Справа № 350/1636/18
Номер провадження 2/350/338/2019
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 липня 2019 року селище Рожнятів
Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
у складі: головуючої судді Калиній Г.В.
з участю: секретаря судового засідання Юречко Т.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
У своїй позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача на його користь в рахунок погашення боргу 284170 гривень 80 копійок.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 07 лютого 2018 року між відповідачем та позивачем було укладено договір застави, відповідно до умов якого позивач зобов`язувався передати відповідачу 3500 доларів США як передоплату, а відповідач зобов`язувався поставити хвойні обрізні пиломатеріали угорській компанії «BOROVI IMPEX Nagyker KFT».
Згідно п. 4. 3 Договору у випадку, якщо відвантаження пиломатеріалів не відбудеться протягом 30 днів з дати отримання коштів, кошти підлягають поверненню у триденний термін після спливу цього строку. Згідно п. 6.1 Договору, за порушення строків винна сторона сплачує штраф у розмірі 2% (два) проценти від суми боргу за кожен день прострочення.
07 лютого 2018 року відповідно до умов даного Договору відповідач отримав від позивача 3500 (три тисячі п`ятсот) доларів США, про що власноручно написав та підписав розписку, оригінал якої знаходиться у позивача. Після цього, всі нагадування позивача з лютого по серпень 2018 року про необхідність належним чином виконати взяті на себе зобов`язання відповідачем досі залишаються без відповіді. До цього часу відповідач не поставив товар та не повернув кошти. Незважаючи на неодноразові спроби позивача врегулювати спірні питання в досудовому порядку, відповідачем будь - яких заходів для погашення боргу не вжито. Відповідач не забирає листів з пошти, не відповідає на телефонні дзвінки та ігнорує вимоги позивача про повернення боргу. 24 травня 2018 року відповідачу була направлена письмова претензія про повернення коштів, яку відповідач також проігнорував.
Крім того, відповідач, отримавши кошти від позивача у лютому 2018 року, до цього часу ними користується та жодного разу не спробував зв`язатись з покупцем та вирішити питання, пов`язані із замовленням.
Позивач та його представник адвокат Скиданюк М.В., у судове засідання не прибули. Представник позивача направив суду письмову заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Пунктом 7 основного договору встановлено, що поставки здійснюються з 22 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року по заявці покупця Borovi ішрех Nagyker KFT. Таким чином, виконання зобов`язання із поставки товару у відповідача виникає саме з моменту отримання замовлення (заявки) покупця Borovi impex Nagyker KFT. З цього ж моменту у заставодавця за договором застави виникає право вимагати у порядку визначеному п.4.3. договору застави від продавця повернненя йому застави у випадку, якщо з вини продавця поставка не відбудеться протягом 30 днів з дати передачі застави. Разом із цим, таке право вимоги у заставодаця не виникає взагалі (до закінчення строку основного договору), якщо покупцем Borovi impex Nagyker KFT заявку на замовлення партії товару по контракту не зроблено. За умовами FCA (Free Carier ) «Франко перевізник Брошнів-Осада Івано-Франківської області» продавець зобов`язаний був надати товар, який пройшов митну очистку зазначеному покупцем перевізнику у селищі Брошнів-Осада Рожнятівського району Івано-Франківської області. При цьому, відповідно до пункту A3, БЗ умов поставки Інкотермс FCA особливістю даного виду поставки є те, що у постачальника відсутні жодні зобов`язння по забезпеченню перевезення товару, оскільки дані зобов`язання повністю знаходяться у зоні відповідальності покупця. 24 січня 2018 року на адресу позивача майнового поручителя шляхом електронного повідомлення у месенджері Вайбер відповідачем було повідомлено про готовність товару позивача до замитнення та відвантаження, на підтвердження чого надано відповідні фотографії товару. Дану інформацію позивач прийняв, що підтверджується відповідним його повідомленням у відповідь. Листом електронної пошти від 05 лютого 2018 року надійшла інформація від позивача ОСОБА_1 (майнового поручителя, який не є уповноваженим представником покупця) на адресу відповідача про те, що він підтверджує замовлення по основному договору у таких об`ємах: 3 пачки 75x150x6000 мм; 3 пачки 50x150x6000мм; 2 пачки 120x120x6000 мм. Однак, всупереч п. 7 контракту 02/2018-КЛН від 22.01.2018 року жодної офіційної інформації про це від «BOROVI IMPEX Nagyker KFT» не надійшло, а письмове прохання до позивача надати офіційне підтвердження замовлення товару саме «BOROVI IMPEX Nagyker KFT» позивачем було проігнороване. Відповідачем також у телефонному режимі неодноразово повідомлялось позивача про необхідність виконання «BOROVI IMPEX Nagyker KFT» своїх зобов`язань по основному договору щодо надання транспорту для завантаження товару і його подальшого перевезення, як це передбачено умовами основного договору і умов поставки Інкотермс FСА. Відповідач запевняв що «BOROVI IMPEX Nagyker KFT» або він сам транспорт забезпечить, однак цього не зробив. Пропозицію щодо укладання договору перевезення стороною постачальника, тобто відповідачем, не погоджував. Витрати по фрахтуванню транспорту відповідачем ні «BOROVI IMPEX Nagyker KFT» позивач покривати не погоджувався, мотивуючи це високою вартістю пропозиції відповідача.
Врешті-решт у зобов`язанні з поставки товару за основним договором кредитором (покупцем) - компанією «BOROVI IMPEX Nagyker KFT» так і не було здійснено офіційного замовлення розмірів товару і не було укладено договору із жодним перевізником щодо перевезення товару із селища Брошнів ОСОБА_3 на територію Угорщини, не було надано відповідачу (постачальнику) інформацію про уповноваженого перевізника або уповноважену особу на приймання товару замість перевізника. Не погоджено витрати у випадку укладання договору перевезення постачальником.
За таких обставин прострочення відповідача за основним договором і договором застави не настало, оскільки має місце прострочення «BOROVI IMPEX Nagyker KFT» та позивача за основним договором в частині виконання ними зобов`язань. Вина відповідача у нездійсненні поставки товару за основним договором у термін до 09 березня 2018 року, як умова виникнення його обов`язку з повернення позивачу як майновому поручителю застави згідно пункту 4.3. договору застави відсутня. Отже право вимоги з повернення 3500 доларів США застави виникло у позивача не 12 березня 2018 року на підставі п.4.3. договору застави, а з 31 грудня 2018 року на підставі ч. 1 ст. 28 Закону України «Про заставу», п.1 ч.1 ст.593 ІІК України - у зв`язку із припиненням 31 грудня 2018 року забезпеченого заставою основного зобов`язання по Контракту №02/218-КЛН від 21 січня 2018 року.
Вважає, що підстави для застосування до спірних правовідносин статей 612, 625 ЦК України і стягнення із відповідача 192 502 гривні 80 копійок процентів за прострочення грошового зобов`язання за ст. 625 ЦК України, п. 6.1. договору застави, а також відповідної частини судових витрат відсутні.
Відповідач у судове засідання не з`явився. Його представник направив суду письмову заяву в якій просив розгляд справи без його участі та участі відповідача, при ухвалення рішення просить враховувати заперечення на позов, викладені у відзиві та доповненні до нього, а також просить врахувати обставину не вчинення покупцем замовлення не партію товару по контракту №02/2018-КЛН від 22 січня 2018 року.
За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку, визначеному ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а за змістом ст. 20 зазначеного кодексу, кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд.
Стаття 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до статті 13 зазначеного Кодексу, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
07 лютого 2018 року між відповідачем та позивачем укладено договір застави, відповідно до умов якого позивач зобов`язувався передати відповідачу 3500 доларів США як передоплату, а відповідач зобов`язувався поставити хвойні обрізні пиломатеріали угорській компанії «BOROVI IMPEX Nagyker KFT». Заставою забезпечувалось зобов`язання за Контрактом №02/2018-КЛН від 22 січня 2018 року, предметом якого є поставка партіями, за окремими заявками покупця, до 160 кв. м. в місяць у період з 22 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, хвойних обрізних пиломатеріалів згідно специфікації фірми-нерезидента «BOROVI IMPEX Nagyker KFT» Угорщина на умовах Інкотермс 2010 FСА Брошнів-Осада Івано-Франківської області на загальну суму 130000 Євро. Пунктом 4.3 Договору передбачено, що у випадку, якщо відвантаження пиломатеріалів не відбудеться протягом 30 днів з дати отримання коштів, кошти підлягають поверненню у триденний термін після спливу цього строку. Згідно п.6.1 Договору, за порушення строків винна сторона сплачує штраф у розмірі 2% (два) проценти від суми боргу за кожен день прострочення. Зазначені обставини підтверджуються копією договору застави від 07 лютого 2018 року (а. с. 13, 14) та копією Контракту № 02/2018-КЛН від 22 січня 2018 року (а. с. 151, 152).
