ПОСТАНОВА

Іменем України

26 червня 2019 року м. Кропивницький

справа № 404/760/18

провадження № 22-ц/4809/731/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Мурашка С. І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду Кіровоградської (суддя Павелко І. Л) від 28 січня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 у якому просила стягнути неустойки за прострочення сплати аліментів у розмірі 51283,18 грн.

Свої вимоги вона обґрунтовувала тим, що рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 29 липня 1999 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання їх дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте відповідач належним чином рішення суду не виконував, аліменти не сплачував тривалий час, перебував у розшуку.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 січня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачка не довела, що ОСОБА_2 злісно ухилявся від сплати аліментів.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись із цим рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, вона посилається на те, що рішення суду, на її переконання, є незаконним та необґрунтованим внаслідок неповного та неправильного встановлення судом обставин, які мають значення для справи. Суд прийняв до уваги не підтверджені доказами пояснення відповідача про те, що вона,нібито, відмовилася від отримання аліментів на утримання дочки. Крім того, суд безпідставно вказав, що нею не вжито заходів щодо надання суду доказів в обґрунтування позовних вимог, а саме матеріалів виконавчого провадження, проте вона заявила суду клопотання про витребування матеріалів виконавчого провадження. До того ж, нею надані інші докази, які підтверджують обґрунтованість пред`явленої нею вимоги.

Узагальнені доводи і заперечень інших учасників справи

Відповідач не скористався своїм правом та не надав до суду відзив на апеляційну скаргу.

Обґрунтування розгляду справи за правилами письмового провадження

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно із ч. 13 вказаної статті розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч 1. ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (ч. 9 ст. 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 51283,18 грн, яка станом на час пред`явлення позову та на час розгляду справа судом апеляційної інстанції не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зазначена справа не належить до виключень, передбачених п. 2 ч. 6 ст. 19 та ч. 4 ст. 274 ЦПК України.

Враховуючи викладене справа переглядається судом апеляційної інстанції за наявними у ній матеріалами без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) та без проведення судового засідання і його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно ч. ч. 4, 5 ст. 268 та ст. 383 ЦПК України, постанова в такому випадку не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

Згідно виконавчого листа № 2-3937, виданого 03 серпня 1999 року Кіровським районним судом м. Кіровограда з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів) починаючи з 14 липня 1999 року і до виповнення повноліття дитини.

Постановами державного виконавця Кіровоградського районного ВДВС ГТУЮ в Кіровоградській області від 23 вересня 2016 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-3937, виданого 03 серпня 1999 року, закінчено з направленням його за належністю до Світловодського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Кіровоградській області.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управляння юстиції від 26 жовтня 2016 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-3937 виданого 03 серпня 1999 pоку.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управляння юстиції від 07 листопада 2016 року звернуто стягнення на заробітну плату (пенсію) ОСОБА_2

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управляння юстиції від 11 березня 2017 року виконавчий лист № 2-3937, виданий 03 серпня 1999 року Кіровським районним судом м. Кіровограда, переданий для виконання до Знам`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області.

Постановами державного виконавця Знам`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Кіровоградській області від 10 квітня 2017 року виконавче провадження № 52737567 прийнято до виконання.

Постановами державного виконавця Знам`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Кіровоградській області від 23 квітня 2018 року виведено виконавче провадження № 52737567 із зведеного провадження № 53748356 та направлено виконавчий лист № 2-3937 до Світловодського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Кіровоградській області.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, виконаного державним виконавцем, станом на 11 березня 2016 року борг ОСОБА_2 складав 54651,75 грн.

Станом на 08 лютого 2018 року сума боргу зменшилася і становила 51283,18 грн.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язав щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів, передбачених ст. 181 СК України, виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів.

Таким чином, під час розгляду справ про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів підлягають встановленню, як наявність самої заборгованості та її розмір, так і наявність чи відсутність вини платника аліментів у її виникненні.

Сплата аліментів на підставі рішення суду у грошовій формі є грошовим зобов`язанням платника аліментів.

За приписами ст. ст. 610, 612, 614 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

У праві діє презумпція вини порушника зобов`язання, яка може бути ним спростована шляхом надання відповідних доказів.

У цій справі встановлено, що відповідач був обізнаний зі змістом рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 липня 1999 року про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, дочки ОСОБА_5 .

Рішення суду від 29 липня 1999 року виконувалося в примусовому порядку до 2008 року за місцем роботи ОСОБА_2

Проте, ухвалою Кіровського районного суду Кіровоградської області за поданням державного виконавця Дудаков В. М. був оголошений у розшук так, як за адресою, вказаною у виконавчому листі № 2-3937 від 03 серпня 1999 року, та за місцем реєстрації він більше не проживав і його місцезнаходження було невідоме (т. 1 с. 12).

Згідно зроблених державними виконавцями розрахунків заборгованості, які містяться в матеріалах справи (т. 1 с. 13 - 14), з травня 2008 року по 11 березня 2016 року ОСОБА_2 не сплачував аліменти за рішенням суду. Таким чином на момент досягнення ОСОБА_5 повноліття відповідач заборгував аліментів на суму 54651,75 грн, а сплачувати її почав з лютого 2017 року (т. 1 с. 18).

Визначений державним виконавцем розмір заборгованості по аліментах жодним учасником справи не заперечується.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Однак відповідач, достеменно знаючи про звій обов`язок з сплати аліментів, з травня 2008 року припинив виконувати рішення суду.

