ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6061/19 Справа № 214/1449/18 Суддя у 1-й інстанції - Попов В. В. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

за участю секретаря - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ТАС" на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ТАС" про визнання страхового платежу сплаченим, стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2018 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що 13.04.2016 року між ним та відповідачем було укладено договір добровільного страхування життя №10401-103023, зміст якого базується на підставі Правил добровільного страхування життя, діючих в редакції від 26.07.2007 року (із змінами від 22.05.2015 року). В підтвердження факту укладення договору було оформлено та видано поліс страхування життя №10401-103023 від 13.04.2016 року за програмою страхування «Класична» (Основна частина). Строк дії договору визначено до 13.04.2041 року. При настанні страхових випадків за основними ризиками вигодонабувачем визначена Тріска К ОСОБА_2 , розмір страхової виплати 200000 грн., що підлягає сплаті протягом 15 днів з моменту подачі заяви та передбачених договором документів. У випадку настання страхового випадку - смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, розмір страхової виплати 150000 грн., що підлягає сплаті протягом 15 днів з моменту подачі заяви та передбачених договором документів. За умовами договору добровільного страхування життя №10401-103023 від 13.04.2016 року перший страховий платіж ОСОБА_3 вніс до 14.04.2016 року, в подальшому здійснюючи періодичні страхові платежі відповідно до Таблиці розмірів страхових платежів та викупних сум. Всього за договором ОСОБА_3 сплатив 5872,70 грн. страхових виплат. 04.07.2017 року внаслідок нещасного випадку ОСОБА_3 помер. Вигодонабувач ОСОБА_1 звернулася до страхової компанії із заявою про отримання страхового відшкодування у зв`язку з настанням страхового випадку 06.10.2017 року. Однак, ПрАТ «СК «ТАС» листом від 21.12.2017 року повідомило ОСОБА_1 про відмову у виплаті страхового відшкодування. 10.01.2018 року ОСОБА_1 повторно звернулася до страхової компанії з приводу перегляду рішення по страховому випадку, на яке отримала відповідь від 29.01.2018 року про залишення незмінним попереднього рішення страховика. Позивач вважає таку відмову протиправною, а тому позивач просив суд визнати сплаченим та зарахованим за період з 14.04.2017 року по 14.07.2017 року страховий платіж в сумі 1174,54 грн., отриманий ПрАТ «СК «ТАС» за договором страхування №10401-103023 від 13.04.2016 року; стягнути з ПрАТ «СК «ТАС» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 492936,98 грн. з урахуванням пені та 3% річних; стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 3000 грн.

Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2019 року позовні вимоги задоволені частково. Визнано сплаченим та зарахованим за період з 14.04.2017 року по 14.07.2017 року страховий платіж в сумі 1174,54 грн., отриманий ПрАТ «СК «ТАС» за договором страхування №10401-103023 від 13.04.2016 року. Стягнуто з ПрАТ «СК «ТАС» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 300936 грн. 98 коп., з урахуванням пені та 3% річних, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. Вирішено питання щодо судових витрат.

В своїй апеляційній скарзі ПрАТ «СК «ТАС» посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Представник позивача - ОСОБА_4 відповідно до ст. 360 ЦПК України подав відзив, в якому просив апеляційну скаргу ПрАТ «СК «ТАС» залишити без задоволення, а рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2019 року без змін, посилаючись на незаконність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.04.2016 року між ПрАТ «СК «Ейгон Лайф Україна», правонаступником якого є ПрАТ «СК «ТАС», як страховиком, та ОСОБА_3 , як страхувальником, було укладено договір страхування життя №10401-103023. Зазначений договір був укладений відповідно до Правил добровільного страхування життя від 26.07.2007 року (із змінами №1 від 22.12.2008 року), зареєстрованими ОСОБА_5 25.06.2015 ІНФОРМАЦІЯ_1 . В підтвердження факту укладення договору було оформлено та видано Поліс страхування життя №10401-103023 від 13.04.2016 року (надалі Поліс) за програмою страхування «Класична (Основна частина)». Строк дії договору визначено до 13.04.2041 року .

