Постанова

Іменем України

26 червня 2019 року

м. Київ

справа № 358/1585/16-ц

провадження № 61-21880св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротуна В. М., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Білзерно»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: відділ Держгеокадастру у Богуславському районі Київської області, відділ державної реєстрації Богуславської районної державної адміністрації Київської області, товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Богуславщина-Еко», приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Губенко Тетяна Анатоліївна,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Коржуком Ігорем Олександровичем, на ухвалу апеляційного суду Київської області від 30 червня 2017 року у складі судді Журби С. О.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Білзерно» (далі - ТОВ «Білзерно»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: відділ Держгеокадастру у Богуславському районі Київської області, відділ державної реєстрації Богуславської районної державної адміністрації Київської області, товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Богуславщина-Еко», приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Губенко Тетяна Анатоліївна, про визнання договорів оренди землі недійсними та скасування їх державної реєстрації.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 21 лютого 2017 року позов ОСОБА_1 і ОСОБА_2 задоволено частково.

Скасовано державну реєстрацію договору оренди землі від 30 травня 2016 року № 82, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Білзерно» щодо оренди земельної ділянки площею 2,3605 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Саварської сільської ради Богуславського району Київської області, який був зареєстрований 06 червня 2016 року (номер запису - 14887756) приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Губенко Тетяною Анатоліївною.

Скасовано державну реєстрацію договору оренди землі від 30 травня 2016 року № 83, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Білзерно» щодо оренди земельної ділянки площею 2,3604 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Саварської сільської ради Богуславського району Київської області, який був зареєстрований 06 червня 2016 року ( номер запису - 14887419) приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Губенко Тетяною Анатоліївною.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ТОВ «Білзерно» про визнання недійсним договору оренди землі від 30 травня 2016 року № 82, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Білзерно» щодо оренди земельної ділянки площею 2,3605 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Саварської сільської ради Богуславського району Київської області, залишено без задоволення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Білзерно» про визнання недійсним договору оренди землі від 30 травня 2016 року № 83, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Білзерно» щодо оренди земельної ділянки площею 2,3605 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Саварської сільської ради Богуславського району Київської області, залишено без задоволення.

Стягнуто із ТОВ «Білзерно» на користь ОСОБА_2 275,60 грн судового збору.

Стягнуто із ТОВ «Білзерно» на користь ОСОБА_1 275,60 грн судового збору.

Не погодившись із вказаним рішенням ОСОБА_1 подав до апеляційну скаргу.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 30 червня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено у відкритті апеляційного провадження на рішення Богуславського районного суду від 21 лютого 2017 року на підставі частини третьої статті 297 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи).

Ухвала мотивована тим, що оскільки представник позивача був присутнім в судовому засіданні під час проголошення оскаржуваного рішення суду 21 лютого 2017 року, тому строк на апеляційне оскарження починає свій відлік саме з цієї дати. Звернувшись до суду апеляційної інстанції 26 травня 2017 року, представник ОСОБА_1 - адвокат Коржук І. О. пропустив строк на апеляційне оскарження рішення суду.

Відхиляючи доводи заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, судом зазначено, що представник позивача був присутнім під час проголошення оскаржуваного рішення. Тому відповідально до вимог статті 222 ЦПК України (в редакції 2004 року), суд не зобов`язаний був надсилати повний текст рішення позивачу та його представникові.

У липні 2017 року представник ОСОБА_1 - адвокат Коржук І. О. подав до Вищого спеціалізованого суду країни з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу у якій просив скасувати ухвалу апеляційного суду Київської області від 30 червня 2017 року, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що ОСОБА_1 не був присутнім у судовому засіданні під час проголошення вступної та резолютивної частини оскаржуваного рішення, повний текст за заявою йому було видано 17 травня 2017 року, а тому строк на апеляційне оскарження представником ОСОБА_1 - адвокатом Коржук І. О. не пропущено.

Відзив на касаційну скаргу не подано.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 листопада 2017 року справу призначено до судового розгляду.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Розпорядженням від 06 червня 2019 року № 609/0/226-19 за касаційним провадженням № 61-21880св18 призначено повторний автоматизований перерозподіл.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачу Курило В. П.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог частини першої статті 294 ЦПК України (у редакції 2004 року) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

За змістом частини третьої статті 297 ЦПК України (у редакції 2004 року) апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Згідно з журналом судового засідання від 21 лютого 2017 року Богуславським районним судом Київської області було проголошено вступну та резолютивну частину оскаржуваного рішення. Справа розглядалась за участю представника позивачів - ОСОБА_3 (а. с. 188)

Дату виготовлення повного тексту рішення матеріали справи не містять.

Згідно із супровідним листом Богуславського районного суду Київської області від 01 березня 2017 року копія оскаржуваного рішення суду позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представнику ОСОБА_3 не надсилались (а. с. 193).

Згідно з частиною другою статті 222 ЦПК України (в редакції, 2004 року) копії повного рішення суду видаються особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення. У разі проголошення тільки вступної та резолютивної частин судового рішення, особам які брали участь у справі і були присутні у судовому засіданні, негайно після його проголошення видаються копії судового рішення із викладом вступної та резолютивної частини.

Відповідно до статей 73, 297 ЦПК України (в редакції 2004 року) особа, яка подає апеляційну скаргу за умови пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду має порушити питання про поновлення цього строку та навести підстави для поновлення.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Відповідно до частини першою статті 44 ЦПК України (в редакції 2004 року) представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа.

Системний аналіз положень статей 26, 38, 44, 76 ЦПК України (в редакції 2004 року) дає підстави для висновку що, надане процесуальним законом право особі брати участь у справі через представника, передбачає вчинення представником від імені та в інтересах особи певних юридичних дій, що позбавляє сторону або третю особу необхідності їх вчиняти самостійно.

Апеляційну скаргу на рішення Богуславського районного суду Київської області від 21 лютого 2017 року було подано представником ОСОБА_1 - адвокатом Коржук І. О. 26 травня 2017 року, тобто поза межами, передбаченого статтею 294 ЦПК України (в редакції 2004 року), строку на апеляційне оскарження.

За викладених обставин апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про залишення апеляційної скарги без руху на підставі частини третьої статті 297 ЦПК України (у редакції 2004 року).

На виконання ухвали апеляційного суду Київської області від 12 червня 2017 року, якою апеляційну скаргу було залишено без руху, представник позивача ОСОБА_1 - Коржук І. О. подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Богуславського районного суду Київської області від 21 лютого 2017 року.

Заяву мотивовано тим, що позивач, в інтересах якого подано апеляційну скаргу, не був присутнім у судовому засіданні під час проголошення вступної та резолютивної частини оскаржуваного рішення, а повний текст за заявою йому було видано 17 травня 2017 року, а тому строк на апеляційне оскарження представником ОСОБА_1 - адвокатом Коржук І. О. не пропущено.

Такі самі доводи містить і касаційна скарга.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8 ).

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції; Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

За таких обставин, оскільки в судовому засіданні 21 лютого 2017 року Богуславським районним судом Київської області було проголошено лише вступну та резолютивну частину оскаржуваного рішення, а після виготовлення повного тексту рішення ОСОБА_1 не було направлено його копію, повний текст рішення ОСОБА_1 отримав 17 травня 2017 року, суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про відсутність поважних причин для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до частини третьої та четвертої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої та апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції. У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Частиною четвертою статті 411 ЦПК України встановлено, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущення тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 400, 406, 411, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої палати Касаційного цивільного суду ,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Коржуком Ігорем Олександровичем, задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 30 червня 2017 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: С. Ю. Бурлаков
А. Ю. Зайцев
В. М. Коротун
В. П. Курило