Постанова

Іменем України

19 червня 2019 року

м. Київ

справа № 274/6265/16-ц

провадження № 61-30339св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя - доповідач)

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Бердичівський хлібзавод»,

представник відповідача - Поліщук Юлія Владиславівна,

третя особа - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Бердичеві,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Бердичівський хлібзавод» на рішення апеляційного суду Житомирської області у складі колегії суддів: Микитюк О. Ю., Галацевич О. Б., Борисюка Р. М. від 17 липня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Бердичівський хлібзавод» (далі - ТОВ «Бердичівський хлібзавод»), третя особа - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Бердичеві, про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, та стягнення втраченого заробітку.

Позовна заява мотивована тим, що він працював у відповідача на посаді оператора установки безтарного зберігання борошна, а фактично - на тістомісильній машині. 18 січня 2016 року під час обслуговування тістомісильної машини, яка є джерелом підвищеної небезпеки, з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого він втратив 55% професійної працездатності і отримав інвалідність третьої групи.

Позивач вважає, що за доведеності вини роботодавця як володільця джерела підвищеної небезпеки у заподіянні йому каліцтва, відповідач зобов`язаний відшкодувати йому втрачений заробіток, який за період з лютого 2016 року (з місяця, наступного після настання травми) до вересня 2017 року складає 123 429 грн. Крім того, просив суд стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 379 830 грн, оскільки внаслідок травми він отримав інвалідність, втратив 55% професійної працездатності та був змушений звільнитися з роботи, у нього погіршився стан здоров`я, виник дискомфорт, пов`язаний з тривалим лікуванням.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 квітня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Бердичівський хлібзавод» на користь ОСОБА_1 у рахунок компенсації моральної шкоди 15 000 грн. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив із того, що нещасний випадок, який стався з позивачем 18 січня 2016 року, пов`язаний з виробництвом, внаслідок якого позивач зазнав моральних та фізичних страждань, втратив 55% професійної працездатності і отримав інвалідність, тому відповідач має компенсувати позивачу моральну шкоду, визначивши її розмір у 15 000 грн.

Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення з відповідача втраченого заробітку у зв`язку із трудовим каліцтвом, суд виходив із того, що оскільки травмування позивача сталося під час виконання ним трудових обов`язків, то відповідно до приписів Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» обов`язок з відшкодування шкоди застрахованій особі, в тому числі і у зв`язку з втратою заробітку, лежить на Фонді соціального страхування України.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 17 липня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 квітня 2017 року в частині відмови у позові про стягнення втраченого заробітку скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з ТОВ «Бердичівський хлібозавод» на користь ОСОБА_1 втрачений заробіток за період з 01 лютого по 13 вересня 2016 року в розмірі 29 045 грн.

Змінено рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 квітня 2017 року в частині стягнення з ТОВ «Бердичівський хлібозавод» на користь ОСОБА_1 компенсації моральної шкоди, збільшено її розмір з 15 000 грн до 100 000 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат. У решті рішення залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що за період від настання нещасного випадку до дня встановлення працівнику стійкої втрати професійної працездатності роботодавець зобов`язаний відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), утрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, та інші витрат, виходячи з положень статей 1195, 1197 ЦК України, тому відповідач має відшкодувати позивачу втрачений заробіток за період з 01 лютого по 13 вересня 2016 року.

Урахувавши наслідки отриманих травм, отримання третьої групи інвалідності, глибину фізичних та душевних страждань позивача, їх тривалість, порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, апеляційний суд збільшив розмір компенсації моральної шкоди до 100 000 грн.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У липні 2017 року ТОВ «Бердичівський хлібозавод» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд помилково застосував положення статей 1195, 1197 ЦК України; не врахував, що у відповідача відсутній обов`язок сплати позивачу середній заробіток, оскільки всі виплати, що пов`язані з травмою, отриманою на виробництві, сплачує Фонд соціального страхування України. Крім того, позивач втратив 55% професійної, а не загальної працездатності та був звільнений за власним бажанням. Тому визначений апеляційним судом розмір компенсації моральної шкоди у 100 000 грн не відповідає засадам розумності та справедливості.

Узагальнені доводи заперечення на касаційну скаргу

У вересні 2017 року до касаційного суду надійшли заперечення ОСОБА_1 та його представника на касаційну скаргу, у яких, посилаючись безпідставність доводів касаційної скарги та законність і обгрунтованість ухваленого у справі рішення апеляційного суду, просили касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 липня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 274/6265/16-ц з Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Указана справа передана до Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Бердичівський хлібзавод», третя особа - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Бердичеві, про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, та стягнення втраченого заробітку призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що з 23 вересня 2013 року ОСОБА_1 працював у ТОВ «Бердичівський хлібозавод» на посаді укладальника хлібобулочних виробів, а з 30 січня 2015 року - на посаді оператора установки безтарного зберігання сировини по виробництву хлібобулочних виробів. 18 січня 2016року в робочий час стався нещасний випадок, внаслідок якого позивач був травмований та отримав тілесні ушкодження.

Актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 18 січня 2016 року у ТОВ «Бердичівський хлібозавод» від 29 січня 2016 року встановлено, що внаслідок недосконалості технологічного процесу, його невідповідності вимогам безпеки, а саме - експлуатації тістоподільної машини з порушенням пункту 14.13.2 Правил безпеки при виробництві хліба, булочних та макаронних виробів, вимог статті 13 Закону України «Про охорону праці» ОСОБА_1 отримав каліцтво. 01 лютого 2016 року складений акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом.

20 вересня 2016 року МСЕК встановила позивачу третю групу інвалідності з 14 вересня 2016 року у зв`язку із трудовим каліцтвом та 55% втрати професійної працездатності з 14 вересня 2016 року.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до положень статті 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 160 КЗпП України визначено, що постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно зі статтею 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно з частиною першою статті 38 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у редакції, що була чинною на час настання страхового випадку та встановлення позивачу втрати професійної працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом та встановлення третьої групи інвалідності, (далі - Закон № 1105-XIV), ступінь втрати працездатності потерпілим установлюється МСЕК за участю Фонду і визначається у відсотках професійної працездатності, яку мав потерпілий до ушкодження здоров`я.

Статтею 36 Закону № 1105-XIV передбачено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку (частина перша). Страхові виплати складаються в тому числі, зі страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (пункт 1 частина сьома). Відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України (частина восьма).

Оскільки страховий випадок із позивачем стався 18 січня 2016 року, 20 вересня 2016 року МСЕК вперше встановлена третя група інвалідності та стійка втрата працездатності, позивач має право на відшкодування завданої умовами виробництва моральної шкоди, саме з роботодавця - ТОВ «Бердичівський хлібзавод».

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з ТОВ «Бердичівський хлібозавод» на користь ОСОБА_1 , апеляційний суд виходив з принципів розумності та справедливості, враховуючи фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров`я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у життєвих стосунках позивача, потребу останнього в медикаментозному лікуванні. Визначений апеляційним судом розмір відшкодування моральної шкоди аргументований судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв.

Не знайшли свого підтвердження доводи касаційної скарги про те, що стягнута сума на відшкодування моральної шкоди є завищеною.

Колегія суддів погоджується також з висновками апеляційного суду про покладання на відповідача обов`язку сплатити на користь позивача заробіток (дохід), утрачений ним внаслідок втрати професійної працездатності за період від настання нещасного випадку до дня встановлення стійкої втрати професійної працездатності.

Відповідно до статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Установивши, що Фонд соціального страхування України не має обов`язку перед потерпілим здійснювати страхові виплати до моменту встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, а також те, що з вини підприємства стався нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ТОВ «Бердичівський хлібозавод» на користь ОСОБА_1 суми втраченого заробітку за період з 01 лютого 2016 року (наступний місяць після настання нещасного випадку) до 13 вересня 2016 року (встановлення МСЕК інвалідності внаслідок нещасного випадку).

Такий висновок відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-481цс16.

Визначений апеляційним судом розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню з відповідача, відповідає вимогам частини першої статті 1197 ЦК України та ступеню втрати професійної працездатності позивача.

На підставі викладеного, висновки апеляційного суду про наявність підстав для стягнення з відповідача втраченого заробітку та відшкодування моральної шкоди у визначеному судом розмірі ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з матеріалами справи.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судового рішення, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки.

Частиною першою статті 410 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Бердичівський хлібзавод» залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 17 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:Н. О. Антоненко
В. І. Журавель
В. М. Коротун
В. П. Курило