Справа № 210/2318/19
Провадження № 2/210/1426/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"26" червня 2019 р. Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Літвіненко Н. А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (юридична адреса: 50095, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, 1) про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я, посилаючись на те, що перебуваючи в трудових відносинах з ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг», на посаді електрослюсаря з ремонту обладнання розподільчих пристроїв (черговий) цеху мереж та підстанцій гірничо-збагачувального комплексу ВАТ «АМКР», 15 вересня 2009 року близько о 06 годині 15 хвилин, з вини Відповідача, знаходячись в камері масляних вимикачів розподільчої підстанції №16 ЦМП ВАТ «АМКР», внаслідок нещасного випадку, отримав тілесні ушкодження у вигляді: «термічні опіки полум`ям електровольтової дуги обличчя, тулуба, верхніх кінцівок, сідниць, нижніх кінцівок, ІІ-ІІІ А-Б ст.25%. Опіковий шок ІІІ ст.. Згідно класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості (наказ МОЗ України №370 від 04.07.2007) вищезазначена травма відноситься до категорії - ТЯЖКА)».

Вказує, що даний факт підтверджується актами Форми Н-1 «Про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом» та Форми Н-5 «Проведення розслідування нещасного випадку, що стався 15 вересня 2009 року о 06 годин 15 хвилин». Нещасний випадок обумовлений неналежним виконанням відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці.

Зазначає, що внаслідок зазначеного вище нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, 15.12.2009 року пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 10% (десять відсотків), внаслідок трудового каліцтва, що підтверджується випискою із акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги» серії ДНА-02 №033299 виданою на ім`я позивача.

08 лютого 2011 року позивач повторно пройшов огляд МСЕК, де йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 10% (десять відсотків), внаслідок трудового каліцтва, що підтверджується випискою із акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги» серії 10ААА №003335 виданою на ім`я позивача.

12 грудня 2013 року позивач повторно пройшов огляд МСЕК, де йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 10% (десять відсотків), внаслідок трудового каліцтва, що підтверджується випискою із акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги» серії 10ААА №071217 виданою на ім`я позивача.

03 лютого 2015 року позивач повторно пройшов огляд МСЕК, де йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 10% (десять відсотків), внаслідок трудового каліцтва, що підтверджується випискою із акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у надання медичної та соціальної допомоги» серії 12ААА №002834 виданою на ім`я позивача.

06 грудня 2016 року позивач повторно пройшов огляд МСЕК, де йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 10% (десять відсотків), внаслідок трудового каліцтва, що підтверджується випискою із акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у надання медичної та соціальної допомоги» серії 12ААА №017080 виданою на ім`я позивача.

08 січня 2019 року позивач повторно пройшов огляд МСЕК, де йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 10% (десять відсотків), внаслідок трудового каліцтва, що підтверджується випискою із акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у надання медичної та соціальної допомоги» серії 12ААА №052524 виданою на ім`я позивача.

Вказує, що таким чином змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування. У зв`язку з вказаним нещасним випадком порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, позбавлений можливості в повній мірі реалізовувати свої звички та бажання, постійно виникають складнощі у зв`язку з загальною слабкістю, втомою, під час травмування позивач переніс сильний біль. Зазначає, що додаткових страждань йому завдає довготривалість негативних змін в його житті, що пов`язане з ушкодженням здоров`я.

Просить стягнути з ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" на його користь 62 595 грн. в рахунок компенсації за моральну шкоду завдану каліцтвом без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Ухвалою суду від 06 травня 2019 року вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

В судове засідання сторони не викликалися, клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило.

Суд проводить судове засідання без фіксування технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України.

Відповідач ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", отримавши 28.05.2019 р. копію позовної заяви з додатками та копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, про що свідчить поштове повідомлення, долучене до матеріалів справи, скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву.

Відзив на позовну заяву про стягнення моральної шкоди відповідачем було подано до суду та зареєстровано канцелярією суду за вх. 11283, 07.06.2019 р. тобто в межах процесуального строку, встановленого ухвалою суду від 06.05.2019р., відповідно до якого відповідач заперечує проти позову в повному обсязі, просить відмовити у його задоволенні, додатково зауваживши, що працівник несе безпосередню відповідальність за порушення норм ст. 14 ЗУ «Про охорону праці», відповідно до якої працівник зобов`язаний дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; - знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту;- проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди. Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Вказує, що ОСОБА_1 , електрослюсар з ремонту обладнання розпоільчих пристроїв (черговий) ЦМП ГЗК ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», який не установив несправність механічого блокування між МВ №2 та ШР №2 та не повідомивши начальника зміни, змінив режим опробування МВ №2 та перейшов до включення ШР №2 без дозволу на це начальника зміни, чим порушив п.п. 5.1.7, 5.6.2.16, 5.6.2.17, 5.6.2.18, 5.6.2.26, 5.6.2.28 «Правил технічної експлуатації електроустановок споживачів», п. 2.3.1. виробничо-технічної інструкції електрослюсаря з ремонту обладнання розподільчих пристроїв (чергового) 5 розряду ремонтної дільниці ЦМП ГЗК ВТІ 711.19923.021.

Вказує, що в спірних правовідносинах не було встановлено вчинення з боку відповідача будь-яких винних, неправомірних дій, що могли б призвести до виникнення нещасного випадку за участю позивача, отже відсутня одна з обов`язкових передумов для відшкодування моральної шкоди.

Зазначає, що факт завдання позивачу моральної шкоди є недоведеним, а розмір грошових коштів, про стягнення якого ставиться питання в позові в будь-якому випадку не відповідає вимогам розумності та справедливості.

Посилається, що позивач не забезпечив особисту безпеку під час виконання робіт, чим порушив вимоги інструкції з охорони праці, ст.14 Закону України «Про охорону праці».

Таким чином, можна зробити висновок, що будь-яких порушень законодавства про працю відносно позивача, які б знаходились в причинному зв`язку з настанням нещасного випадку, відповідач не вчиняв, а отже і відсутні підстави для стягнення з відповідача грошових сум в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Відповідь на відзив ні позивачем, ні його представником до суду не подавалась.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , будучи працівником ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг», отримав тілесні ушкодження внаслідок нещасного випадку.

Відповідно до Акту про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, форми Н-1, з ОСОБА_1 , 15.09.2009 р. о 06 год. 15 хв. стався нещасний випадок в камері масляних вимикачів розподільчої підстанції № 16 ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». На момент настання нещасного випадку потерпілий являвся працівником ВАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг".

Нещасний випадок на виробництві стався при виконанні ОСОБА_1 своїх трудових обов`язків, а саме при виконанні оперативного завдання начальника зміни на ввімкнення вводу № 2 на РП № 16 та розбору схеми вводу № 1.

Діагноз, відповідно листка непрацездатності: «термічні опіки полум`ям електровольтової дуги обличчя, тулуба, верхніх кінцівок, сідниць, нижніх кінцівок, ІІ-ІІІ А-Б ст.25%. Опіковий шок ІІІ ст.. Згідно класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості (наказ МОЗ України №370 від 04.07.2007) вищезазначена травма відноситься до категорії - ТЯЖКА)».

Відповідно до п.10 Акту Форми Н-1, нещасний випадок, в результаті якого позивачем отримано тяжкі тілесні ушкодження, стався внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, окрім позивача, іншими працівниками ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», а саме: ОСОБА_2 , начальника ЦМП ГЗК ВАТ «АМКР», який не забезпечив утримання, експлуатацію та обслуговування електроустановок відповідно до вимог чинних нормативних документів, чим порушив п.1.3.1 «Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів», п.5.1.2. «Правил технічної експлуатації електроустановок споживачів», п.3.5.2.2., п.3.5.2.3 посадової інструкції начальника ЦМП ГЗК ДІ411.24124.011., ОСОБА_3 , заступник начальника цеху з ремонтів ЦМП ГЗК ВАТ «АМКР», який не забезпечив утримання, експлуатацію та обслуговування електроустановок відповідно до вимог чинних нормативних документів, чим порушив п.1.3.1 «Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів», п.5.1.2. «Правил технічної експлуатації електроустановок споживачів», п.3.1., п.3.5, п.3.16 посадової інструкції заступника начальника цеху з ремонтів ЦМП ГЗК ДІ 711.24125.015, ОСОБА_4 , начальника дільниці ЦМП ГЗК ВАТ «АМКР», який не здійснював достатній контроль технічного стану електроустановок, засобів безпеки, що відображено у несправності пульта дистанційного керування МВ№2 та механічного блокування між МВ№2 та ШР №2 РІІ-16 чим порушив п.5.5.1. «Правил технічної експлуатації електроустановок споживачів», п.3.2.3. посадової інструкції начальника дільниці ЦМП ГЗК ДІ 711.24097.016, ОСОБА_5 , електромонтера з ремонту та обслуговування електрообладнання ЦМП ГЗК ВАТ «АМКР», яка не установила несправність механічного блокування між МВ№2 та ШР №2 та не повідомивши начальника зміни, змінила режим опробування МВ№2 та перейшла до включення ШР№2 без дозволу на це начальника зміни, чим порушила п.5.1.7, п.5.6.2.16, п.5.6.2.17, п.5.6.2.18, п.5.6.2.26, п.5.6.2.28 «Правил технічної експлуатації електроустановок споживачів», п.2.3.1. виробничо-технічної інструкції електромонтера з ремонту та обслуговування електрообладнання (ГПП-1 (РП-9)), (ГПП-2 (РП-47, 16,17,29) 5 розряду ЦМП ГЗК ВТІ.711.19861.016.

За висновком комісії, відповідно до акту форми Н-5, нещасний випадок з позивачем визнано таким, що пов`язаний з виробництвом.

Згідно виписки з історії хвороби № У-11647/337 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в період часу з 15.09.2009 року по 21.09.2009 року з клінічним діагнозом «термічні опіки полум`ям елетровольтової дуги обличчя, тулуба, верхніх кінцівок, нижніх кінцівок ІІ-ІІІ АБ ступеня, опіковий шок ІІІ ступеня.

Відповідно до виписки із акту огляду МСЕК № 033299 від 22.11.2011 року, ОСОБА_1 встановлено втрата професійної працездатності в розмірі 10%, первинно, причина втрати професійної працездатності трудове каліцтво, потреба в медикаментозному лікуванні.

Відповідно до виписки із акту огляду МСЕК серії 10ААА №00335 позивачу повторно встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 10% з 01.01.2011 року по 01.01.2013 року.

Відповідно до виписки із акту огляду МСЕК серії 10ААА № 071217, позивачу повторно встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 10% з 01.01.2013 року по 01.01.2015 року.

Відповідно до виписки із акту огляду МСЕК серії 12ААА № 002834, позивачу повторно встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 10% з 01.01.2015 року по 01.01.2017 року.

Відповідно до виписки із акту огляду МСЕК серії 12ААА № 017080, позивачу повторно встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 10% з 01.01.2017 року по 01.01.2019 року.

Відповідно до виписки із акту огляду МСЕК серії 12ААА № 052524, позивачу повторно встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 10% з 01.01.2019 року по 01.01.2021 року.

Статтею 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

З огляду на положення ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я (ч. 2 цієї норми).

Згідно ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець-зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 153 КЗпП власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Згідно ст. 158 КЗпП власник або уповноважений ним орган зобов`язаний вживати заходів щодо полегшення і оздоровлення умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій, досягнень науки і техніки, засобів механізації та автоматизації виробництва, вимог ергономіки, позитивного досвіду з охорони праці

Статтею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як вбачається з аналізу норм ч. 2 ст.153, ст.173, ч.1 ст.237-1 КЗпП України, до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу.

Крім того, Конституційний Суд України в п. 4.1. свого Рішення від 27.01.2004 року по справі № 1-9/2004 зазначив, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз`яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до ст.23ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Частиною 3ст. 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках встановлених законом.

Під час завдання позивачу опіків останній відчув сильний фізичний біль. Позивач змушений тривалий час проходити медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування. Тривалий процес лікування, позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя. У зв`язку з вказаними травмами порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, останній позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі у зв`язку з загальною слабкістю, втомою.

Таким чином, слід вважати, що самим фактом втрати позивачем професійної працездатності у зв`язку з нещасним випадок на виробництві, під час роботи на підприємстві відповідача йому спричинена моральна шкода, яка згідно ст.237-1 КЗпП України може бути відшкодована одноразово за рахунок відповідача.

За таких обставин, вимоги позивача до ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству.

Суд не бере до уваги доводи представника відповідача про те, що травмування позивача відбулося саме внаслідок його дій та щодо відсутності у зв`язку з цим правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди, оскільки нещасний випадок із позивачем стався саме під час виконання ним трудових обов`язків, а ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці та несе безпосередньо відповідальність за порушення зазначених вимог. Більше того,як вбачається з аналізу норм ч. 2 ст.153, ст.173, ч.1 ст.237-1 КЗпП України, до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу.

Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 р. встановлено, що обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду.

Суд вважає, що в даному випадку саме відповідач - ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" повинен виплатити позивачеві моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої каліцтвом в результаті нещасного випадку на виробництві, повинен вирішуватися на підставі норм КЗпП України при доведеності виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах (ст.153 КЗпП України) та інших юридично важливих обставин. Зазначений спір є таким, що виникає із трудових правовідносин.

З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення позивачу моральної шкоди незалежно від наявності з цього приводу висновку МСЕК, яку повинен відшкодувати позивачу відповідач, як власник підприємства, який не створив працівнику безпечні умови праці.

Судом встановлено, що при виконанні трудових обов`язків здоров`ю позивачу була заподіяна шкода, він отримав ушкодження здоров`я, втратив працездатність в розмірі 10 %. Вказані негативні наслідки в житті позивача мають місце починаючи з 2009 року та наявні до теперішнього часу. Позивач переносить щоденно моральні переживання, змушений приймати ліки та звертатися до лікарів. Процес лікування позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя. В момент отримання травм та в період лікування, позивач відчував фізичні страждання та біль .

Позивач, в наслідок отриманих тілесних ушкоджень, що супроводжується значною втратою працездатності в молодому віці, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, постійно відчуває психологічний дискомфорт, що постійно і негативно позначається на душевному та фізичному станах позивача.

При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками отриманих тілесних ушкоджень внаслідок нещасного випадку, позивачеві порушено його звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв`язки. Позивач в зв`язку зі станом свого здоров`я переносить моральні страждання та переживання.

Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає компенсації.

Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення відповідачем ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" позивачу шкоди здоров`ю, провину відповідача в її спричиненні та причино - наслідковий зв`язок між виною підприємства - відповідача, а саме: не виконанням свого обов`язку по створенню з безпечних умов праці, та настанням у позивача негативних наслідків - втрати професійної працездатності в розмірі 10%, довготривалості негативних змін в житті позивача, які виражаються в наявності в нього стійкої втрати працездатності ступені 10 % починаючи з 2009 року по день розгляду справи.

При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров`я, відсоток втрати професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотність вимушених змін в життєвих стосунках, обставини травмування позивача.

Обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди позивачу, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим задовольнити позов частково, стягнути на його користь 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн., що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він щоденно зазнає.

Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому судовий збір у розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст..ст.. 3, 43 Конституції України, ст.ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України, ст.ст.. 4, 13 ЗУ "Про охорону праці" ст. 23, 1166,1168 ЦК України, ст.ст. ст.ст. 12, 13, 44, 76, 81, 82, 89, 141, 247, 258, 263-265, 274, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (юридична адреса: м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, буд. 1, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) НОМЕР_2 (п`ятдесят тисяч) грн. в рахунок компенсації за моральну шкоду завдану каліцтвом без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (юридична адреса: м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, буд. 1, ) на користь держави судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня проголошення рішення, а з дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Н. А. Літвіненко