Підставою для укладання договору була заява ОСОБА_3 на укладання договору добровільного страхування життя, яка є невід`ємною частиною Договору Страхування №10401-103023. Предметом договору добровільного страхування життя визначено майнові інтереси, що не суперечать чинному законодавству, пов`язані з життям, здоров`ям та працездатністю застрахованої особи.

Згідно Полісу, страховими випадками є: «Смерть Застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, що сталася протягом дії Договору» з виплатою страхової суми 200008,00 грн.; «Смерть Застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, що сталася протягом дії Договору» з виплатою страхової суми 150000,00 грн.; «Смерть Застрахованої особи внаслідок ДТП, що сталася протягом дії Договору» з виплатою страхової суми 150000,00 грн.

Згідно Полісу, Вигодонабувачі при настанні страхових випадків за основними ризиками, визначений (ні) Страхувальником за згодою Застрахованої особи: ОСОБА_3 (код страхового випадку (Д - дожиття)) та ОСОБА_1 (код страхового випадку (С смерть)).

Відповідно до заяви ОСОБА_3 , останнім заповнені страхові випадки за Основною програмою «Класична», код 01 наступні: ОСОБА_6 особи до закінчення терміну дії Договору страхування, одноразова страхова виплата наприкінці строку дії Договору 200000,00 грн.; ОСОБА_7 особи, яка настала протягом дії Договору страхування за програмою «Класична» (01) страхова сума = страховій сумі за ризиком «Дожиття»; ОСОБА_7 особи внаслідок нещасного випадку, що сталася протягом дії Договору страхування 150000,00 грн.; ОСОБА_7 особи внаслідок ДТП, що сталася протягом дії Договору страхування 150000,00 грн.

Згідно базових умов для програм «Класична» та «Власна пенсія», за цією програмою страхування укладаються два Договори страхування: № 01,03 основна накопичувальна частина та № 02, 04 додаткова ризикова частина.

Як вбачається з Програми страхування життя Класична № 01 основна накопичувальна частина та № 2 додаткова ризикова частина.

Згідно пункту 4.2. Правил добровільного страхування життя, страховими випадками за основними ризиками згідно з цими Правилами є, зокрема: 4.2.3. Смерть Застрахованої особи, яка настала протягом дії Договору страхування.

Згідно пункту 4.3. Правил добровільного страхування життя, страховими випадками за додатковими ризиками згідно з цими Правилами є, зокрема: 4.3.1. Смерть Застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, що сталася протягом дії Договору страхування; 4.3.2. Смерть Застрахованої особи внаслідок ДТП, що сталася протягом дії Договору страхування.

Згідно розділу 18 Правил добровільного страхування життя, регламентовані ключові умови добровільного страхування життя за основними ризиками. Так, згідно підпункту 18.1.1. зазначено, що ці умови можуть застосовуватись при укладанні Договорів страхування окремо та є обов`язковими для застосування при укладанні Договорів страхування за будь-якою Програмою страхування. Згідно підпункту 18.1.2. страховими випадками згідно з цими ключовими умовами можуть бути, зокрема: 18.1.2.2. Смерть Застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, що сталася протягом дії Договору страхування; 18.1.2.3. Смерть Застрахованої особи внаслідок ДТП, що сталася протягом дії Договору страхування.

Згідно розділу 19 Правил добровільного страхування життя, регламентовані ключові умови добровільного страхування життя за додатковими ризиками, серед яких таких страхових випадків як ОСОБА_7 особи внаслідок нещасного випадку, що сталася протягом дії Договору страхування та ОСОБА_7 особи внаслідок ДТП, що сталася протягом дії Договору страхування, не міститься.

