ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 року м. Херсон

Номер справи: 766/15078/16-ц

Номер провадження: 22-ц/819/1076/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,

суддів: Бездрабко В.О.,

Приходько Л.А.,

секретар Кутузова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Української Яни ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Дорошинської В.Е. від 27 червня 2018 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання договору банківського вкладу дійсним

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулась до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання договору банківського вкладу дійсним.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.06.2018 року задоволено клопотання представника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» про закриття провадження у справі, провадження у справі за позовом ОСОБА_3 Я ОСОБА_4 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В., Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання договору дійсним закрито, роз`яснено позивачу, що для вирішення цього спору потрібно звернутись в порядку адміністративного судочинства.

ОСОБА_5 Я ОСОБА_4 , не погоджуючись з вказаною ухвалу суду, 27 травня 2019 року звернулась з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 02.09.2016 року було закрито провадження по адміністративній справі за аналогічним її позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та роз`яснено їй право звернення до суду в порядку цивільного судочинства. Суд апеляційної інстанції відмовив їй в перегляді вказаної ухвали. ОСОБА_5 Я ОСОБА_4 вказує, що постановлення Херсонським міським судом Херсонської області від 27.06.2018 року про закриття провадження з вказівкою на те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства ставить під загрозу сутність гарантованого Конвенцією права позивача на доступ до суду та ефективний засіб юридичного захисту. Просить ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши відповідність ухвали суду першої інстанції нормам процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач вважає незаконними рішення та дії відповідачів щодо визнання нікчемним Договору № 004-21999-250215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 25.02.2015 року укладеного 25 лютого 2015 року між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Українською Я ОСОБА_6 С ОСОБА_6 , та просить визнати його дійсним та зобов`язати відповідача відмінити застосування правових наслідків недійсності договору. Тобто, позивач в своєму позові просить суд, окрім іншого, зобов`язати Уповноважену особу ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В., вчинити певні дії.

Суд першої інстанції вказав, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та ліквідації банків, а також є суб`єктом публічного права, а так само є суб`єктом публічного права і уповноважена особа Фонду, який діє від імені Фонду та в межах повноважень передбачених Законом та делегованих фондом. Таким чином, спори, які виникають на підставі діяльності Фонду або уповноваженої особи Фонду, є публічно-правовими спорами та підлягають розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України. (п. 25 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів»).

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позов містить вимоги щодо скасування рішення про віднесення Договору банківського вкладу (депозиту) від 25 лютого 2015 року до нікчемних та зобов`язання вчинити певні дії суб`єкта публічно-правових відносин, які за своїм змістом підпадають під предметну юрисдикцію адміністративних судів.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в матеріалах справи наявні дані про те, що ОСОБА_2 зверталась до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в якому просила:

визнати протиправним та скасувати рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" про визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у доларах США № 004-21999-250215 від 25 лютого 2015 року, укладеного між ПАТ "Дельта Банк" та Українською Я.С ОСОБА_6 та застосування наслідків недійсності правочину, зобов`язати включити ОСОБА_2 до повного Переліку вкладників ПАТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідно, надавши до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про вкладника, якому необхідно здійснити виплату грошових коштів за банківським рахунком № НОМЕР_1 в гривневому еквіваленті в розмірі 124000 грн. за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб вчинити всі необхідні дії щодо включення до загального Реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Українську Я.С. на підставі надання уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" необхідної додаткової інформації до повного Переліку вкладників про позивача, затвердження виконавчою дирекцією Фонду загального Реєстру та виплати на користь ОСОБА_3 Я ОСОБА_4 грошових коштів в гривневому еквіваленті в розмірі 124000 грн., що розміщені у ПАТ "Дельта Банк" на банківському рахунку № НОМЕР_1 за договором банківського вкладу № 004-21999-250215 від 25.02.2015 року між ПАТ "Дельта Банк" та Українською Я.С..

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 01 березня 2016 року було відкрито провадження за вказаним позовом (справа № 821/245/16).

02 вересня 2016 року ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду провадження у вказаній справі закрито та роз`яснено Українській Я ОСОБА_4 право звернення з позовними вимогами щодо цивільно-правової угоди до місцевого суду загальної юрисдикції або до господарського суду щодо спору, який виникає на стадії ліквідації банку.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року відмовлено Українській Я.С. у відкритті апеляційного провадження на ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2016 року про закриття провадження у справі.

