Провадження № 2/537/223/2019
Справа № 537/5367/18
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.06.2019 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., при секретарі Маслій М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи Хорольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про зміну розміру і способу стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким змінити розмір та спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 , що стягуються з нього на підставі судового рішення, та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3 000 грн. 00 коп. щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 29 вересня 2010 року по справі №2-2117/2010 вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі ј частини з усіх видів заробітку, починаючи з 29 вересня 2010 року щомісячно на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення дитиною повноліття. 05 жовтня 2018 року старшим державним виконавцем Хорольського районного ВДВС ГТУЮ в Полтавській області Сальнік О.В. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-2117 від 26 вересня 2018 року. Позивач зазначає, що відповідач в період з травня 2018 року по жовтень 2018 року має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 1 885 грн. 12 коп.

Позивач ОСОБА_1 вважає, що призначений зазначеним вище рішенням суду розмір аліментів є дуже незначним та недостатнім для гармонійного розвитку дитини, окрім того, розмір доходу відповідача значно змінився у зв`язку зі зміною професійної діяльності. ОСОБА_1 вказує, що відповідач має в користування автомобіль Honda Civic, він за останні півроку відвідав Республіку Білорусь та Російську Федерацію, що , на її думку, вказує на фінансовий достаток.

За викладених вище обставин, оскільки, на думку позивача, фінансовий стан відповідача змінився у більшу сторону, а також враховуючи те, що дитина дорослішає, у зв`язку із чим збільшилися витрати на її утримання та виховання, приймаючи до уваги залучення дитини до спорту, вивченням з репетиторами англійської та німецької мови, ОСОБА_1 вважає, що батько дитини має матеріальну можливість сплачувати аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн. 00 коп., у зв`язку із чим вона і вимушена звернутись до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, однак надала до суду заяву, згідно якої просила суд розглянути без її участі та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак надав до суду клопотання, згідно якого просив суд розглянути справу без його участі та зазначив, що проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві, а саме у зв`язку з їх безпідставністю.

Згідно змісту відзиву ОСОБА_2 , останній заперечує проти задоволення позову в повному обсязі у зв`язку із його безпідставністю, оскільки позивачем не доведено належними доказами наявність зазначених нею обставин щодо зміни матеріального становища платника аліментів, а відтак останній вважає відсутніми підстави для перегляду визначеного рішенням суду розміру аліментів. Відповідач зазначає, що оскільки він офіційно працевлаштований, регулярно щомісяця отримує заробітну плату, вважає відсутніми підстави для призначення аліментів у твердій грошовій сумі, та приймаючи до уваги фактично отримуваний ним дохід, вважає заявлену ОСОБА_1 суму аліментів до стягнення в розмірі 3 000 грн. 00 коп. безпідставною.

Представник третьої особи, Хорольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, однак в.о начальника Хорольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Сальнік О.В. надав до суду клопотання, згідно якого просив суд розглянути справу без участі представника виконавчої служби.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі письмових матеріалів справи.

Приймаючи до уваги думку позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 та представника третьої особи, Хорольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Сальнік О.В., вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 , батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що вбачається зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 29 листопада 2005 року Крюківським ВРАЦС Крмеенчуцького МУЮ Полтавської області.

29 вересня 2010 року Крюківським районним судом міста Кременчука Полтавської області ухвалено рішення по справі №2-2117/2010, яким з відповідача ОСОБА_2 стягнуто на користь позивача ОСОБА_1 аліменти у розмірі ј частини з0 усіх видів заробітку , починаючи з 29 вересня 2010 року щомісячно на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення дитиною повноліття.

На виконання зазначеного рішення, 26 вересня 2018 року було видано виконавчий лист №2-2117/2010, та який перебуває на виконанні у Хорольському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, що вбачається, зокрема, із постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №57359028 від 05 жовтня 2018 року.

Як вбачається зі змісту пояснення в.о. начальника Хорольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Сальнік О.В. за вих.№ 15.25-39/1445 від 05 лютого 2019 року, на виконанні у зазначеній виконавчій службі перебуває виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини доходу щомісяця до досягнення дитиною повноліття, згідно виконавчого листа №2-2117, виданого 26 вересня 2008 року Крюківським районним судом міста Кременчука Полтавської області; згідно довідки розрахунку, станом на 01 січня 2019 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня; у зв`язку із тими обставинами, що боржник отримує заробітну плату в розмірі 3 723 грн. 00 коп., перебуваючи з 2015 року на посаді керівника адвокатського бюро «Руслан Павелко», з травня 2018 року по вересень 2018 року аліменти нараховувалися в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з вересня 2018 року - у розмірі ј частини доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно довідок про реєстрацію місця проживання №14213 від 15 листопада 2018 року та №14139 від 15 листопада 2018 року, дитина ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресо: АДРЕСА_1 .

