Єдиний унікальний номер 229/2089/19 Номер провадження 22-ц/804/1711/19

Доповідач: Санікова О.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд в складі:

головуючого судді Санікової О.С.

суддів Космачевської Т.В., Мальованого Ю.М.

за участю секретаря Розпутько Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті цивільну справу №229/2089/19

за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Дружківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, територіальна громада в особі Дружківської міської ради

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 02 травня 2019 року

(суддя ОСОБА_2 Л., рішення ухвалено в м. Дружківка Донецької області, повний текст рішення виготовлено 03 травня 2019 року), -

В С Т А Н О В И В:

11 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернулася з заявою про визнання безвісно відсутнім ОСОБА_3 , посилаючись на те, що з ОСОБА_3 вона познайомилась ще у 2006 році, та з січня 2007 року вони почали жити разом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька - ОСОБА_4 , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження відділу реєстрації актів громадянського стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області 27 червня 2008 року зроблено відповідний актовий запис за № 266. Батьком дитини був зареєстрований її співмешканець ОСОБА_3 .

Після народження дитини вона з донькою були зареєстровані разом з ОСОБА_3 в квартирі, де він мешкав з батьками, та якийсь час мешкали там, а потім поїхали до м. Донецька, де вона та ОСОБА_3 на той час працювали.

Спільне з ОСОБА_3 життя виявилось невдалим. З часом вони перестали піклуватися про створення нормальних сімейних стосунків, що призвело до розладу та фактичного припинення шлюбних відносин. Приблизно з листопада 2013 року вона та ОСОБА_3 перестали жити як одна сім`я.

Коли м. Донецьк захопили незаконні збройні формування, вона разом із дочкою приїхали до м. Дружківки, а ОСОБА_3 залишився у м. Донецьку.

Останній раз вона бачила ОСОБА_3 01 вересня 2014 року, коли їх донька пішла до школи. Більше вони його не бачили. Де він та що з ним їй не відомо.

З того часу ніяких відомостей від нього не надходило.

З цієї причини вона звернулася до Дружківського ВП Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області із заявою про його розшук. Однак це не дало позитивного результату і встановити місце перебування ОСОБА_3 не вдалося, що підтверджується доданою до заяви довідкою.

Вона мешкає вдвох з дитиною, свого помешкання не має, вони опинились в дуже скрутному матеріальному становищі.

Зараз у неї з`явилась можливість виїхати на заробітки до Польщі. Дитину залишити їй ні з ким, тому визнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім необхідно їй для того, щоб мати можливість отримати проїзний документ для дитини для виїзду за кордон.

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 02 травня 2019 року заява ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи безвісно відсутньою, заінтересовані особи Дружківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, територіальна громада в особі Дружківської міської ради залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її заяву у повному обсязі та визнати безвісно відсутнім ОСОБА_3 .

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на незаконність рішення суду у зв`язку з тим, що судом було невірно тлумачено як обставини справи так і норми процесуального та матеріального права і, зокрема на те, що зараз у неї з`явилась можливість виїхати на заробітки до Польщі, дитину залишити їй ні з ким та і між ними склалися такі стосунки, що вони не можуть один без одного, тому визнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім необхідно для того, щоб надати дозвіл їхній неповнолітній дитині для отримання проїзного документа та для виїзду за кордон, для чого необхідна згода другого з батьків або рішення суду про визнання одного з батьків безвісно відсутнім; в якості доказів обставин того, що ОСОБА_3 зник та зв`язку з ним у неї немає вже більше року, окрім її пояснень, вона надала суду довідку Дружківського ВП Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області про те, що останній перебуває у розшуку як безвісті зникла особа з 15 грудня 2018 року, але ж слід розуміти, що його пошуки позитивних результатів не дали; крім того, вона надала суду свідоцтво про народження дитини, що підтверджує той факт, що батьком дитини зареєстрований ОСОБА_3 , довідку №818 від 08 квітня 2019 року про те, що ОСОБА_3 зареєстрований в м. Дружківка та акт обстеження квартири, зроблений працівниками КП «Комсервіс», які, посилаючись на свідчення сусідів, зробили висновок про те, що ОСОБА_3 за вказаною адресою не проживає з жовтня 2014 року; зазначені докази апелянт вважає цілком достатніми, щоб наполягати на задоволенні її вимог.

У судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд скарги у її відсутність у зв`язку з виїздом у справах до держави Польщі.

Від Дружківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану та виконкому Дружківської міської ради надійшли заяви про розгляд справи буз участі представників.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4 , що підтверджується актовим записом про народження №266 від 27 червня 2008 року, зробленим відділом реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області.

Згідно акту обстеження квартири від 08.04.2019 року КП "Комсервіс", в квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 . Проте, ОСОБА_3 , 1970 року народження, не проживає у вказаній квартирі з жовтня 2014 року, цей факт підтверджують сусіди.

Довідкою №818 від 08.04.2019 року КП "Комсервіс" також підтверджується, що в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 .

Згідно довідки № К-6/203/05-19 Дружківського відділення поліції Краматорського ВП ГУНП України від 28.03.2019 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходиться у розшуку за Дружківським ВП Краматорського ВП ГУНП України як безвісти зникла особа з 15 грудня 2018 року.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що заявником суду надані докази лише на підтвердження того, що ОСОБА_3 був відсутній на час обстеження квартири, тобто не мешкає у вказаній квартирі. Інших доказів про відсутність ОСОБА_3 в м.Дружківка протягом року, неможливість одержання відомостей про місце перебування ОСОБА_3 , здійснення заходів на отримання таких відомостей заявник суду не надала.

Такі висновки суду є правильними.

Відповідно до ч.1 ст.43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Відповідно до ч.3 зазначеної статті порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Отже, для визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинні бути наявними певні умови. Серед основних умов відсутність протягом одного року в місці постійного проживання фізичної особи. Другою умовою є відсутність відомостей в місці такого проживання про фізичну особу протягом року. Третя умова неможливість установлення місця перебування фізичної особи.

Згідно ст. 247 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи та дату отримання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному,повному,об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Звертаючись до суду із заявою про визнання безвісно відсутнім ОСОБА_3 , ОСОБА_1 посилалася на те, що із ОСОБА_3 вони проживали разом з 2007 року без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_5 , про що зроблений відповідний запис в книзі записів актів громадянського стану відділу реєстрації актів громадянського стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області. Після народження доньки вона з донькою були зареєстровані в квартирі, де ОСОБА_3 мешкав з батьками. Проте, в матеріалах справи відсутні пояснення батьків ОСОБА_3 про його можливе місце проживання чи перебування. В матеріалах справи також відсутні дані, коли ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виїхали в місто Донецьк. Разом з тим, з наявної в матеріалах справи довідки вбачається, що ОСОБА_1 працює в обласному комунальному підприємстві «Донецьктеплокомуненерго» з вересня 2012 року, а із заяви ОСОБА_1 вбачається, що шлюбні відносини з ОСОБА_3 були припинені у 2013 році, а коли місто Донецьк захопили незаконні збройні формування, вона з донькою приїхали до Дружківки, а ОСОБА_3 залишився у Донецьку. Але згідно пояснень ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , підписаних в акті обстеження від 08.04.2019 року, які проживають відповідно в квартирах АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_4 не проживає з жовтня 2014 року; зі слів ОСОБА_1 місце його знаходження невідомо.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст. 90 ЦПК України показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами цього Кодексу.

Оскільки зазначені в акті особи не були допитані судом в якості свідків, а інших допустимих доказів заявницею не надано, то посилання в апеляційній скарзі на свідчення сусідів є безпідставним.

Оскільки відповідно до ч.1 ст.43 ЦК України для визнання фізичної особи безвісно відсутньою, необхідна відсутність відомостей про місце її перебування в місті постійного проживання протягом одного року, то і посилання ОСОБА_1 на довідку Дружківського ВП Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області про те, що ОСОБА_3 перебуває у розшуку з 15 грудня 2018 року також не може доводи відсутність ОСОБА_3 в місті перебування чи постійного місця проживання протягом одного року.

Крім того, самі по собі свідоцтво про народження дитини, довідка про реєстрацію ОСОБА_3 в м. Дружківка, на які заявниця посилається в апеляційній скарзі, не підтверджують факт відсутності ОСОБА_3 протягом року в місці його постійного проживання, а акт обстеження, як правильно зазначив суд першої інстанції, свідчить лише про не проживання ОСОБА_3 на момент обстеження квартири і не підтверджує його відсутність в квартирі протягом року.

Отже, судом першої інстанції надана відповідна оцінка зібраним по справі доказам, а саме акту обстеження квартири від 08.04.2019 року КП «Комсервіс», довідці КП «Комсервіс» про зареєстрованих осіб в квартирі АДРЕСА_5 , довідці Дружківського відділення поліції Краматорського ВП ГУНП України від 28.03.2019 року.

Виходячи із встановлених судом першої інстанції обставин, зібраних доказів та оцінки їх судом першої інстанції, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначених і встановлених обставин недостатньо для визнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Ніяких нових обставин, які не були предметом дослідження в суді першої інстанції та давали б підстави для проведення апеляційним судом переоцінки, зробленої судом першої інстанції, в апеляційному суді не наведено та нових доказів не надано.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи та є безумовними для скасування чи зміни рішення, у справі не встановлено, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Дружківського міського суду Донецької області від 02 травня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 27.06.2019 року.

Суддя-доповідач О.С.Санікова