Справа № 188/361/19
Провадження № 2/188/269/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Місюра К.В.

при секретарі: Хандрига Л.І.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою відповідно до якої просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь 9222,7 коп.(девять тисяч двісті двадцять дві грн..70коп.), з них борг за договором позики в сумі 5500 грн.,3% річних в сумі 165 грн., проценти за користування коштами в сумі 557,70 грн., та 3000 грн. в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що 20.06.2017 року він уклав з відповідачем по справі договір позики, який вони оформили борговою розпискою. На підставі розписки відповідач зобов`язався повернути йому до 18.07.2017 року позику в сумі 5500 гривень.

В назначений термін грошові кошти йому відповідачка не повернула, на телефонні дзвінки не відповідає, ухиляється від зустрічі з ним і тому він змушений звернутися до суду за захистом його порушеного права з даним позовом.

Через те, що відповідачем порушено його право розпоряджатися належними йому коштами, він отримує постійні моральні страждання і вважає, що відповідачка повина відшкодувати йому моральну шкоду, яку він оцінює у 3000 гривень.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, які він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача до нього, його відмова повернути кошти призвела до погіршення можливостей реалізувати його звички та бажання, погіршились відносини з оточуючими людьми, яким він не може більше довіряти.

Він вважає, що дії відповідача не можна вважати законними, вона порушила його право, ввела його в оману надавши розписку про повернення своєчасно грошей, а до цього часу він не може самостійно поновити своє право і тому змушений звернутись до суду за захистом його порушеного права.

У судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву відповідно дот якої позовні вимоги визнає частково. Крім того зазначає, що частину боргу вже сплатила, але доказі того немає, не визнає моральної шкоди так, як вважає, що ніяких страждань йому не завдавала.

Згідно з ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 20.06.2017 року ОСОБА_2 власноручно написав розписку та поставив свій підпис про те, що він бере товар в борг на суму 5500 (п`ять тисяч пятсот гривень). Борг зобов`язується виплатити до 18.07.2017року. (а.с.3).

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими-ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як вбачається з приписів ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі і на підтвердження його укладення та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками,у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем)у строк, та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.. 625 цього Кодексу, яка передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. ст.. 1048 ЦКУ позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

З огляду на вищезазначені норми цивільного законодавства за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як факт його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Тобто, розписка - це документ, що засвідчує в письмовій формі факт одержання особою у власність, користування чи розпорядження грошей, а також речей, товару у відповідній кількості та якості, від іншої особи.

Для того, щоб договір позики набрав чинності, необхідне підтвердження одержання позичальником позики.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс 15. В цій постанові зазначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми та дату отримання коштів.

Згідно положень ст. 545 ЦК України, кредитор, приймаючи виконання зобовязання, повинен повернути борговий документ (розписку) боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає на вимогу боржника. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого боргу.

Письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Оригінал вищезазначеної розписки був наданий до суду позивачем, отже знаходився весь цей час у нього. Виходячи з положень ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання за розпискою від ОСОБА_1 на суму 5500 грн., ОСОБА_2 повинен був повернути ОСОБА_1 оригінал розписки, або ж на вимогу відповідача видати розписку про одержання виконання частково або у повному обсязі.

Відповідач в свою чергу не довела частину повернення боргу, так як не надала до суду жодного доказу про те, що вона сплатила частину боргу у сумі 2600 грн.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Підстав звільнення від доказування, визначених ст. 82 ЦПК України судом не встановлено. Позицію відповідача суд розцінює як ухилення від виконання свого обовязку щодо повернення боргу за договором позики.

Таким чином, оцінивши докази у їх сукупності, оскільки відповідач у встановлений строк не повернула взяті нею у позику грошові кошти, тобто не виконала зобов`язання належним чином відповідно до умов договору позики, суд прийшов до висновку про обґрунтованість пред`явленого позову в частинні договору позики та частковому його задоволенню.

Суд ставиться критично до тверджень позивача, щодо постійних його моральних страждань у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов"язання, так як позивачем не надано жодного доказу того, що дійсно стан його погіршився, що він переніс нервові стреси. Тому суд вважає за доцільне в цій частині позовних вимог відмовити.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним і обґрунтованим є рішення, ухвалене судом відповідно до норма матеріального права із дотриманням норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 174, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , і.н.п. НОМЕР_1 проживаючої: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , і.п.н. НОМЕР_2 , борг у сумі 6222,7 (шість тисяч двісті двадцять дві грн.. 70 коп.) гривень, які складаються з суми боргу за розпискою у сумі 5500 грн., 3% процентів річних у сумі 165 грн.,та процентів за користування коштами у сумі 557,70.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , і.н.п. НОМЕР_1 проживаючої: АДРЕСА_1 , судовий збір в сумі 768,40 (сімсот шістдесят вісім грн..) 40 коп. на користь держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Суддя К. В. Місюра