ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/86/19
Провадження №2/477/374/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року Жовтневий районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого у справі судді - Глубоченка С.М.,

за участі секретаря судових засідань - Тристан В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Вітовська державна нотаріальна контора Миколаївської області

про визнання права власності на земельну ділянку

в порядку спадкування за заповітом

ВСТАНОВИВ:

14 січня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 0,80 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, кадастровий номер - НОМЕР_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті її батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

18 січня 2019 року ухвалою суду заява була залишена без руху для усунення недоліків, які були виправлені позивачем у встановлений судом строк.

Ухвалою суду від 18 лютого 2019 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона є дочкою померлого ОСОБА_2 та є його спадкоємицею за заповітом. У грудні 2018 року вона звернулася до Вітовської державної нотаріальної контори з заявою про відкриття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак у такій видачі їй було відмовлено, оскільки спадкодавець не оформив юридично спадщину після смерті дружини, яку фактично прийняв. Так, ОСОБА_2 успадкував після смерті своєї дружини ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,80 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, кадастровий номер - НОМЕР_1 . Оскільки позивач з поважних причин через свою хворобу вчасно не звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, а також відсутністю правовстановлюючого документа на спірне нерухоме майно на ім`я спадкодавця, позивач вимушена звернутися до суду із вказаним позовом.

У судове засідання позивач не з`явилася, надіслала заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила їх задовольнити.

Відповідач - Шевченківська сільська рада Вітовського району Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, надіслала заяву про розгляд справи за відсутності її представника, позов визнали та не заперечували щодо його задоволення.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Вітовська державна нотаріальна контора Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, надіслала заяву про розгляд справи за відсутності її представника, рішення просили ухвалити на розсуд суду.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до частини 6 статті 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Складання повного рішення судом відкладено до 28 червня 2019 року.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд установив наступні факти та відповідні правовідносини.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 26 травня 2010 року, виданого виконкомом Шевченківської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області (а.с.9).

За життя ОСОБА_2 27 листопада 2002 року склав заповіт, яким заповів своїй дочці ОСОБА_1 все належне йому майно, що буде належати йому на день смерті та на що він матиме право за законом (а.с.19).

Указаний заповіт, згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 04 грудня 2018 року №54334767 є чинним (а.с.118).

Родинні відносини ОСОБА_1 з померлим ОСОБА_2 як дочки та батька підтверджуються наступним:

- свідоцтвом про народження ОСОБА_1 від 21 квітня 1961 року серії НОМЕР_3 , згідно якого, батьками позивача є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.10);

- свідоцтвом про укладення шлюбу від 22 червня 1972 року серії НОМЕР_4 , згідно якого ОСОБА_1 присвоєно прізвище чоловіка - « ОСОБА_1 » (а.с.11).

Отже, ОСОБА_1 є дочкою померлого ОСОБА_2 та його спадкоємцем за заповітом.

Згідно частини 2 статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 3 статті 46 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (частина 1 статті 1217 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Для прийняття спадщини або відмови від її прийняття, встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 та частина 1 статті 1273 ЦК України).

Позивач ОСОБА_1 01 грудня 2010 року, у межах строків, передбачених статтею 1270 ЦК України, звернулася до Жовтневої державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_2 (а.с.113).

Як убачається з спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 №251/2010, позивач 26 січня 2019 року одержала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 0,8000 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_5 (а.с.141).

За вищевикладених обставин, суд уважає, що ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом, прийняла всю спадщину після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та набула право на спадкове майно в силу частини 1 статті 1223 ЦК України.

При цьому, посилання позивача ОСОБА_1 про пропуск нею строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 є помилковим та не ґрунтується на вимогах ЦК України, а також суперечить дослідженим у судовому засіданні доказам.

До складу спадщини, у відповідності до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно свідоцтва про шлюб від 18 квітня 1961 року серії НОМЕР_6 ОСОБА_2 перебував у шлюбі з ОСОБА_3 з 18 квітня 1961 року (а.с.123).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 від 01 червня 2003 року, виданим Шевченківською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області (а.с.8).

