Постанова

Іменем України

19 червня 2019 року

м. Київ

справа № 388/803/16-ц

провадження № 61-29592св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,

Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

третя особа - Суходільська сільська рада Долинського району Кіровоградської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 , на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 06 квітня

2016 року у складі судді Баранського Д. М. та на ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 13 липня 2017 року у складі колегії суддів: Карпенка О. Л., Гайсюка О. В., Мурашка С. І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, третя особа - Суходільська сільська рада Долинського району Кіровоградської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла

ОСОБА_5 , яка за життя склала на його ім`я заповіт, за яким він успадковував після її смерті земельну ділянку площею 8,78 га, яка знаходиться на території Суходільської сільської ради Долинського району Кіровоградської області та належала спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 , виданого 17 квітня 2001 року Суходільською сільською радою Долинського району Кіровоградської області.

Зазначав, що вчасно подати заяву про прийняття спадщини він не мав можливості через стан свого здоров`я, оскільки з 22 березня 2007 року

по 26 березня 2007 року перебував на лікуванні, діагноз: «Гостре респіраторне захворювання», тому вважав, що вказаний строк для прийняття спадщини він пропустив з поважних причин.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області

від 03 жовтня 2016 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залучено відповідачами у цій справі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Справа судами розглядалася неодноразово.

Останнім рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області

від 06 квітня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення районного суду мотивовано тим, що оскільки ОСОБА_1

у встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріуса не звернувся, протягом останніх чотирьох днів цього строку він хворів, інших причин, які б перешкоджали йому подати таку заяву, у межах встановленого законом строку, ним наведено не було, тому суд вважав, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 .

Крім того, судом зазначено, що після спливу строку для прийняття спадщини та після закінчення лікування (26 березня 2007 року), позивач звернувся до суду з вказаним позовом майже через п`ять місяців (22 серпня 2007 року) та не повідомив суд про наявність інших спадкоємців померлої.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 13 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 06 квітня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що оскільки

позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ним було пропущено строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 з поважних причин, тому вважав, що районний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 ,

в особі представника - ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу

№ 388/803/16-ц з Долинського районного суду Кіровоградської області.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв у межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

23 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій, враховуючи фактичні обставини справи, не сприяли повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду. Зокрема, апеляційний суд, залишаючи в силі рішення районного суду, зазначав, що довідка про хворобу позивача видана заступником головного лікаря медичного закладу і в ній не вказано, на підставі чого вона видавалася: історії хвороби стаціонарного хворого чи амбулаторної картки, а також не зазначено режим його лікування, тобто констатує факт неповного з`ясування обставин справи судом першої інстанції, при цьому суд також вказує в ухвалі, не навівши обґрунтування, що позивач приховав від суду і нотаріуса наявність інших спадкоємців.

Крім того, апеляційним судом було відхилено клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи у зв`язку з його участю

в розгляді іншої справи, що позбавило його можливості надати суду пояснення позивача ОСОБА_1 про причини, що перешкоджали йому своєчасно подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини в межах визначеного законом строку.

Відзив на касаційну скаргу учасниками справи не подано.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , відповідно до свідоцтва про смерть від 27 вересня 2006 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції Кіровоградської області (а.с. 8).

За життя ОСОБА_5 склала заповіт, посвідчений 11 березня 2005 року приватним нотаріусом Новгородківського районного нотаріального округу Кіровоградської області Щербанем С. Ф., зареєстрований у реєстрі

за № 544, яким на випадок своєї смерті заповіла належну їй на

підставі державного акта на право приватної власності на землю

серії НОМЕР_1 , виданого 17 квітня 2001 року Суходільською сільською радою Долинського району Кіровоградської області, земельну ділянку площею 8,78 га, яка розташована на території Суходільської сільської ради, ОСОБА_1 (а.с. 5).

ОСОБА_1 , який мав право на прийняття спадщини у порядку, передбаченому частиною першою статті 1269 ЦК України, протягом шести місяців з часу відкриття спадщини до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини не подав.

Відповідно до довідки Новгородківської центральної районної лікарні Кіровоградської області від 26 березня 2007 року ОСОБА_1 у період

з 22 по 26 березня 2007 року знаходився на лікуванні з діагнозом: «Гостре респіраторне захворювання» (а.с. 7).

На час смерті ОСОБА_5 вона проживала разом зі своїм чоловіком - ОСОБА_8 , який був спадкоємцем першої черги та прийняв спадщину так, як протягом встановленого статтею 1270 ЦК України строку не відмовився від неї, що встановлено рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 23 грудня 2015 року у справі за позовом

ОСОБА_8 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , Долинської державної нотаріальної контори Кіровоградської області, приватного нотаріуса Новгородківського районного нотаріального округу Кіровоградської області Щербаня С. Ф. про визнання нікчемним заповіту, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визнання права власності на земельну ділянку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_8 , спадкоємцями, які прийняли спадщину після його смерті, є: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 122, 126).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під

час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

За загальними положенням про спадкування право на спадщину виникає

в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати

нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку

для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня

2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду України

від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року

у справі № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16. Підстави для відступлення від цієї правової позиції відсутні.

Суди першої та апеляційної інстанцій з урахуванням вказаних норм матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, враховуючи аргументи та доводи позивача, дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав, передбачених статтею 1272 ЦК України, для надання ОСОБА_1 додаткового строку для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини.

ОСОБА_1 у порушення статей 10, 60 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що через стан свого здоров`я він не мав можливості у передбачений законом строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Доводи про те, що такими об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для ОСОБА_1 на вчинення відповідних дій була його хвороба, суди правомірно відхилили, адже відповідно до довідки Новгородківської центральної районної лікарні Кіровоградської області ОСОБА_1 , знаходився на лікуванні в період з 22 березня 2007 року

по 26 березня 2007 року, діагноз: «Гостре респіраторне захворювання», у той час як право на подання заяви про прийняття спадщини виникло у нього

з часу відкриття спадщини, тобто з 24 вересня 2006 року.

Отже, судами першої та апеляційної інстанцій правильно зазначено, що позивач мав шестимісячний строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини і лише протягом останніх чотирьох днів цього строку він хворів, про будь-які інші причини, які б перешкоджали йому подати таку заяву раніше, у межах встановленого законом строку, ним вказано не було. Також, як встановлено судами, позивач не є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 .

Крім того, після спливу строку на прийняття спадщини та після закінчення лікування - 26 березня 2007 року, позивач звернувся до суду з вказаним позовом майже через п`ять місяців - 22 серпня 2007 року, та не повідомив суд про наявність інших спадкоємців померлої.

Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій по суті вирішення спору. Судами правильно застосовано до спірних правовідносин положення статті 1272 ЦК України та дотримано норми процесуального права, зроблено обґрунтовані висновки на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судів попередніх інстанцій, додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновки судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції. При вирішенні вказаної справи судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану

представником - ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 06 квітня

2016 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 13 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк