Постанова

Іменем України

26 червня 2019 року

м. Київ

справа № 760/14578/16-ц

провадження № 61-12989св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Національний технічний університет України «Київський політехнічний інститут»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» про визнання незаконним та скасування наказу про відрахування з університету за касаційною скаргою заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 23 листопада 2016 року у складі судді Кицюк В. С. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 11 травня 2017 року у складі колегії суддів: Прокопчук Н. О., Саліхова В. В., Семенюк Т. А.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» (далі - КПІ) про визнання незаконним та скасування наказу про відрахування з університету.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 посилався на те, що він у 2015 році здобув повну загальну середню освіту та пройшов зовнішнє незалежне оцінювання (далі - ЗНО), за результатами якого конкурсний бал за державним замовленням на факультет інформатики та обчислювальної техніки КПІ, напрям підготовки 6.050201 «Система інженерія», складав 198,89.

У подальшому він здійснив реєстрацію для участі у ЗНО та за результатами його проходження подав заяву про участь у конкурсному відборі до вищого навчального закладу - КПІ. До заяви ним було додано перелік документів, зокрема й сертифікат ЗНО (для вступників на основі повної загальної середньої освіти).

Конкурсна комісія КПІ здійснила перевірку поданих ним документів на предмет їх достовірності та не висловила жодних зауважень.

На підставі наказу ректора КПІ від 11 серпня 2015 року № 1783-с його було зараховано з 01 вересня 2015 року студентом першого курсу за державним замовленням, факультет інформатики та обчислювальної техніки, форма навчання - денна, напрям підготовки 6.050201 - системна інженерія (пункт 100 наказу).

Протягом навчального року він зарекомендував себе сумлінним студентом і успішно склав літню екзаменаційну сесію 2015-2016 років, за результатами якої на підставі наказу ректора КПІ від 04 липня 2016 року № 2287-с був переведений з 1-го на 2-ий курс.

Однак його батьками було отримано інформацію про те, що його було відраховано з університету у зв`язку з поданням недостовірних даних про проходження ЗНО.

Підставою для прийняття такого рішення став лист Генеральної прокуратури України від 14 липня 2016 року № 21/2-18310-15 та письмове підтвердження директора Українського центру оцінювання якості освіти про недостовірність поданої ним інформації.

Статтею 46 Закону України «Про вищу освіту» та Положенням про порядок переведення, відрахування та поновлення студентів вищих закладів освіти, затвердженим наказом Міністерства освіти України від 15 липня 1996 року № 245 та зареєстрованим Міністерством юстиції України 07 серпня 1996 року за № 427/1452, встановлено вичерпний перелік підстав відрахування студента з вищого закладу освіти, і лист Генеральної прокуратури України до даного переліку не входить, а тому зазначення його в наказі від 22 липня 2016 року як підстава є незаконним.

Саме приймальна комісія здійснює перевірку достовірності поданих вступником даних, а на момент проведення цієї перевірки жодного підтвердження від Адміністратора (розпорядника) Єдиної бази або директора Українського центру оцінювання якості освіти щодо недостовірності поданих ним даних не надходило.

Крім того, він звернувся із запитом до технічного адміністратора Єдиної державної електронної бази з питань освіти «Інфоресурс» для отримання витягу з Реєстру сертифікатів зовнішнього незалежного оцінювання щодо наявних балів за результатами проходження ЗНО у 2015 році.

З отриманої відповіді «Інфоресурс» вбачається, що його результати, які містяться з Єдиній базі такі ж самі як були ним подані під час вступу до КПІ.

Результат пройденого ним ЗНО не анульований, тому виданий на його підставі сертифікат є чинним, а відомості зазначені у ньому є обов`язковими до врахування закладом освіти.