Твердження відповідача про те, що він припинив сплату аліментів у зв`язку з відмовою позивачки від їх отримання є голослівним, доказами не підтверджено і не визнається позивачкою.

Відповідач не посилався на існування обставин, які об`єктивно перешкоджали йому сплачувати аліменти на підставі рішення суду, відповідних доказів суду він не надав, а отже не довів відсутність своєї вини у виникненні заборгованості по аліментах.

Суд першої інстанції помилково вважав, що виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-3937, виданого судом 03 серпня 1999 року, розпочалося лише 26 жовтня 2016 року згідно постанови державного виконавця ВДВС Світловодського МРУЮ Сірик Н. М.

Суд не врахував, що докази закриття виконавчого провадження, розпочатого ще у 1999 році, у справі відсутні, а у 2016 році до ВДВС Світловодського МРУЮ у Кіровоградській області воно було передано з Кіровоградського районного ВДВС ГТУЮ у Кіровоградській області на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року.

За таких обставин висновок суду про недоведеність позивачем права на стягнення з відповідача неустойки за несплату аліментів не відповідає дійсним обставинам цієї справи та являється наслідком неповного з`ясування судом обставин, які мають значення для справи, неправильної оцінки наявних у справі доказів та неправильного застосування закону.

Зобов`язання зі сплати аліментів носять періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з першого числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне настання відповідальності у вигляді неустойки.

Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Формула визначення розміру пені є такою: заборгованість за місяць помножена на кількість днів прострочення та помножена на один відсоток. За цією формулою обраховується пеня за кожен прострочений місячний платіж. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним платежем.

Такого висновку щодо обрахування розміру пені дійшла Велика Палата Верховного Суду в постановах від 25 квітня 2018 року по справі ЄУН 572/1762/15-ц та від 03 квітня 2019 року по справі ЄУН 333/6020/16-ц, які підлягають врахуванню судом, згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Визначаючи кількість днів прострочення аліментів за кожен місяць (періодичний платіж) окремо, суд виходить з того, що згідно змісту позовної заяви та доданого до неї розрахунку неустойки позивачка просила стягнути пеню, яка нараховується на заборгованість, утворену станом на 11 березня 2016 року (тату припинення нарахування аліментів за рішенням суду у зв`язку з досягненням дитиною повноліття), але не більше дійсної заборгованості станом на 08 лютого 2018 року - 51283,18 грн.

Відповідно до принципу диспозитивності ивільного судочинства, суд не має підстав для виходу за часові межі пред`явлених позовних вимог.

Розмір простроченої заборгованість та кількість днів прострочення є наступними:

Початок періодуКінець періодуКількість днів простроченняСума боргу, грнСплачено на кінець періоду, грн
11.03.201631.01.51,75226,88
01.02.201731.03.4,87283,60
01.04.201730.04.1,21298,39
01.05.201731.05.2,82298,39
01.06.201730.06.4,43298,39
01.07.201731.07.6,04298,39
01.08.201731.08.7,65298,39
01.09.201730.09.9,26298,39
01.10.201731.10.0,87384,69
01.11.201730.11.6,18341,53
01.12.201731.12.4,65341,53
01.01.201808.02.3,12---

Отже загальна сума пені за несплату аліментів, обрахована за формулою ?p=(A1? Q1?1%)+(A2?Q2?1%)+…,становить:

(54651,75?326?1%)+(54651,75?58?1%)+(54141,21?30?1%)+(53842,82?31?1%)+(53544,43?30?1%)+(53246,04?31?1%)+(52947,65?31?1%)+(52649,26?30?1%)+(52350,87?31?1%)+(51966,18?30?1%)+(51626,65?31?1%)+(51283,12?339?1%) = 375265,60 грн.

Однак, відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, розмір стягуваної з платника аліментів (боржника) пені імперативно обмежено 100 відсотками заборгованості. Таким чином з відповідача може бути стягнута пеня у розмірі, який не перевищує розмір самої заборгованості, тобто не більше 51283,18 грн.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Приймаючи до уваги, що відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 , являється особою похилого віку (ст. 10 Закону України № 3721-XII, ст. 21 Закону України № 1058-IV), пенсіонером за віком і отримує пенсію, з якої відраховуються кошти на погашення заборгованості по аліментах (т. 1 с. 173, 191), враховуючи відсутність відомостей про наявність у нього інших джерел доходів, відсутність у ліквідного майна (майно, на яке ДВС було накладено арешт і передано на реалізацію, не реалізовано через відсутність попиту (т. 1 с. 108), а також враховуючи засади регулювання сімейних відносин (справедливість, добросовісність та розумність - ч. 9 ст. 7 СК України), колегія суддів дійшла висновку про необхідність зменшення розміру стягуваної неустойки до 10000 грн.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Вирішуючи вимоги про стягнення неустойки, суд неповно та неправильно встановив обставини, які мають значення для справи, дійшов висновків, які не відповідають дійсним обставинам справи, невірно витлумачив закон, що привело до неправильного вирішення спору.

У зв`язку з цим, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 України, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1

Про судові витрати

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

У зв`язку з тим, що у справі позивач звільнений від сплати судового збору (п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»), з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання заяви до суду першої інстанції пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 140,96 грн, а також за подання апеляційної скарги - 211,44 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 січня 2019 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 10000 (десять тисяч) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір за подання до суду позовної заяви в сумі 140 (сто сорок) грн 96 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір за подання до суду апеляційної скарги в сумі 211 (двісті одинадцять) грн. 44 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана лише у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді А. М. Головань

С. І. Мурашко