня 2019 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Висоцької Г.А.

при секретарі Радєвій Н.В.

за участю позивача ОСОБА_1 ,

третьої особи ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська із застосуванням звукозаписувальної техніки цивільну справу № 473/2211/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

28.05.2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом в якому просить визнати дочку ОСОБА_3 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначила, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло Органу приватизації Вознесенської міської ради від 26.03.2003 року квартира АДРЕСА_1 на праві приватної спільної сумісної власності належить в рівних частинах кожному, ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 . Вказане право власності на квартиру було зареєстровано у Вознесенському МБТІ 07.04.2003 ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер запису: 8642 в книзі:81.

Зазначає, що відповідач ОСОБА_3 відповідно до будинкової книги в квартирі АДРЕСА_1 значиться зареєстрованою 22.02.2001 року, але з 2007 року у вказаній квартирі не проживає, місце перебування відповідача, позивачу не відоме, тому посилаючись на положення ст. 405 ЦК України звернулася із даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 30.05.2019 року провадження по справі відкрито, справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 02.07.2019 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зазначила, що перешкод в користуванні квартирою АДРЕСА_1 позивач відповідачу не чинила, остання не проживає за місцем реєстрації з 2007 року, оскільки виїхала на проживання до США, однак за раніше відомими адресами в штатах Флорида та Техас не проживає, зв`язок з нею обірвався, місце її мешкання невідомо.

Позивач зазначила, що оскільки відповідач тривалий час не проживає за місцем реєстрації, то втратила право користуватись житловим приміщення, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, судом повідомлялася в порядку ч. 7, 11 ст. 128 ЦПК України, як за місцем реєстрації, так і через оголошення на сайті Судової влади України, причина неявки невідома, заяв від неї не надходило, тому суд вважає за можливе слухати справу у відсутності ОСОБА_3 .

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог, зазначила, що останній раз спілкувалася з сестрою в грудні 2007 року по телефону, де вона зараз їй не відомо.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, судом належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, до суду направила письмову заяву просить слухати справу без її участі, проти задоволення позову не заперечує.

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , третьої особи ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло Органу приватизації Вознесенської міської ради від 26.03.2003 року квартира АДРЕСА_1 на праві приватної спільної сумісної власності належить в рівних частинах кожному ОСОБА_4 та членам її родини: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 (а.с.8).

Право власності на квартиру зареєстровано у Вознесенському МБТІ 07.04.2003 року, номер запису: 8642 в книзі:81 (а.с.11).

Згідно технічного паспорта від власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 (а.с.12-15).

Згідно будинкової книги в квартирі АДРЕСА_1 значиться зареєстрованим окрім позивачки є: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 (а.с.9), відповідач зареєстрована в зазначеній квартирі 22.02.2001 року.

Згідно довідки ОСМ «Квартирний комітет «Центр» від 06.05.2019 року зазначається, що ОСОБА_3 дійсно зареєстрована за адресою : АДРЕСА_2 , але з 2007 року не проживає (а.с.10).

Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Отже, наслідком зазначених обставин є створення позивачці перешкод у користуванні належною їй квартирою.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно статті 405 ЦК України член сім`ї власника втрачає право користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Також за умовами ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів свої сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У ході судового розгляду встановлено, що квартира є спільною власністю позивача, третіх осіб і відповідача, а право користування даною квартирою набуте відповідачем на підставі наявного у нього права власності є непорушним і невід`ємним правом власника, якого власник не може бути позбавлений в порядку ст.405 ЦК України.

У зв`язкуз цим саме по собі непроживання відповідача як співвласника у квартирі не позбавляє його права користування його майном, тому він не може бути визнаний таким, що втратив право користування вказаним житлом.

Інших підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, позивачем не наведено і не доведено.

Отже, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог і з підстав, зазначених позивачем, і наданих доказів, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, співвласником якої він є, тому у задоволенні позову слід відмовити.

У зв`язку із відмовою в позові судові витрати покладаються на позивача, як це передбачено ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4-5, 12-13, 76-83, 133, 141, 258, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30 днів з часу його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя Висоцька Г.А.