УХВАЛА

03 липня 2019 року

м. Київ

справа № 167/428/15-ц

провадження № 61-6500св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О.

суддів: Жданової В. С., Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - прокурор Рожищенського району Волинської області в інтересах держави

відповідачі: Головне управління Держгеокадастру у Волинській області, ОСОБА_1

треті особи: Державна інспекція сільського господарства у Волинській області, Відділ Держгеокадастру у Рожищенському районі Волинської області

розглянув клопотання заступника прокурора Волинської області про участь у судовому засіданні представника Генеральної прокуратури України у справі за позовом прокурора Рожищенського району Волинської області в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, ОСОБА_1 , треті особи: Державна інспекція сільського господарства у Волинській області, Відділ Держгеокадастру у Рожищенському районі Волинської області про визнання незаконними та скасування наказів про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, її затвердження та передачі земельних ділянок в оренду, за касаційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на рішення Апеляційного суду Волинської області у складі колегії суддів: Русинчука М.М., Свистун О.В., Бовчалюк З.А. від 14 березня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року прокурор Рожищенського району Волинської області звернувся до суду з позовом про визнання незаконними та скасування наказів про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, її затвердження та передачі земельних ділянок в оренду.

Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 24 листопада 2015 року у задоволенні позову прокурора Рожищенського району Волинської області відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області 02 липня 2015 року апеляційну скаргу заступника прокурора Волинської області відхилено, рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 19 травня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ) від 30 вересня 2015 року касаційну скаргу прокурора Волинської області задоволено, рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 19 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області 02 липня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Рожищенського районного Волинської області суду від 24 листопада 2015 року у задоволенні позову прокурора Рожищенського району Волинської області відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 14 березня 2016 року рішення Рожищенського районного суду від 24 листопада 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову.

У квітні 2016 року Головне управління Держгеокадастру у Волинській області звернулося з касаційною скаргою на рішення Апеляційного суду Волинської області від 14 березня 2016 рокудо ВССУ, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 24 листопада 2015 року.

Ухвалою ВССУ від 08 квітня 2016 року відкрито касаційне провадження, зупинено виконання рішення Апеляційного суду Волинської області від 14 березня 2016 року до закінчення касаційного провадження.

Ухвалою ВССУ від 16 листопада 2016 року справу призначено до судового розгляду.

Заступник прокурора Волинської області Воробій О. П. подав заперечення на касаційну скаргу, просив касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Апеляційного суду Волинської області від 14 березня 2016 року без змін.

Крім того, Заступник прокурора Волинської області просив справу розглянути за участю представника Генеральної прокуратури України.

У задоволенні вказаного клопотання слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК Українирозгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК Україниу суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Таким чином, розгляд цивільної справи у суді касаційної інстанції у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи є загальним правилом, визначеним у ЦПК України. І лише у разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Колегія суддів Верховного Суду перевіряє в межах касаційної скарги у цій справі аргументи про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не може встановлювати обставини справи, збирати та перевіряти докази і надавати їм оцінку.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово висловлювався з приводу відсутності публічних слухань у судах касаційної інстанції. Вочевидь, «публічний характер провадження у судових органах, згаданих у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (статті 6-1), захищає учасників справи від здійснення правосуддя таємно, поза контролем громадськості та є також одним із засобів збереження довіри до судів вищих і нижчих ланок. Публічність через прозорість, яку вона надає правосуддю, сприяє досягненню мети пункту 1 статті 6, а саме справедливому судовому розгляду, гарантія якого є одним із основних принципів будь-якого демократичного суспільства у сенсі Конвенції» (рішення у справі «Аксен проти Німеччини» від 8 грудня 1983 року («Axen v. Germany», заява № 8273/78), § 25)).

Проте публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку, зокрема, і в суді касаційної інстанції. Так, у вказаній справі зазначена гарантія була забезпечена у судах першої й апеляційної інстанцій. Зокрема тому ЄСПЛ не визнав порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції відсутність публічного розгляду у Федеральному суді Німеччини, який, як і Верховний Суд в Україні, вирішував винятково питання права (рішення у справі «Аксен проти Німеччини» від 8 грудня 1983 року («Axen v. Germany», заява № 8273/78), § 25)). Крім того, ЄСПЛ визнав явно необґрунтованим і тому неприйнятним звернення у справі «Варела Ассаліно проти Португалії» («Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01) щодо гарантій публічного судового розгляду (рішення від 25 квітня 2002 року). У цій справі заявник просив розглянути його справу в судовому засіданні, однак характер спору не вимагав проведення публічного розгляду. Фактичні обставини справи вже були встановлені, а скарги стосувалися питань права, а саме тлумачення норм Цивільного кодексу.

ЄСПЛ вказав на те, що відмову у проведенні публічного розгляду не можна вважати необґрунтованою, оскільки під час провадження у справі не виникло ніяких питань, які не можна було вирішити шляхом дослідження письмових доказів. У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявники не представили переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

З огляду на вказане, справа розглядатиметься у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, тому колегія суддів Верховного Суду відмовляє у задоволенні клопотання Заступника прокурора Волинської області.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною першою статті 402, частиною шостою статті 403 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити заступнику прокурора Волинської області у задоволенні клопотання про слухання справи за участю представника Генеральної прокуратури України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. О. Кузнєцов
Судді:В. С. Жданова В. М. Ігнатенко С. О. Карпенко В. А. Стрільчук