Колегія суддів вважає, що з огляду на висновок про наявність юрисдикції адміністративного суду щодо розгляду цього спору закриття провадження за правилами адміністративного судочинства за аналогічними вимогами позивача поставило під загрозу сутність гарантованого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) права позивача на доступ до суду та на ефективний засіб юридичного захисту.

Як вказує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), у пункті 1 статті 6 Конвенції закріплене «право на суд» разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» («Golder v. the United Kingdom») від 21 лютого 1975 року, заява № 4451/70, § 36). Проте такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність цих прав (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Станєв проти Болгарії» («Stanev v. Bulgaria») від 17 січня 2012 року, заява № 36760/06, § 230).

Згідно зі статтею 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

ЄСПЛ неодноразово встановлював порушення Україною Конвенції через наявність юрисдикційних конфліктів між національними судами (див. mutatis mutandis рішення від 9 грудня 2010 року у справі «Буланов та Купчик проти України» («Bulanov and Kupchik v. Ukraine», заяви № 7714/06 та № 23654/08), в якому ЄСПЛ встановив порушення пункту 1 статті 6 Конвенції щодо відсутності у заявників доступу до суду касаційної інстанції з огляду на те, що відмова Вищого адміністративного суду розглянути касаційні скарги заявників всупереч ухвалам Верховного Суду України не тільки позбавила заявників доступу до суду, але й знівелювала авторитет судової влади; крім того, ЄСПЛ вказав, що держава має забезпечити наявність засобів для ефективного та швидкого вирішення спорів щодо судової юрисдикції (§ 27-28, 38-40); рішення від 1 грудня 2011 року у справі «Андрієвська проти України» («Andriyevska v. Ukraine», заява № 34036/06), в якому ЄСПЛ визнав порушення пункту 1 статті 6 Конвенції з огляду на те, що Вищий адміністративний суд відмовив у відкритті касаційного провадження за скаргою заявниці, оскільки її справа мала цивільний, а не адміністративний характер, і тому касаційною інстанцією мав бути Верховний Суд України; натомість останній відмовив у відкритті касаційного провадження, зазначивши, що судом касаційної інстанції у справі заявниці є Вищий адміністративний суд України (§ 13-14, 23, 25-26); рішення від 17 січня 2013 року у справі «Мосендз проти України» («Mosendz v. Ukraine», заява № 52013/08), в якому ЄСПЛ визнав, що заявник був позбавлений ефективного національного засобу юридичного захисту, гарантованого статтею 13 Конвенції через наявність юрисдикційних конфліктів між цивільними й адміністративними судами (§ 116, 119, 122-125); рішення від 21 грудня 2017 року у справі «Шестопалова проти України» («Shestopalova v. Ukraine», заява № 55339/07), в якому ЄСПЛ дійшов висновку, що заявниця була позбавлена права на доступ до суду всупереч пункту 1 статті 6 Конвенції, оскільки національні суди надавали їй суперечливі роз`яснення щодо юрисдикції, відповідно до якої позов заявниці мав розглядатися у судах України, а Вищий адміністративний суд України не виконав рішення Верховного Суду України щодо розгляду позову заявниці за правилами адміністративного судочинства (§ 13, 18-24)).

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що непослідовність національних судів створила позивачеві перешкоди у реалізації права на судовий захист. Тому з огляду на наведену вище аргументацію доходить висновку, що розгляд цього спору має завершитися за правилами цивільного судочинства.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 243/5078/17, провадження № 14-393цс18.

Підставою для скасування ухвали суду що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (пункт 4 частини 1 статті 379 ЦПК України).

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала Херсонського міського суду Херсонської області від 27 червня 2018 року підлягає скасуванню, справу слід направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.367, п.6 ч.1 ст.374, ст. 379, ст. 382 ЦПК України Херсонський апеляційний суд у складіколегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Української Яни Сергіївни задовольнити.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 27 червня 2018 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Вейтас

Судді: В.О. Бездрабко

Л.А. Приходько

Повний текст постанови складено 27 червня 2019 року

Суддя: І.В. Вейтас