За умовами договору добровільного страхування життя №10401-103023 від 13.04.2016 року перший страховий платіж ОСОБА_3 вніс до 14.04.2016 року, в подальшому здійснюючи періодичні страхові платежі відповідно до Таблиці розмірів страхових платежів та викупних сум, зокрема, в сумі 1174,54 грн. 22.03.2016 року за період з 14.04.2016 року по 13.07.2016 року (квитанція від 22.03.2016 року), 21.07.2016 року за період з 14.07.2016 року по 13.10.2016 року, 13.10.2016 року за період з 14.10.2016 року по 14.01.2017 року, 01.02.2017 року за період з 14.01.2017 року по 13.04.2017 року, 24.04.2017 року за період з 14.04.2017 року по 13.07.2017 року. Всього за договором ОСОБА_3 сплатив 5872,70 грн. страхових виплат. Заборгованість за договором страхування складає 52 грн. 29 коп.

Встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно лікарського свідоцтва про смерть, хворобою, що призвело до смерті є множинні переломи ребер.

Згідно заяви ОСОБА_1 , тілесні ушкодження, що стали безпосередньою причиною смерті ОСОБА_3 , є наслідком удару грудної клітини при падінні в люк.

Вигодонабувач ОСОБА_1 06 жовтня 2017 року звернулася до відповідача з письмовою заявою про здійснення страхової виплати за Договором №10401-103023 від 13.04.2016 року, якій 14 грудня 2017 року згідно страхового акту № 12481 за страховим випадком Дожиття або смерть Застрахованої особи було нараховано до виплати 200008 грн. та здійснено виплату страхової суми в розмірі 187007,48 грн. з утриманням податку на доходи фізичних осіб та військового збору відповідно до Податкового Кодексу України.

20 грудня 2017 року відповідачем було прийнято рішення про відмову № 12475 у страховій виплаті Вигодонабувачу ОСОБА_1 за страховим випадком Смерть Застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, що сталася протягом дії Договору страхування. В обгрунтування відмови вказано, що станом на 04.07.2017 року черговий страховий платіж за період страхування з 14.04.2017 року по 14.07.2017 року Страхувальником в повному обсязі сплачено не було. Таким чином, на момент смерті Застрахованої особи 04.07.2017 року, відповідальність Страховика по виконанню свого обов`язку щодо здійснення страхової виплати у разі настання страхового випадку не діяла на підставі пункту 6.12. Правил страхування.

Згідно підпункту 11.4.4. пункту 11.4. (Обов`язки Страховика) Правил добровільного страхування життя, Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати шляхом сплати Страхувальнику неустойки (штрафу,пені), розмір якої визначається умовами Договору страхування або законом. Договором страхування розмір неустойки не визначений.

Пунктом 13.10 Правил регламентовано порядок здійснення страхових виплат у разі наявної заборгованості зі сплати страхових платежів за Договором страхування, а саме: якщо на дату страхового випадку за договором страхування є заборгованість, то виплата за основними страховими випадками здійснюється з вирахуванням існуючої заборгованості, за додатковими страховими випадками виплата не здійснюється.

Задовольняючи частково, суд першої інстанції посилався на те, що страховий випадок Смерть Застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, що сталася протягом дії Договору Страхування відноситься до страхових випадків за основними ризиками, а тому відповідач з урахуванням вимог п. 13.10. Правил добровільного страхування життя, які відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про страхування», повинен був здійснити страхову виплату за страховим випадком Смерть Застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, що сталася протягом дії Договору Страхування у передбаченому договором розмірі.

Встановлено, що умовами Договору страхування №10401-103023 від 13.04.2016 року чітко визначені строки сплати та розміри, в яких повинні були сплачені страхові платежі. Як на час укладення Договору страхування так і протягом дії цього договору Страхувальник ОСОБА_3 був згоден з умовами договору. Страхувальник був вільний, як у виборі фінансових установ для отримання страхових послуг, так і у виборі форми та програм страхування. Відповідно до умов Договору страхування черговий страховий платіж за період страхування з 14.04.2017р. по 14.07.2017р. становив 1226,83 грн., натомість Страхувальником було сплачено за даний період страховий платіж не в повному обсязі, а у розмірі 1 174,54 грн.

