ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/858/18 Номер провадження 22-ц/814/1066/19Головуючий у 1-й інстанції Шевська О.І. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Бондаревської С.М., Гальонкіна С.А.,

За участю секретаря судового засідання: Дикань Д.І.,

Представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

Прокурора Харенка В.М.,

Представника Полтавської міської ради Кашуби М.І.,

Представника Держархбудінспекції Нефьодова І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві виділені матеріали за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Полтавської області в інтересах держави в особі Полтавської міської ради та державної архітектурно - будівельної інспекції України , на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 21 березня 2018 року про затвердження мирової угоди в справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Заря" до ОСОБА_5 про спонукання виконання умов договору,-

В С Т А Н О В И В:

08 лютого 2018 року ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та Товариство з обмеженою відповідальністю «Заря» звернулися з позовом до ОСОБА_5 про зобов`язання виконання умов договору.

У позові просили суд ухвалити рішення, яким зобов`язати відповідача виконати належним чином зобов`язання, передбачені договором на надання послуг від 07 грудня 2017 року щодо впорядкування, оформлення та реєстрації прав власності на нерухоме майно.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 21 березня 2018 року затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Заря" - Плехановим Ігорем Олександровичем.

За ОСОБА_3 визнано право власності на магазин непродовольчих товарів ( Літера А-5 ) загальною площею 45,9 кв.м., який складається з 1- торгівельна зала площею 44,4 кв.м, 2-санвузол площею 1,5 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

За ОСОБА_4 визнано право власності на магазин продовольчих товарів (Літера А-1) загальною площею 172,2 кв.м., який складається з 1-торгівельна зала площею 136,9 кв.м., 2- кабінет площею 7,3 кв.м., 3-душової площею 2,0 кв.м, 4-вбиральня площею 1,5 кв.м., 5-приміщення персоналу площею 9,0 кв.м., 6- холодильне приміщення площею 15,5 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 н.

За Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Заря" визнано право власності на магазин продовольчих товарів (Літера А-1)загальною площею 60,4 кв.м., яка складається з 1-торгівельна зала площею 54,0 кв.м., 2 приміщення персоналу площею 4,8 кв.м., 3- санвузлу площею 1,6 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ТОВ "Фірма "Заря" відмовляються від будь-яких претензій до ОСОБА_5 , в тому числі і на нерухоме майно, на яке визнається права власності за цією мировою угодою.

Позовні вимоги ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ТОВ "Фірма "Заря"в іншій частині залишені без розгляду.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ТОВ "Фірма "Заря" до ОСОБА_5 про спонукання до виконання умов договору - закрито.

Право власності ОСОБА_6 на магазин непродовольчих товарів ( Літер А -5) загальною площею 45,9 кв.м., який складається з 1-торгівельна зала площею 44,4 кв.м., 2-санвузол площею 1,5 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 право власності ОСОБА_4 на магазин продовольчих товарів (Лтер А-1) загальною площею 45,9 кв.м., який складається з 1-торгівельна зала площею 44,4 кв.м., 2 - санвузол площею 1,5 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 право власності ТОВ "Фірма "Заря" на магазин непродовльчих товарів (Літер А-1) загальною площею 60,4 кв.м., який складається з 1 - торгівельна зала площею 54,0 кв.м., 2- приміщення персоналу площею 4,8 кв.м., 3- санвузлу площею 1,6 кв.м., яке знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , підлягає державній реєстрації.

З даною ухвалою не погодився перший заступник прокурора Полтавської області в інтересах держави в особі Полтавської міської ради та Архітектурно-будівельної інспекції України та подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати.

Апелянт вважає, що ухвала постановлена з грубим порушенням норм процесуального права, які регулюють підстави, умови та порядок затвердження мирової угоди судом, оскільки нею вирішені питання, які не пов`язані зі спірними правовідносинами.

Вказує на те, що відповідачем ОСОБА_5 ніяким чином не порушувалися майнові права позивачів, які б підлягали захисту в судовому порядку. Затверджуючи мирову угоду, сторони та суд вийшли за межі предмету та підстав позову.

Вирішено питання про права на обов`язки осіб, яких не залучено до участі у справі, а саме: Полтавської міської ради та Архітектурно-будівельної інспекції України..

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі звернулися до суду з позовом, у якому ставили вимогу - зобов`язати відповідача виконати належним чином зобов`язання, передбачені договором на надання послуг від 07 грудня 2017 року щодо впорядкування, оформлення та реєстрації прав власності на нерухоме майно.

Підставами позову вказували те, що з метою впорядкування (приведення у відповідність чинному законодавству України) правовстановлюючої документації на нерухоме майно, між позивачами та відповідачем був укладений договір від 07 грудня 2017 року на надання послуг, згідно якого останній зобов`язався упорядкувати, оформити та зареєструвати права власності на нерухоме майно позивачів у встановлений термін.

