Справа № 125/1097/18
Провадження № 22-ц/801/1208/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хитрук В. М.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 рокуСправа № 125/1097/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суду в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого : Копаничук С.Г.

Суддів: Оніщука В.В., Медвецького С.К.,

учасники справи:

позивач: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Барського районного суду від 02.04.2019 року, ухваленого о 13 год. 08 хв. в приміщенні Барського районного суду суддею Хитруком В.М., у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за картковим рахунком,-

В с т а н о в и в :

У травні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»(далі -Банк) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за картковим рахунком. Зазначив ,що 06.10.2011 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" і відповідачем шляхом приєднання до Умов ,правил та Тарифів публічного договору про надання банківських послуг АТ «Приватбанк», було укладено договір № б/н про надання банківських послуг у вигляді банківського карткового рахунку з кредитуванням , за яким позичальник отримала встановлений кредитний ліміт на картковий рахунок № НОМЕР_1 в розмірі 15000 грн. та отримала картку «Універсальна» зі строком дії - грудень 2017 року.Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява про приєднання разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та Тарифами банку ,викладеними на офоційному сайті Приватбанку, складають Договір про надання банківських послуг, відповідно до п.п.2.1.1.2.3 , 2.1.1.2.4 та 1.1.3.2.3 якого , дає згоду на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та зміну його і Тарифів за рішенням та ініціативою Банку,а у передбачених випадках - із повідомленням про такі зміни та можливістю розірвання договору у випаджку незгоди із ними. Як засвідчила своїм підписом у заяві відповідачка ,вона був повністю поінформована із умовами укладеного договору та кредитування ,які були їй надані у письмовій формі. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі і надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах договору у межах встановленого кредитного ліміту,а Стрільчук порушила зобов`язання і не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення кредиту ,відсотків і інших витрат відповідно до умов договору ,в результаті чого станом на 26.04.2018 року утворилась заборгованість 73309,47 грн,що складається із заборгованості за тілом кредиту за період з 01.06.2015 року по 26.04.2018 року- 8944,39 грн.,за відсотками за період з 01.07.2017 року по 26.04.2018 року - 26901,1 грн. , за пенею за період з 01.09.2017 року по 26.04.2018 року - 33496,86 грн.,а також штрафів - 500 грн.(фіксована частина) та 3467,12 грн.(процентна складова),яку просив стягнути з відповідача ,а також відшкодувати сплачений судовий збір в розмірі 1762 грн.

Рішенням Барського районного суду від 02.04.2019 року позов задоволено.Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №б/н від 06.10.2011 року станом на 26.04.2018 року в загальній сумі: 73309,47 грн., з яких: 8944,39 грн. заборгованість за кредитом за період з 01.06.2015 року по 26.04.2018 року ; 26901,10 грн. відсотків за користування кредитом за період з 01.07.2017 року по 26.04.2018 року; 33496,86 грн. пені за період з 01.09.2017 року по 26.04.2018 року ; а також штрафи - ( п. 2.1.1.7.6. Умов та Правил) 500,00 грн. (фіксована частина) та 3467,12 грн. - (процентна складова).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначене рішення суду скасувати через порушення судом норм матеріального і процесуального права,а по справі ухвалити нове рішення,яким в задоволенні позову відмовити.Зазначила,що у справі відсутні докази укладення кредитного договору у передбаченій законом письмовій формі та видачі кредиту;отримання відповідачем кредитних коштів .Крім того, Умови і правила надання банківських послуг не можна вважати складовими частинами укладеного ,оскільки вони не містять підпису сторін договору,відтак стягнення відсотків,пені і штрафів ,є незаконним. Зазначила ,що суд не врахував те, що кредит в розмірі 15 000 грн. був відповідачкою повернутий Банку.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 9 статті 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення. Прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2018 року встановлено в розмірі 1921 грн. Ціна позову в даній справі є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (192100 грн.), спір у ній не належить до категорій, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження (частина 4 статті 274 ЦПК України), а тому справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що остання підлягає задоволенню частково .

Згідно ст.263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначене рішення вказаним вимогам відповідає не повністю.

Судом установлено, що 06.10.2011 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , шляхом подачі заяви - анкети про приєднання до Умов ,правил надання банківських послуг ПАТ «Приватбанк», та Тарифів, було укладено договір № б/н про надання банківських послуг у вигляді банківського карткового рахунку, за яким позичальник отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна» в розмірі 15000 грн., що відповідає положенням ст. 634 ЦК. Своїм підписом на анкеті-заяві відповідач підтвердила свою згоду з тим, що заява з Пам`яткою клієнта, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку з використанням кредитки «Універсальна», які були надані їй для ознайомлення під розписку.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того,що договір укладався у порядку ст.634 ЦК України і відповідно до ч.ч.1,2 ст .207 ЦК ,згідно яких правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний сторонами. Відтак,підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, ознайомлення із його умовами ,відповідач приєдналась до публічного договору , погодилася з його умовами, з тарифами Банку та зобов`язанням їх виконувати,що посвідчила власним підписом.(а.с.11) При цьому Умови і Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору.