Дитина ОСОБА_3 навчається у 6 В класі КНВК №6 Кременчуцької міської ради Полтавської області, що вбачається із довідки №81 від 16 листопада 2018 року.

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована державою Україною 27 лютого 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей.

Частина 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Верховний Суд України у пункті 23 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Таким чином, чинне законодавство як підставу зміни розміру раніше присуджених аліментів встановлює зміну матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів.

У даному спорі позивачем ставиться питання щодо зміни матеріального становища платника аліментів.

Відповідно до частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 79 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до статті 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог статті 80 Цивільного процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В обґрунтування вимог щодо зміни матеріального становища відповідача, ОСОБА_1 стверджує, що в його користуванні перебуває автомобіль Honda Civic, однак жодного доказу на підтвердження зазначеної інформації до суду позивач не надала.

Надані до суду фото - витяги веб сторінки однієї із соціальних мереж інтернет та роздруківки їх змісту щодо перебування у користуванні відповідача транспортного засобу, а також його відвідування Ресбуліки Білорусь та Російської федерації, суд вважає такими, що не є належними доказами, оскільки вони не є офіційними документами.

Таким чином, заявлене позивачем твердження щодо збільшення доходу відповідача, що є підставою для збільшення розміру стягуваних з нього аліментів на утримання дитини, не підтверджене жодними належними, достовірними та достатніми в розумінні статей 77, 79 та 80 Цивільного процесуального кодексу України, доказами.

Суд також звертає увагу на той факт, що в обґрунтування заявленого позивачем твердження збілтшення фінансових витрат у зв`язку із залученням дитини ОСОБА_3 до спортивних танців, занять із репетиторами, позивачем не надано достатніх доказів.

Також, зважаючи на дані довідки за вих.№2/зп від 24 січня 2019 року, відповідно до якої ОСОБА_2 , директор керуючий адвокатським бюро «Руслан Павелко» в період з жовтня 2018 року по січень 2019 року отримав дохід в розмірі 8 991 грн. 03 коп., посадовий оклад у 2018 році становить 3 723 грн. 00 коп., у 2019 році 4 173 грн. 00 коп., суд вважає, що заявлений позивачем до стягнення розмір аліментів у 3 000 грн. 00 коп. є завищеним у відношенні до доходів платника аліментів.

Окрім того, позивач, обґрунтовуючи вимогу щодо зміни способу стягнення аліментів, посилається на факт зміни роду професійної діяльності та місця роботи відповідача, у зв`язку із чим він має нестабільний дохід, та на підтвердження чого надала до суду: витяг з наказу №77 ос від 20 лютого 2015 року, за яким майора міліції ОСОБА_2 , заступника начальника слідчого відділення Хорольського РВ, звільнено з органів внутрішніх справ у запас за власним бажанням з 23 лютого 2015 року; наказ №1 від 02 жовтня 2015 року, за яким ОСОБА_2 призначено керуючим адвокатським бюро «Руслан Павелко»; свідоцтво про складення кваліфікаційного іспиту від 18 лютого 2015 року.

Однак, суд вважає, що наведені позивачем обставини зміни роду професійної діяльності та місця роботи платника аліментів не є підставою для зміни способу стягнення аліментів, оскільки чинне законодавство України не прив`язує наявність стабільного або нерегулярного доходу та форми працевлаштування до способу стягнення аліментів.

Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачем жодним чином не доведений заявлений нею факт зміни доходу відповідача, що може бути підставою для збільшення розміру стягуваних з останнього за рішенням суду аліментів на утримання дитини, враховуючи відсутність підстав для зміни способу стягнення аліментів, а також приймаючи до уваги розмір щомісячного доходу платника аліментів, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни способу стягнення аліментів та збільшення їх розміру, у зв`язку із чим ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись статтями 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ :

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ; фактична адреса перебування: АДРЕСА_4 ), за участю третьої особи - Хорольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (адреса: 37800, Полтавська область, Хорольський район, місто Хорол, вулиця Незалежності, будинок 21 ), про зміну розміру і способу стягнення аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 27 червня 2019 року.

Суддя: Д.О. Зоріна