Провадження № 2-з/761/393/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Яворській А.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним; застосування наслідків недійсності правочину, -

в с т а н о в и в :

У червні 2019р. позивач ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним; застосування наслідків недійсності правочину.

Одночасно позивачем було подано до суду заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №000, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , та заборонити власнику укладати будь-які правочини, наслідком яких може бути відчуження вказаного нерухомого майна.

Свою заяву, сторона позивача обгрунтовувала тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому та подальше відчуження нерухомого майна, отриманого за договором дарування, третім особам.

Частиною 1, 4 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, у виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частина 1 ст. 150 ЦПК України передбачає види забезпечення позову, а саме: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1); передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору (п. 7); іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини (п. 10).

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи, предмет позову, суд дійшов висновку, що подана заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, а саме слід забезпечити позов шляхом накладення арешту на вище вказану квартиру. Стосовно вимог заяви про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом встановлення заборони на здійснення будь-яких реєстраційних дій щодо квартири, то в цій частині заява не підлягає задоволенню, оскільки накладення арешту на спірне майно включає в себе заборону на здійснення будь-яких реєстраційних дій щодо неї.

Керуючись ст.ст. 149 - 154, 259, 260, 353, 354 ЦПК України; Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним; застосування наслідків недійсності правочину - задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

В решті заяви про забезпечення позову - відмовити.

Дані про стягувача: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Дані про боржника № 1: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_4 .

Дані про боржника № 2: ОСОБА_4 , адреса проживання: АДРЕСА_5 .

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову - один рік.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя: