Справа № 464/6688/18
пр.№ 2/464/586/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.06.2019 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого Тімченко О.В.

секретар судового засідання Бондар Н.С.,

справа № 464/6688/18

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_3

вимоги: визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

представники учасників справи - представник позивача ОСОБА_4 .

Обставини справи

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача, який є її сином, таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 , покликаючись на те, що такий у спірній квартирі з 2002 року не проживає.

Ухвалою судді від 19 грудня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Відповідачем подано суду заяву про визнання позову від 01 березня 2019 року. Покликається, що у спірній квартирі з 2002 року не проживає, оскільки з високою зайнятістю та специфікою роботи постійно змушений змінювати своє місце проживання. Просить розглядати справу у його відсутності.

Ухвалою суду від 29 березня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У порядку ч.4 ст.206 ЦПК України встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить вимогам закону, а тому у прийнятті визнання такого відповідачем відмовлено.

Третьою особою направлено суду письмові пояснення, в яких просить позов задоволити, а справу розглядати без його участі.

У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просять задоволити.

Мотиви та висновки суду

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Згідно із ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 (син позивача) на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 . Вказане підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру № НОМЕР_1 від 08 лютого 2002 року.

За даними будинкової книги та відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС у Львівській області від 06 грудня 2018 року, наданими в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України, у даній квартирі зареєстроване місце проживання відповідача.

Позивач просить відповідача визнати таким, що втратив право користування житлом у зв`язку із непроживанням у квартирі з 2002 року, покликаючись на положення ст.405 ЦК України.

Згідно зі ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Натомість за ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст.317, 319, 321 ЦК України).

Також за умовами ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів свої сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

У ході судового розгляду встановлено, що квартира є спільною власністю позивача і відповідача, а право користування даною квартирою набуте відповідачем на підставі наявного у нього права власності є непорушним і невід`ємним правом власника, якого власник не може бути позбавлений в порядку ст.405 ЦК України.

У зв`язку з цим саме по собі непроживання відповідача як співвласника у квартирі не позбавляє його права користування його майном, тому він не може бути визнаний таким, що втратив право користування вказаним житлом.

Інших підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, позивачем та його представником не наведено і не доведено. Визнання відповідачем позову, що суперечить вимогам закону, не приймається до уваги.

Отже, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог і з підстав, зазначених позивачем, і наданих доказів, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, співвласником якої він є. У задоволенні позову слід відмовити.

У зв`язку із відмовою в позові судові витрати покладаються на позивача, як це передбачено ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

відмовити в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст.354 ЦПК України). Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 26 червня 2019 року.

Головуючий О.В.Тімченко