Постанова

Іменем України

27 червня 2019 року

м. Київ

справа № 375/633/16-ц

провадження № 61-15056 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Мартєва С.Ю., Петрова Є.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Росія"

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 17 серпня 2016 року у складі головуючого судді Нечепоренка Л.М. та ухвалу апеляційного суду Київської області від 02 лютого 2017 року у складі суддів: Коцюрби О.П., Сержанюка А.С., Журби С.О.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся з позовом до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Росія» (далі - СГ ТОВ «Росія») про розірвання договорів оренди земельних ділянок.

Позов мотивовано тим, що 29 березня 2006 року, 04 травня 2012 року, 04 грудня 2012 року та 23 червня 2014 року між ним та відповідачем були укладені договори оренди належних йому на праві власності земельних ділянок, розташованих на території Ромашківської сільської ради відповідно площами 3,3421 га, 3,3800 га, 3,3323 га та 3,3441 га, призначені для ведення сільськогосподарського виробництва.

Актами прийому-передачі вказані земельні ділянки передані в строкове користування. Згідно договорів за користування земельними ділянками орендар повинен вносити орендну плату у грошовій, натуральною та відробітковою формах по бажанню орендодавця в розмірі 3,5 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням індексу інфляції.

Так як, в державі склалась надзвичайно складна соціально-економічна ситуація, відсутність роботи у позивача, збільшення вартості комунальних послуг та навчання доньки на платній основі, він звернувся із листом до керівника СТОВ «Росія» - орендатора з проханням зменшити строк оренди належних йому земельних ділянок до 2-х років з дня укладення нової угоди та підвищення розміру орендної плати та надав зразки додаткової угоди. Листом орендар відмовив йому у задоволенні заяви. Так як, відбулися істотні зміни з часу укладання договорів, що випливає із ст.652 ЦК України, просив розірвати договори оренди належних йому земельних ділянок.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанції

Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 17 серпня 2016 року, залишене без зміни ухвалою апеляційного суду Київської області від 02 лютого 2017 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи ОСОБА_1 в позові про розірвання договорів оренди земельних ділянок суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з недоведеності позовних вимог.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій 01 квітня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 просить скасувати судові рішення та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано справу з Рокитнянського районного суду Київської області зазначену вище цивільну справу № 375/633/16-ц.

Відповідно до підпункту 4 пункту першого розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У березні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами постановлено судові рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що заявлені ним вимоги щодо розірвання договорів оренди ґрунтувалися не на зміні соціально-економічного положення в Україні та особистому його житті, а виключно на підставі істотних змін обставин (умов договору), а саме: ціни та строку договорів, згідно з п. 1, 3 ст. 652 ЦК України.

Зазначає, що подальше виконання умов договорів оренди земельних ділянок для нього стало край невигідним та не приносить прибутку, а навпаки збиток. У зв`язку з чим звернувся з позовом до суду.

Короткий зміст заперечень на касаційну скаргу

21 серпня 2017 року надійшли заперечення СГ ТОВ «Росія», в яких просять касаційну скаргу відхилити, оскаржувані судові рішення залишити без зміни, так як вважають що вони постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 29 березня 2006 року, 04 травня 2012 року, 04 грудня 2012 року та 23 червня 2014 року між позивачем та відповідачем були укладені договори оренди належних позивачу на праві Державних актів земельних ділянок, розташованих на території Ромашківської сільської ради відповідно площами 3,3421 га, 3,3800 га, 3,3323 га та 3,3441 га, призначені для ведення сільськогосподарського виробництва.

Актами прийому-передачі вказані земельні ділянки передані в строкове користування. Згідно договорів за користування земельними ділянками орендар повинен вносити орендну плату у грошовій, натуральною та відробітковою формах по бажанню орендодавця в розмірі 3,5 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням індексу інфляції. Так як в державі склалась надзвичайно складна соціально-економічна ситуація, відсутність роботи у позивача, збільшення вартості комунальних послуг та навчання доньки на платній основі, він звернувся із листом до керівника СТОВ «Росія» - орендатора з проханням зменшити строк оренди належних йому земельних ділянок до 2-х років з дня укладення нової угоди та підвищення розміру орендної плати та надав зразки додаткової угоди. Листом орендар відмовив йому у задоволенні заяви. Так як відбулися істотні зміни з часу укладання договорів, що випливає зі змісту ст.652 ЦК України, позивач просить суд розірвати договори оренди належних йому земельних ділянок.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, а у відповідності до ч. 2 вказаної статті - за рішенням суду.

Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В статті 5 Закону України «Про оренду землі» вказано, що орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про оренду землі» визначено право оренди землі, згідно якої орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Поняття договору оренди землі вказано в статті 13 Закону України «Про оренду землі» .

А саме, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Однією із істотних умов оренди, є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ст. 15 Закону «Про оренду землі»).

Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі (ст. 21 Закону України «Про оренду землі»).

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди

Аналогічні умови оренди вказані в договорах оренди землі, укладених між сторонами.

Судами встановлено, що орендар сплачує ОСОБА_1 , орендну плату згідно договорів оренди з врахуванням індексу інфляції, що підтверджується довідками, які знаходяться в матеріалах цивільної справи та які були досліджені судом першої та апеляційної інстанції, та встановлено, що плата за оренду у 2012 році становила 3295 грн., а у 2015 році - 8108 грн., земельну ділянку використовує за її цільовим призначення, умови договорів оренди виконує.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

У справі, яка є предметом перегляду суди попередніх інстанцій, з урахуванням фактичних обставин справи та дотриманням інтересів усіх учасників договору, виходили з того, що сторони врегулювали у договорі свої відносини на власний розсуд, як це передбачено статтею 6 ЦК України, виконували умови договору узгодженим способом, зокрема, сторони узгодили в договорі розмір орендної плати і позивачі на протязі всього часу отримували орендну плату, що ними не заперечувалось.

Отже, незгода позивача з наступним виконанням умов договору не може бути підставою для наявності вважати їх права порушеними в момент укладення договору.

Таким чином, суди апеляційної та касаційної інстанції у даній справі дійшли вірного висновку, про відсутність порушення прав позивачів.

Отже, суд першої та апеляційної інстанції, встановивши всі фактичні обставини справи, всебічно дослідили обставини справи, правильно визначили юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, порушень норм процесуального законодавства при розгляді справи не допустив, тому, прийшли до обґрунтованого висновку про відмову в позові.

Інші аргументі касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі, що виходить за встановлені статтею 400 ЦПК України межі розгляду справи судом касаційної інстанції та не дають підстав для встановлення неправильного застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, викладених у мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, й міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування

рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 17 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 02 лютого 2017 року без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

С.Ю. Мартєв

Є. В. Петров