Будь-якихдоказів його втручання в комп`ютерну програму ЗНО, якою користується Українського центру оцінювання якості освіти та Єдиної бази «Інфоресурс» немає.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив визнати незаконним та скасувати наказ Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» від 22 липня 2016 № 2512-с в частині «§4 анулювати пункт 100 наказу № 1783-с від 11 серпня 2015 року «Про зарахування ОСОБА_1 , відрахувати з університету ОСОБА_1 , студента 2-го курсу факультету інформатики та обчислювальної техніки, гр. ІА -51, ОКР «Бакалавр», напрям підготовки 6.050201 «Система інженерія», навчання за державним замовленням, у зв`язку з поданням недостовірних даних про проходження зовнішнього незалежного оцінювання» та поновити його на навчанні.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 23 листопада 2016 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» від 22 липня 2016 року №2512-с в частині «§ 4 анулювати пункт 100 наказу від 11 серпня 2015 року № 1783-с «Про зарахування» щодо зарахування ОСОБА_1 , відрахувати з університету ОСОБА_1 , студента 2-го курсу факультету інформатики та обчислювальної техніки, гр. АІ-51 , ОКР «Бакалавр», напрям підготовки 6.050201 «Системна інженерія», навчання за державним замовленням, у зв`язку з поданням недостовірних даних про проходження зовнішнього незалежного оцінювання». Поновлено ОСОБА_1 до складу студентів на навчанні у Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут». Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що повноваження на анулювання наказу про зарахування існують виключно під час вступу особи до навчального закладу та виключно у випадку, коли здобувач фактично не приступив до навчання, а право на відрахування у навчального закладу виникає лише у випадку встановлення умисної протиправної поведінки вступника, що полягала у свідомому поданні ним недостовірних даних про проходження ЗНО. Відомості про анулювання результатів ЗНО позивача відсутні, що свідчить про чинність сертифікату ЗНО й обов`язковість для врахування закладом освіти.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 11 травня 2017 року апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» відхилено, а рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 23 листопада 2016 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що докази та обставини, наведені в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції і додаткового правового аналізу не потребують. При ухваленні рішення місцевим судом були дотримані норми матеріального та процесуального права. Порушень, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів апеляційного суду не встановлено.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У червні 2017 року заступник прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 23 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 11 травня 2017 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що у статті 46 Закону України «Про вищу освіту» передбачено як підставу відрахування здобувача вищої освіти «інші випадки, передбачені законом». Ця норма є бланкетною і відсилає до Умов прийому на навчання до вищих навчальних закладів України в 2015 році, затверджених наказом МОН України від 15 жовтня 2014 року № 1172 (далі - Умови). Підстави для відрахування, передбачені пунктом 12 розділу VI та пунктом 5 розділу XXІ Умов, застосовуються незалежно від часу їх виявлення і можливі як відмова в участі у конкурсному відборі та зарахуванні на навчання, так і анулювання наказу про зарахування студента. Підставою для відрахування студента був не інформаційний лист ГПУ, а письмове підтвердження технічного адміністратора Єдиної державної електронної бази з питань освіти та директора УЦОЯО про внесення змін до результатів зовнішнього незалежного оцінювання позивача, яке є достатнім доказом, що підтверджує наявність підстав для відрахування студента. Сертифікат ЗНО втратив чинність 31 грудня 2015 року, а тому не має підстав для його анулювання.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

14 липня 2017 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав заперечення на касаційну скаргу, в якому просив її відхилити, посилаючись на те, що Умови прийому на навчання до вищих навчальних закладів України в 2015 році, на які заявник посилається як на підставу для відрахування студента, не є законом, а є відомчим підзаконним актом. Натомість законами України такої підстави для відрахування студента, як була визначена в оспорюваному наказі КПІ не передбачено. Обґрунтовуючи касаційну скаргу заявник намагається спонукати касаційній суд до вирішення питання про достовірність доказів. Висновки судів попередніх інстанцій повністю узгоджують з матеріалами справи, а доводи касаційної скарги зазначених висновків не спростовують.

19 липня 2017 року Національний технічний університет України «Київський політехнічний інститут» подав письмові пояснення, в яких просив задовольнити касаційну скаргу в повному обсязі, посилаючись на те, що при ухваленні рішень судів попередніх інстанцій мало місце неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 у 2015 році здобув повну загальну середню освіту в ліцеї «Еко» № 198 в місті Києві і середній бал його атестату складає 10,5.

У 2014-2015 роках ОСОБА_1 пройшов курс до університетської підготовки в Центрі тестування та моніторингу знань КПІ та за результатами підсумкової атестації з математики, фізики, української мови та літератури отримав 197 балів, про що йому видано сертифікат серії ФМ5 № 5733 .

У 2015 році позивач пройшов ЗНО та отримав з української мови і літератури (базовий рівень) - 196.0 балів; з української мови і літератури (поглиблений рівень) - 188.5 балів; з математики (базовий рівень) - 197.0 балів; з математики (поглиблений рівень) - 190.0 балів; з фізики - 184.0 бали, з англійської мови - 191.5 балів.

Наказом ректора Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» від 11 серпня 2015 року № 1783-с ОСОБА_1 на підставі Правил прийому до вищого навчального закладу Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» у 2015 році та рішення приймальної комісії від 10 серпня 2015 року, протокол № 08, з 01 вересня 2015 року був зарахований студентом першого курсу денної форми навчання за напрямом 6.050201 системна інженерія за державним замовленням.

Згідно із заліковою книжкою позивача № ІА-5130, виданою 31 серпня 2015 року ОСОБА_1 здав сесію та згідно з наказом ректора від 04 липня 2016 року № 2287-с переведений на другий курс.

Наказом Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» від 22 липня 2016 року № 2512-с, § 4, пункт 100 наказу від 11 серпня 2015 року № 1783-с про зарахування студента ОСОБА_1 був анульований. Студент 2 курсу факультету інформатики та обчислювальної техніки, група АІ-51,ОКР «Бакалавр», напрям підготовки 6.050201 «Системна інженерія», навчання за державним замовленням ОСОБА_1 був відрахований з університету у зв`язку з поданням недостовірних даних про проходження зовнішнього незалежного оцінювання».

Підставою для відрахування ОСОБА_1 став лист Генеральної прокуратури України від 14 липня 2016 року № 21/2-18310-15 про недостовірність інформації поданої вступниками, серед яких є і позивач.

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із Солом`янського районного суду міста Києва.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 листопада 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до ГПК України, ЦПК України, КАС України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

01 березня 2018 року справу № 760/14578/16-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у справі призначено повторний автоматизований розподіл.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 червня 2019 року справу призначено до судового розгляду Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в кількості п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 44 Закону України «Про вищу освіту» прийом на навчання до закладів вищої освіти здійснюється на конкурсній основі відповідно до Умов прийому на навчання до закладів вищої освіти, затверджених центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки. Умови конкурсу повинні забезпечувати дотримання прав особи у сфері освіти.

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про вищу освіту» підставами для відрахування здобувача вищої освіти є: 1) завершення навчання за відповідною освітньою (науковою) програмою; 2) власне бажання; 3) переведення до іншого навчального закладу; 4) невиконання навчального плану; 5) порушення умов договору (контракту), укладеного між вищим навчальним закладом та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання; 6) інші випадки, передбачені законом.

Згідно з пунктом 14 Положення про порядок переведення, відрахування та поновлення студентів вищих закладів освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти України від 15 липня 1996 року N 245, студент може бути відрахований з вищого закладу освіти: за власним бажанням; у зв`язку з переведенням до іншого вищого закладу освіти; за станом здоров`я на підставі висновку ЛКК; за академічну неуспішність; за порушення навчальної дисципліни і правил внутрішнього розпорядку вищого закладу освіти.

Відповідно до пункту 12 розділу VI Умов приймальна комісія здійснює перевірку достовірності даних, поданих вступником для участі у конкурсному відборі, за допомогою Єдиної бази. Письмове підтвердження адміністратора (розпорядника) Єдиної бази або директора УЦОЯО про недостовірність інформації, поданої вступником до вищого навчального закладу, є підставою для відмови в участі у конкурсному відборі та зарахуванні на навчання (анулювання наказу про зарахування). Приймальна комісія здійснює перевірку середнього бала документа про освіту (обчислює в разі відсутності), затверджує її своїм рішенням і вносить інформацію про середній бал документа про освіту до Єдиної бази.

У пункті 5 розділу XXІ Умов передбачено, що подання вступником недостовірних персональних даних, недостовірних відомостей про наявність права на зарахування поза конкурсом, права на першочергове зарахування, права на зарахування за співбесідою, про здобуту раніше освіту, про участь олімпіадах та конкурсах-захистах Малої академії наук України, про проходження зовнішнього незалежного оцінювання є підставою для відрахування студента.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Колегія суддів погоджується із висновками судів, що повноваження на анулювання наказу про зарахування існують виключно під час вступу особи до навчального закладу, а сам пункт 12 розділу VI Умов на який міститься посилання у листі Генеральної прокуратури України регулює питання щодо перевірки прийомною комісією тільки під час подання документів для участі у конкурсному відборі, тобто фактично до того моменту, поки особа не приступила до навчання, тоді як позивача було відраховано після переведення на другий курс.

Також правильним є висновок, що право на відрахування у навчального закладу на підставі пункту 5 розділу XХI Умов виникає лише у випадку встановлення умисної протиправної поведінки вступника, що полягала у свідомому поданні ним недостовірних даних про проходження ЗНО.

Аналіз пункту 5 розділу XХI Умов дає можливість зробити висновок про те, що рішення приймальної комісії про зарахування вступника може бути скасоване у разі виявлення порушень законодавства з боку вступника, а саме подання недостовірних персональних даних та встановлення його умислу на використання такої недостовірної інформації. Позивачем при подачі документів для вступу до вищого навчального закладу було подано відомості про результати ЗНО, які відповідали даним, що містилися в Єдиній базі, а подані ним відомості були об`єктом перевірки приймальної комісії ВНЗ, якою жодних порушень виявлено не було.

Відповідачем не спростовано, що рішення комісії про внесення змін до результатів ЗНО позивача не приймалося і такі зміни не здійснювалися, результати ЗНО стосовно позивача не анулювалися. Відповідно виданий позивачу сертифікат № 0065235 є чинним.

Посилання на те, що судом не було враховане письмове підтвердження директора Українського центру оцінювання якості освіти про недостовірність інформації, поданої позивачем для участі у конкурсному відборі, є безпідставним, оскільки таке письмове підтвердження не надавалося до приймальної комісії під час перевірки нею достовірності даних, поданих вступником.

Безпідставним є також посилання заступника прокурора на те, що у цій справі підставою для відрахування є «інші випадки, передбачені законом» (пункт 6 частини першої статті 46 Закону України «Про вищу освіту»), адже, будь-який інший випадок, покладений в основу наказу про відрахування студента, має бути передбачений саме законом. Згідно пункту 6 статті 92 Конституції України засади регулювання освіти визначаються виключно законами України.

Повноваження на анулювання наказу про зарахування існують виключно під час вступу особи до навчального закладу та виключно у випадку, коли здобувач фактично не приступив до навчання, а право на відрахування у навчального закладу виникає лише у випадку встановлення умисної протиправної поведінки вступника, що полягала у свідомому поданні ним недостовірних даних про проходження ЗНО, та встановивши, що відомості про анулювання результатів ЗНО ОСОБА_1 відсутні, що свідчить про чинність сертифікату ЗНО й обов`язковість для врахування закладом освіти.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча перше речення статті 2 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передусім закріплює доступ до початкового і середньої освіти, не існує непереборного поділу між вищою освітою та іншими рівнями освіти. Хоча дана стаття не покладає на держави-учасниці зобов`язання по створенню інститутів вищої освіти, будь-яка держава, що створює їх, зобов`язана забезпечити ефективне право на доступ до таких інститутів (Leyla Sahin v. Turkey, № 44774/98, § 136, 137, ЄСПЛ, від 10 листопада 2005 року).

Інші доводи касаційної скарги є аналогічними аргументам апеляційної скарги, які суд апеляційної інстанції належним чином перевірив та, ухвалюючи рішення, спростував з наведенням відповідних обґрунтованих мотивів.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків судів, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків судів попередніх інстанцій.

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судових рішень виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій і не дають підстав вважати, що судами порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 23 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 11 травня 2017 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. С. Висоцька

Судді:А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко
В. В. Сердюк І. М. Фаловська