Зазначали про те, що внаслідок порушення з боку відповідача зобов`язань за договором, позивачі позбавлені можливості використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності.

Ухвалою Октябсрького районного суду м. Полтави від 21 березня 2018 року затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Заря" - Плехановим Ігорем Олександровичем, зміст якої викладено вище.

Задовольняючи заяву учасників справи, суд першої інстанції виходив з того, що мирова угода не порушує прав та інтереси інших осіб, є підставою для здійснення реалізації прав власності на об`єкти нерухомого майна, а також - наявні підстави для вирішення спору в добровільному порядку.

Такий висновок суду не відповідає встановленим по справі обставинам та не ґрунтується на законі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства…

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ЦК).

За змістом статті 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК).

Відповідно до п.2.1 Договору про надання юридичних послуг від 07 грудня 2017 року, укладеного між позивачами (замовник) та відповідачем (виконавець), ОСОБА_5 надає наступні послуги: правове забезпечення упорядкування, оформлення та реєстрація права власності на нерухоме майно згідно додатків до цього договору; складання юридичних довідок, надання усних та письмових юридичних консультацій; підготовку та аналіз документації щодо нерухомого майна, яке підлягає юридичному оформленню права власності; представництво інтересів Замовника та його клієнтів в органах державної влади, місцевого самоврядування, в органах юстиції та інших підприємствах, установах та організаціях за дорученням; інші юридичні послуги за домовленістю з Замовником (а.с.35).

Згідно п.4.1.1 Договору, ОСОБА_5 (виконавець) зобов`язувався своєчасно та якісно надавати послуги зазначені в п.2.1 договору.

Пунктом 7.1 визначено, що Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 19 січня 2018 року.

Відповідно до ст.611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Встановлено, що умови даного договору ОСОБА_5 в повному обсязі виконано не було, внаслідок чого позивачі звернулися до суду з даним позовом про спонукання до його виконання, в процесі розгляду якого ними було подано заяву про затвердження мирової угоди наступного змісту:

-за ОСОБА_3 визнати право власності на магазин непродовольчих товарів ( Літера А-5) загальною площею 45,9 кв.м., який складається з 1- торгівельна зала площею 44,4 кв.м, 2-санвузол площею 1,5 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

-за ОСОБА_4 визнати право власності на магазин продовольчих товарів (Літера А-1) загальною площею 172,2 кв.м., який складається з 1-торгівельна зала площею 136,9 кв.м., 2- кабінет площею 7,3 кв.м., 3-душової площею 2,0 кв.м, 4-вбиральня площею 1,5 кв.м., 5-приміщення персоналу площею 9,0 кв.м., 6- холодильне приміщення площею 15,5 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

-за Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Заря" визнано право власності на магазин продовольчих товарів (Літера А-1)загальною площею 60,4 кв.м., яка складається з 1-торгівельна зала площею 54,0 кв.м., 2 приміщення персоналу площею 4,8 кв.м., 3- санвузлу площею 1,6 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ТОВ "Фірма "Заря" відмовляються від будь-яких претензій до ОСОБА_5 , в тому числі і на нерухоме майно, на яке визнається права власності за цією мировою угодою.

Позовні вимоги ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ТОВ "Фірма "Заря" в іншій частині залишити без розгляду.

Заявники просили визнати мирову угоду і закрити провадження у справі на підставі ст.205 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст.207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

З аналізу змісту предмету позову та умов затвердженої судом мирової угоди вбачається, що сторони при її укладенні вийшли за межі позовних вимог, при цьому судом першої інстанції не було в повній мірі досліджено та з`ясовано чи порушує вчинення таких дій права та законні інтереси третіх осіб.

Відповідно до ч.5 даної статті, суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо:

1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або

2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

З матеріалів справи вбачається, що згідно договору купівлі-продажу від 16 жовтня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дробітько В.В. за реєстровим № 1069, ОСОБА_3 придбала квартиру АДРЕСА_4 .

В процесі експлуатації вказаної квартири через існуючу необхідність ОСОБА_6 здійснила її переобладнання під магазин непродовольчих товарів загальною площею 45,9 кв.м., який складається з 1-торгівельна зала площею 44,4 кв.м., 2-санвузол площею 1,5 кв.м.

Відповідно до п. 1) п. б) ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування» до повноважень міської ради належить надання (отримання, реєстрація) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у випадках та відповідно до вимог, встановлених Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Матеріали справи не містять рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради про зміну статусу житлового приміщення (квартири) у нежитлове (магазин). При цьому, судом при затвердженні мирової угоди визнано право власності ОСОБА_6 на магазин нежитлових приміщень за цією адресою.