07 лютого 2018 року відповідач отримав від позивача 3500 (три тисячі п`ятсот) доларів США в якості застави на поставку пиломатеріалів хвойних обрізних в Угорщину, що підтверджується копією розписки від 07 лютого 2018 року, оригінал якої знаходиться у позивача (а. с. 15).
З метою досудового врегулювання спірних відносин 23 травня 2018 року позивач поштою направив відповідачу претензію про повернення боргу з розрахунком суми боргу, однак поштове відправлення відповідачу не вручене за закінченням терміну зберігання, що підтверджується копіями претензії, розрахунку заборгованості станом на 23 травня 2018 року, а також копіями квитанцій ПАТ «Укрпошта» та конверта (16-20).
Крім того, з моменту підписання контракту по 04 квітня 2019 року між сторонами велася електронна переписка, спочатку щодо виконання замовлення по контракту, а в подальшому щодо повернення застави, що підтверджується копіями електронних листів (а. с. 166-185).
Аналізуючи надані сторонами письмові докази у їх сукупності судом встановлено, що між сторонами укладений договір застави, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу 3500 доларів США як передоплату, а відповідач зобов`язувався поставити хвойні обрізні пиломатеріали угорській компанії «BOROVI IMPEX Nagyker KFT». Відповідач у встановлені договором строки жодної поставки пиломатеріалів покупцю не здійснив, а вимоги повернути отримані кошти або виконати умови договору ігнорував.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків , а відповідно до ч. 3 цієї ж норми договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Згідно положень ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а згідно ст. 629 цього ж Кодексу договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За змістом ч. 1 ст. 625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання , а згідно ч. 2 цієї ж норми боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Протокольною ухвалою суду в судовому засіданні 10 травня 2019 року суд, порадившись на місці, постановив у зв`язку з ненаданням позивачем доказів надходження на адресу відповідача належним чином оформленого замовлення уповноваженої особи покупця «BOROVI IMPEX Nagyker KFT» на партію товару по Контракту № 02/2018-КЛН від 22 січня 2018 року у відповідно до ч. 4 ст. 81 ЦПК України визнати встановленою обставину не вчинення покупцем «BOROVI IMPEX Nagyker KFT» замовлення на партію товару по укладеному між сторонами ОСОБА_4 .
Відповідно до пункту 7 основного Контракту № 02/2018-КЛН від 22 січня 2018 року поставки здійснюються з 22 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року по заявці покупця Borovi ішрех Nagyker KFT. Таким чином, виконання зобов`язання із поставки товару у відповідача виникає саме з моменту отримання замовлення (заявки) покупця Borovi impex Nagyker KFT.
Позивачем не доведено інше та судом встановлено, що покупцем «Borovi ішрех Nagyker KFT» заявка на поставку товару у встановленому порядку не здійснена, тому підстави для здійснення поставки товару, а відповідно і для застосування п. 6.1 договору застави та стягнення з відповідача штрафу у розмірі, встановленому договором, відсутні.
Разом з тим, суд не приймає до уваги наданий позивачем розрахунок індексу інфляції (а. с. 205) та вважає, що позовні вимоги про стягнення інфляційних витрат від суми боргу, визначеної в гривневому еквіваленті, задоволенню не підлягають з таких підстав.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.
Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.
Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.
Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.
Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 27.01.2016 р. у справі № 6-771цс15,
Судом встановлено, що основне зобов`язання між сторонами було виражене в іноземній валюті. За таких обставин, відсутні підстави для стягнення з відповідача суми інфляційних витрат.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відповідно до змісту п. 3 ч. 2 цієї ж норми інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову.
Керуючись статтями 259, 263 - 265, 268, 273, 282-284 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити за їх безпідставністю.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Калиній