Крім того, суд не погодився з твердженням позивача щодо сплати ОСОБА_3 за період страхування з 14.04.2017р. по 14.07.2017р. страхового платежу у розмірі 1174,54 грн., як у розмірі обумовленому договором, оскільки умовами договору, а саме Таблицею розмірів страхових платежів та викупних сум, застережені періоди та розміри страхових платежів, з якими ОСОБА_3 був згоден як на час укладення договору страхування так і протягом дії цього договору, оскільки не оскаржив їх.

Разом з тим, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання сплаченим та зарахованим за період з 14.04.2017 року по 14.07.2017 року страхового платежу в сумі 1174,54 грн., отриманим ПрАТ «СК «ТАС» за договором страхування №10401-103023 від 13.04.2016 року підлягають задоволенню, оскільки платіж в зазначеній сумі та за зазначений період фактично був сплачений ОСОБА_3 на рахунок відповідача та отриманий останнім.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що у зв`язку із простроченням виконання відповідачем вищевказаних грошових зобов`язань по виплаті страхової виплати у розмірі 150000,00грн., за період прострочки з 21.12.2017 року до 06.03.2018 року (76 днів), 3% річних становить 936 грн. 98 коп., із розрахунку (сума боргу х 3/100 х кількість прострочених днів / 365).

Також, суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача пені в розмірі передбаченої договором страхування суми страхової виплати, який становить 150000 грн. 00 коп., застосовуючи принцип розумності та справедливості, та на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Таким чином, з урахуванням суми страхової виплати 150 000 грн. 00 коп., пені 150000 грн. 00 коп. та 3 % річних - 936 грн. 98 коп., суд вирішив з відповідача на користь позивача стягнути суму страхового відшкодування у розмірі 300936 грн. 98 коп., у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що платіж у розмірі 1174 грн. 54 коп. було сплачено та отримано відповідачем на його банківський рахунок, але його розмір не відповідає сумі, вказаній у Полісі; не погоджується з розміром стягнутої з відповідача на користь позивача пені, оскільки вважає, що саме з 5872,70 грн. (страхова премія, яка була сплачена Страхувальником фактично) потрібно було вираховувати пеню, а не від страхової суми у 150 000 грн. Крім того, апелянт зазначає, що п. 2 розділу Вигодонабувачі Полісу визначає, що при настанні страхових випадків за додатковими ризиками (п. 4.3. Правил) Вигодонабувачем є Застрахована особа, яка збігається з особою Страхувальника, у зв`язку з чим позивач не є Вигодонабувачем за даним ризиком.

Однак, колегія суддів відхиляє такі доводи апелянта, з наступних підстав.

Твердження відповідача, що у разі настання страхових випадків за додатковими ризиками, у тому числі і Смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, що сталася протягом дії Договору, Вигодонабувачем є Застрахована особа, є необгрунтованим, не підтвердженим жодною нормою права, що регулюють зазначені правовідносини. Апелянтом не зазначено, яким чином померла особа може скористатися правом ОСОБА_8 .

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що, відповідно до Полісу, Вигодонабувачі при настанні страхових випадків за основними ризиками, визначений (ні) Страхувальником за згодою Застрахованої особи: ОСОБА_3 (код страхового випадку (Д - дожиття)) та ОСОБА_1 (код страхового випадку (С смерть)).

Також, слід зазначити, що від сплаченого страхового платежу в розмірі 1174,54 грн. (без урахування індексації) за період страхування з 14.04.2017 р. по 13.07.2017 р. Страховик не відмовився. Будь-яких вимог на сплату страхового платежу з урахуванням індексації не виставляв. Повідомлень про необхідність доплати грошових коштів в розмірі 52,29 грн. до не ідексованого страхового платежу та попередження про можливість припинення договірних правовідносин у випадку не виконання таких вимог на адресу Страхувальника не надходило.

Пунктом 6.14. Правил страхування передбачено, що у разі несплати Страхувальником страхових платежів за страховими випадками, визначеними в п. 4.2. цих Правил, у встановленому Договором страхування строки, Страховик виставляє Страхувальнику письмову вимогу на сплату.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що страховий платіж у сумі 1174,54 грн. був прийнятий та зарахований як страховий платіж.

А тому, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ТАС" залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2019року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова