Справа № 308/910/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Іванов А.П.

за участю секретаря судового засідання Бота О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Ужгород, цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Боднар М.Ю.,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з скаргою на дії державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Боднар М.Ю. в якій просить суд, зняти арешт з нерухомого майна та заборону на його відчуження, що належить йому, що накладений Ужгородським міським відділом державної виконавчої служби ГТУЮ у Закарпатській області на підставі постанови від 19.09.2017 року про арешт майна боржника у виконавчому провадженні № 26586539.

Заявлені вимоги мотивує тим, що у межах виконавчого провадження № 26586539 з виконання виконавчого листа № 2-676/11 від 10.05.2011 року виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки накладено арешт на усе належне йому майно. Зазначає, що підставою накладення арешту стала заборгованість по аліментам, однак станом на 01.11.2018 року за ним рахується переплата по аліментам понад 17 000 грн. Згідно Інформаційної довідки № 151928582 від 04.01.2019 року вбачається, що в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявний арешт нерухомого майна ОСОБА_1 на підставі Постанови ВП № 26586539 від 19.09.2017 року. Наголошує на тому, що на сьогоднішній день, відсутня заборгованість за виконавчим документом, відсутні зобов`язання які б були не виконані, разом з тим державним виконавцем Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області не знято арешт та заборону на відчуження майна та такі дії вважає протиправними.

Враховуючи, що на даний час заборгованість по зобов`язанню перед стягувачем відсутня, сума заборгованості погашена, а тому вважає відпали підстави подальшого перебування майна під арештом у зв`язку з чим просить суд, зняти арешт з майна боржника та заборони на його відчуження накладених в межах виконавчого провадження № 26586539.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 вимоги заявлені в скарзі підтримав в повному обсязі, просив суд, їх задовольнити.

Представник Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області в судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду лист, згідно якого просять суд, провести розгляд справи без його участі. Проти задоволення вимог ОСОБА_1 не заперечують, оскільки заборгованість зі сплати аліментів відсутня станом на 01.04.2019 року та наявна переплата в розмірі 12 236,12 грн.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги, правовідносини сторін, що випливають з таких обставин, перевіривши їх доводи наявними в справі доказами, надавши їм правову оцінку, суд вважає, що скарга є обґрунтованою та підлягає до задоволення з наступних підстав.

За приписами статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено, що у межах виконавчого провадження № 26586539 з виконання виконавчого листа № 2-676/11 від 10.05.2011 року виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки в розмірі Ѕ частини всіх видів доходів починаючи з 09.02.2011 року і до досягнення дитиною повноліття накладено арешт на усе майно заявника ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що листом №13/26586539/19 від 14.03.2019 року Ужгородський МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області надав відповідь з якої вбачається, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-676/11 від 10.05.2011 року виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі Ѕ частини всіх видів доходів починаючи з 09.02.2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду № 308/11525/17 від 25.06.2018 року зменшено розмір аліментів з Ѕ на ј частину заробітку щомісячно, починаючи з 09.02.2011 року.

14.03.2019 року державним виконавцем повторно було обчислено розмір заборгованості згідно якого станом на 01.04.2019 року заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відсутня та наявна переплата в розмірі 12236,12 грн.

Судом встановлено, що відповідно до інформаційної довідки № 151928582 від 04.01.2019 року вбачається, що в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявний арешт нерухомого майна , що належить ОСОБА_1 на підставі Постанови ВП № 26586539 від 19.09.2017 року

Відповідно до ч.ч. 1 і 5 ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За положенням ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Разом з тим, нормами ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Не зняття арешту з належного заявнику майна створює перешкоди в реалізації ним права володіння, користування та розпорядження належним йому майном.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність необхідності у накладені арешту на майно, що належить ОСОБА_1 оскільки, судом встановлена відсутність заборгованості по зобов`язанню в межах виконавчого провадження № 26586539.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЗУ " Про виконавче провадження" у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

З урахуванням всіх обставин справи, суд приходить до переконання, що вимоги скарги є обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 40, 56, 59 ЗУ "Про виконавче провадження" ст.ст. 13, 76, 89, 260-261, 353-355, 447-451 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов`язати державного виконавця Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області зняти арешт з усього майна (рухомого та нерухомого) та заборону на його відчуження, що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , що накладений Ужгородським міським відділом державної виконавчої служби ГТУЮ у Закарпатській області на підставі постанови про арешт майна боржника від 19.09.2017 року у виконавчому провадженні № 26586539.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Іванов А.П.