Дата документу 24.06.2019 Справа № 554/3580/19
Провадження № 2/554/1675/2019

24 червня 2019 року м. Полтава
Октябрський районний суд м.Полтави в складі
головуючого судді Гольник Л.В.,
за участю секретаря Бакулей А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Полтавської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач 22.04.2019 року звернулася до Октябрського районного суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування даного позову зазначала, що згідно договору від 26.02.2018 року про припинення права на аліменти на дітей ОСОБА_2 з метою урегулювання взаємовідносин щодо обов`язку з утримання спільної малолітньої дитини ОСОБА_3 передав у власність належну йому на праві приватної власності 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 . Оскільки відповідач з реєстрації у даній квартирі не знявся та не проживає за даною адресою понад 1 рік, позивач звернулася до суду про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням
Ухвалою від 26.04.2019 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.
Позивач в судовому засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_2 , який про час та дату судового засідання повідомлений належним чином за останнім відомим місцем проживання та шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили.
Ураховуючи викладене та те, що позивач не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі ст. ст. 280-281 ЦПК України.
Суд, дослідивши докази в їх сукупності, прийшов до такого висновку.
За статтями 3 та 4 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи та закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.
Так, відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Частина 1 ст. 13 ЦПК України вказує, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до частини 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Управління майном комунальної власності м. Полтави від 26.08.2016 року, квартира АДРЕСА_1 , належало ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на праві приватної спільної власності по 1/3 частки кожному (а.с.16).
Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено Договір про припинення права на аліменти на дітей від 26.02.2018, згідно якого відповідач з метою припинення обов`язку зі сплати аліментів на користь малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передає у її власність належну йому на праві приватної власності 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , а позивач приймає зазначену нерухомість для малолітньої доньки, яка продовжує проживати разом із позивачем. Згідно ч. 4 ст. 334 ЦК України право власності на квартиру, що є предметом вказаного договору, виникає у малолітньої ОСОБА_4 з моменту нотаріального посвідчення цього договору (а.с. 15). Вказаний договір посвідчено нотаріально.
Крім того, у п. 5 договору вказано, що відповідач буде проживати окремо від малолітньої дочки.
Однак ОСОБА_2 з реєстрації у вказаній квартирі не знявся, що підтверджується довідкою № 1475 від 15.04.2019 року, яка видана КП «ЖЕО№ 2» Полтавської міської ради ( а. с. 13).
Факт непроживання більше ніж 2 роки ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 підтверджено сусідами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , підписи яких засвідчено 08.04.2019 року начальником КП «ЖЕО №2» ОСОБА_7 .
Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги суд враховує роз`яснення, викладені у п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України в розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року, за якими члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлене домовленістю між ним і власником житла або законом.
Також, відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Так, глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено в ст. 13 ч. 3 Конституції України, власність зобов`язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону. Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах.
Суд вважає, що позивачем надано достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження факту, що відповідач не проживає у спірній квартирі. З вище викладених правових норм вбачається, що для ухвалення рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, має бути належним чином доведено факт непроживання особи у приміщенні без поважних причин понад один рік. В той же час, в даному випадку, такі обставини належним чином доведені.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 223, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд ,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Полтавської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768,40 грн. судових витрат.
Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через відповідний суд, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Л.В.Гольник