Вбачається, що згідно договору купівлі-продажу від 04 березня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Яремчук А.В. за реєстровим № 657, ОСОБА_4 придбав нежитлову будівлю (магазин) площею 82,8 кв.м. АДРЕСА_2

В процесі експлуатації вказаної нежитлової будівлі (магазину) через існуючу необхідність ОСОБА_4 здійснив її переобладнання під магазин продовольчих товарів загальною площею 172,2 кв.м., який складається з 1-торгівельна зала площею 136,9 кв.м., 2-кабінет площею 7,3 кв.м., 3-душова площею 2,0 кв.м., 4-вбиральня площею 1,5 кв.м, 5-приміщення персоналу площею 9,0 кв.м., 6-холодильне приміщення площею 15,5 кв.м.

Судом, при затвердженні мирової угоди визнано за ОСОБА_4 право власності на магазин непродовольчих товарів загальною площею 172,2 кв.м., не пересвідчившись щодо наявних дозволів на переобладнання приміщення.

Аналіз наведених правових норм та встановлених по справі обставин свідчить про те, що місцевий суд допустив грубі порушення норм матеріального та процесуального права , дійшов хибного висновку про визнання за позивачами права власності на тимчасові будівлі, як об`єкти нерухомого майна, оскільки це виходить за межі позовних вимог та суперечить вимогам чинного законодавства та не належить до компетенції суду, порушуючи при цьому права та охоронювані законом інтереси інших осіб , які не були залучені до розгляду справи зокрема, Полтавської міської ради та ДАБІ України.

Доводи апелянта в цій частині, апеляційний суд вважає слушними та такими, що заслуговують на увагу.

Доводи сторін щодо відсутності у прокурора права на подання апеляційної скарги є необгрунованими.

У відповідності з вимогами як ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, практики європейського суду з прав людини, та судової практики Верховного Суду права прокурора на подачу апеляційної скарги обмежені вимогами закону.

Таким законом є Конституція України, Цивільно процесуальний кодекс України, закон України « Про прокуратуру, рішення Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 1311 Основного Закону в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Законом України "Про прокуратуру" визначено правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 2 Закону України "Про прокуратуру" на прокуратуру покладається, зокрема, така функція як представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" регламентовано особливості представництва інтересів громадянина або держави в суді, що полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. (ст. 56 ЦПК України)

Як зазначає Європейський Суд з прав людини «принцип рівності сторін є одним з елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції. Останній потребує «справедливої рівноваги сторін»: кожна сторона повинна мати розумну можливість надати свою позицію в умовах, які не створюють для неї суттєвих незручностей порівняно з іншою стороною (рішення ЄСПЛ від 24.07.2003 у справі Yvon v. France, application no. 44962/98, рішення ЄСПЛ від 18.02.1997 у справі Niderost-Huber v. Switzerland, application no. 18890/91, рішення ЄСПЛ від 07.06.2001 у справі Kress v. France, application no. 39594/98).

В даній справі прокурор подав апеляційну скаргу не в інтересах однієї із сторін, а в інтересах державних органів , які не були залучені до участі в справі, однак судовими рішенням вирішені питання , які входять до їхньої компетенції. Принцип «рівності» порушений не був, переваги жодній із сторін справи надано не було.

Крім того з матеріалів справи вбачається, що прокурор належним чином обґрунтував бездіяльність органів державної влади в частині вчинення дій направлених на захист інтересів держави, та відновлення порушених прав цих органів.

В ході апеляційного розгляду справи представник Полтавської міської ради повністю підтримав апеляційну скаргу прокурора.

Таким чином подання прокурора апеляційної скарги не суперечить принципу як верховенства права так і принципу змагальності сторін( ст. 10, 12 ЦПК України).

Відповідно до п.6 ч.1 ст.374, п.п. 3,4 ч.1 ст.379 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи , порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про скасування ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 21 березня 2018 року про затвердження мирової угоди з направленням справи для продовження розгляду.

Питання про розподіл судових витрат, у тому числі, пов`язаних і з переглядом даної ухвали в сумі 1921 гривні 00 копійок, сплачених апелянтом Прокуратурою Полтавської обалсті має бути вирішено судом при ухваленні рішення по суті спору чи закінченні провадження у інший спосіб.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Полтавської області в інтересах держави в особі Полтавської міської ради та Архітектурно-будівельної інспекції України - задовольнити.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 21 березня 2018 року про затвердження мирової угоди - скасувати.

Матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Заря" до ОСОБА_5 про спонукання виконання умов договору- направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення ( у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з дня складення повного судового рішення), шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 21 червня 2019 року

Головуючий суддя : П.С. Абрамов

Судді: С.М. Бондаревська С.А. Гальонкін