Стягуючи кошти, суд першої інстанції виходив із того,що ОСОБА_1 договір не оспорювала,не розірвала ,а своїх зобов`язань за кредитним договором не виконала, у неї утворилася заборгованість у розмірі , що згідно наданого банком розрахунку станом на 26.04.2018 року, складає 73309,47 грн., з яких: 8944,39 грн. - заборгованість за кредитом; 26901,10 грн. - за відсотками за користування кредитом за період з 01.07.2017 року по 26.04.2018 року; 33496,86 грн. -за пенею за період з 01.09.2017 року по 26.04.2018 року ; а також штрафи - 500,00 грн. (фіксована частина) та 3467,12 грн. - (процентна складова).При цьому суд першої інстанції виходив із доведеності всіх складових цієї заборгованості відповідними доказами та обгрунтованості їх стягнення згідно норм права та умов договору.

Колегія суддів повністю погоджується із висновком суду щодо встановлення судом факту укладення відповідачем письмового договору з Банком про кредитування, оскільки він грунтується на положеннях Цивільного Кодексу України і не суперечить йому .

Згідно з частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Разом із тим,згідно ч.1 ст.634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Стаття 633 ЦК України передбачає, що договори, які укладаються банком з фізичними особами є публічними.

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно ст. 1066 ЦК за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Ст. 1067 ЦК України регулює укладення договору банківського рахунку,згідно якої договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам.

Відповідно до ст.1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За нормами частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

ОСОБА_1 , підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, приєдналася до публічного договору про надання банківських послуг у вигляді відкриття банківського карткового рахунку за карткою «Універсальна», погодилася з його умовами та зазначила ,що Умови і правила були їй надані в письмовому вигляді,які вона зобов`язується виконувати, що посвідчила власноручно своїм підписом.

При цьому Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору.

Також колегія суддів, враховує, що отримання кредитної картки відповідачем підтверджується наданими банком доказами, зокрема, заявою- анкетою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, що власноруч підписана ОСОБА_1 ( а.с. 11), фотокарткою ОСОБА_1 з банківською карткою ( а.с.139).

Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

З розрахунку кредитної заборгованості та виписки по рахунку вбачається, що відповідач частково сплачувала заборгованість, користувалась кредитними коштами, тобто погоджувалась з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами ПАТ КБ «Приватбанк».

Із виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 вбачається , що вона активно використовувала кредитну карту, зокрема цей розрахунок містить адреси банківських відділень, банкоматів, терміналів, у яких здійснювалась видача готівки та поповнення банківського рахунку.

Тому доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів укладення договору,видачі та отримання нею кредитних коштів повністю спростовуються доказами ,що є у справі, випискою по картковому рахунку,що є належним доказом ,так як є документом первинного обліку здійснених операцій.

Однак, повністю погодитись із висновком суду щодо доведеності всіх складових стягнутої судом заборгованості відповідними доказами та обгрунтованості їх стягнення, згідно норм права та умов договору, колегія суддів не може ,з огляду на наступне.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Встановлено, що відповідач допускала порушення умов кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості.

Згідно із положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказала, що суд не врахував ,що усі кредитні кошти вона банку повернула.

В той же час колегія суддів вважає ,що банк не підтвердив належними,допустимими і достатніми доказами розмір заборгованості ,про стягнення якої заявив вимоги.

Згідно із положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Банк на підтвердження позовних вимог про розмір заборгованості надав два розрахунки: один за період з 28.08.2013 року по 31.05.2015 року ,з якого вбачається розмір заборгованості за кредитом,відсотками та іншими складовими (а.с.28-29)

Другий розрахунок , здійснений за період з 01.06.2015 року по 26.04.2018 року ,мав би підтвердити заявлений до стягнення розмір заборгованості ,проте,як вбачається із даних,що містяться у останній строці розрахунку, жодна вказана у ньому сума не відповідає розміру позовних вимог і не підтверджує їх .

Так ,у розрахунку станом на 26.04.2018 року відсутні сума заборгованості за кредитом - 8944,39 грн., сума заборгованості за відсотками - 26901,10 грн.,пені і штрафів ,оскільки в останній строці розрахунку станом на 26.04.2018 року такі цифри взагалі відсутні .

Крім того,за змістом частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на час підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором .Згідно із ч.3 цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У ч.4 статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Відповідно до п. 3 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1155 (далі - Правила), рекомендоване поштове відправлення - це поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок «M»), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку.

Згідно з пунктом 114 Правил адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - повнолітнім членам сім`ї за умови пред`явлення ними документа, що посвідчує особу.

У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Зазначений висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17 та постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 389/3409/16-ц.

Відповідно до пункту 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено право банку проводити зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розмірів наданого кредиту (кредитного ліміту) зобов`язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку згідно з пунктом 1.1.3.1.9 цього договору. Якщо протягом семи днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду з умовами, то рахується, що клієнт прийняв нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку за власним рішенням і без попереднього повідомлення клієнта.

Згідно з Тарифами банку базова відсоткова ставка становила 27,6% річних ,а 01 вересня 2014 року процентна ставка за користування кредитом була збільшена банком до 32,4 % річних, а з 01 квітня 2015 року - до 42%.

У відповідності до правової позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року № 6-57цс12, боржник вважається належним чином повідомлений про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, коли банком не лише відправлено на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку.

Однак, позивачем не надано суду доказів про вручення відповідачеві під розписку повідомлення про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку, а тому таке збільшення є незаконним.

Разом із тим, як вбачається із даних другого розрахунку заборгованості за період ,що починався 01.06.2015 року (а.с.30), розмір заборгованості станом на цю дату є продовженням розміру заборгованості що витікає із даних першого розрахунку заборгованості (а.с.28-29) ,що обраховувався виходячи із збільшеної з порушенням порядку розміру процентної ставки, що вплинуло на увесь розмір заборгованості відповідача у цілому станом на 26.04.2018 року.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що позовній заяві позивач в підтвердження своїх вимог , посилаючись на заяву - анкету ОСОБА_1 від 06.10.2011 року , стверджує про приєднання її до публічного договору і відкриття їй карткового рахунку № НОМЕР_1 з кредитним лімітом 15 000 грн. 06.10.2011 року зі строком дії 12.2017 року . В той же час, надає суду довідку ,з якої вбачається ,що старт її карткового рахунку № НОМЕР_1 з кредитним лімітом в 15 000 грн. відбувся 28.08.2013 року зі строком дії картки по 12.2017 року. (а.с.85) .

За таких обставин суперечливості доказів , виникають сумніви в достовірності інших доказів, що мали підтвердити обставини на які посилається позивач в підтвердження позовних вимог, зокрема, початку договірних відносин, строку дії картки , строку дії договору ,протягом якого сторони здійснюють свої права і обов`язки , змісту норм публічного договору на дату його укладення ,що підлягали застосуванню і ,відповідно, дійсного розміру заборгованості відповідача.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.89 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, в підтвердження обставин ,на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, останній не надав належних ,допустимих, достовірних та достатніх доказів

дійсних дат укладення договору ,відкриття карткового рахунку та строку дії картки що має значення для визначення змісту Умов і Правил надання банківських послуг (зокрема, кредитування),у редакції діючій на той час ,що визначали права і обов`язки сторін та умови кредитування .Також колегія суддів звертає увагу на те, що надані позивачем у підтвердження позовних вимог підсумкові дані розрахунку, навіть щодо тіла кредиту, арифметично не підтверджуються даними наведеними в таблиці.

Отже позивач не надав суду як підстав здійснених нарахувань саме такого розміру заборгованості відповідача у зазначений ним період ,так і самого розміру заборгованості відповідача та виникнення у останнього зобов`язань у вказаному в позові розмірі, яку не підтверджують надані позивачем розрахунки. (а.с.30)

Останнє не дає підстави як для задоволення заявлених у позові повністю , так і для визначення судом дійсного розміру заборгованості та її часткового стягнення .

Відтак, висновок суду про задоволення позову у повному обсязі вимог є необгрунтованим, так як розмір заборгованості не підтверджений достовірними і достатніми доказами, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити з підстав недоведеності позовних вимог.

За таких обставин колегія суддів вважає ,що висновок суду про задоволення позову у повному обсязі вимог здійснений без належного з`ясування судом обставин справи та перевірки їх доказами ,а тому доводи апеляційної скарги щодо цього є частково підставними ,а рішення суду відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову Банку в задоволенні позовних вимог по суті - в зв`язку з їх недоведенністю.

У відповідності з ч. 13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. У той же час ч.1 цієї статті вказує, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто у разі відмови в позові вони покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 374,376,382,384 ЦПК України ,-

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити .

Рішення Барського районного суду від 02.04.2019 року скасувати .

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за картковим рахунком №№ НОМЕР_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: /підпис/ Копаничук С.Г.

Судді: /підпис/ Оніщук В.В.

/підпис/ Медвецький С.К.

Згідно з оригіналом

Суддя С.Г.Копаничук