Згідно роз`яснень, що містяться в пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство.

Спадкові правовідносини після смерті ОСОБА_3 виникли в 2003 році, а тому судом при вирішені справи в цій частині застосовані норми ЦК УРСР від 18 липня 1963 року (далі - ЦК УРСР).

З огляду на частину 1 статті 525 ЦК УРСР день смерті спадкодавця, є часом відкриття спадщини.

Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом (частина 1 статті 524 ЦК УРСР).

Спадкоємцями першої черги за законом, у відповідності до частини 1 статті 529 ЦК УРСР є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Згідно приписів частини 1 статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо вiн фактично вступив в управлiння або володiння спадковим майном та якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

На день смерті ОСОБА_3 з нею був зареєстрований за місцем проживання та проживав її чоловік ОСОБА_2 , що об`єктивно підтверджується довідкою Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 25 квітня 2018 року №675 (а.с.126).

Спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась, відомості у Спадковому реєстрі (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) відсутні (а.с.109, 110).

Таким чином, ОСОБА_2 за життя, в силу статей 529, 549 ЦК УРСР, як спадкоємець ОСОБА_3 першої черги за законом, прийняв всю спадщину, яка залишилася після її смерті.

Системний аналіз норм Розділу VІІІ ЦК УРСР, вказує на те, що всі належні спадкодавцеві на момент його смерті права та обов`язки включаються до складу спадщини.

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_8 від 11 травня 2004 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №110, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,80 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, кадастровий номер - НОМЕР_1 (а.с.68).

Судом установлено, що вказаний державний акт видано Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області 11 травня 2004 року, тобто після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Процедуру приватизації спірної земельної ділянки розпочато спадкодавцем ОСОБА_3 за її життя, про що свідчить дозвіл Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області від 02 вересня 2002 року №1679-19-03 (а.с.18-20).

Разом з цим, державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_8 від 11 травня 2004 року є дійсним, державна реєстрація не скасована.

На думку суду, державна реєстрація права власності на спірне нерухоме майно за ОСОБА_3 , вже після її смерті, в даному випадку є похідною подією, що лише формалізує рішення органу місцевого самоврядування про оформлення права власності і видачу державного акту та набуття спадкодавцем тих чи інших прав і обов`язків.

Виходячи з викладеного та системного аналізу правил статей 8, 19, 41 Конституції України як Основного Закону, суд дійшов висновку про включення спірного нерухомого майна до складу спадщини ОСОБА_3 .

Спадкоємець ОСОБА_2 за життя правовстановлюючого документа на спірну земельну ділянку, яку він фактично успадкував після смерті дружини ОСОБА_3 не одержав, свідоцтво про право на спадщину не отримував.

Згідно частини 2 статті 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина 5 статті 1268 ЦК України).

Згідно статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Оформлення спадщини ОСОБА_1 позасудовим шляхом неможливе, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій державного нотаріуса Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області Моторного М.О. від 22 грудня 2018 року (а.с.15).

Ухвалюючи рішення по суті спору суд також ураховує наступне.

Відповідно до частини 3 статті 15 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Процесуальні права та обов`язки сторін визначено статтею 49 ЦПК України, зокрема, пунктом 1 частини 1 передбачено право відповідача на визнання позову (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до частини 1 статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

В заяві від 11 травня 2019 року відповідач Шевченківська сільська рада Вітовського району Миколаївської області визнала позов повністю.

Згідно частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

На думку суду, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Так, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом унормовано приписами ЦК України, позивач є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину та фактично вступив в управління та володіння нею.

З огляду на викладене, суд приймає визнання позову відповідачем - Шевченківською сільською радою Вітовського району Миколаївської області.

На підставі викладеного, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази суд дійшов висновку про обґрунтованість позову, що є наслідком його задоволення в повному обсязі.

Керуючись статтями 259, 265, 268 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,80 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, кадастровий номер - НОМЕР_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків - НОМЕР_9 ;

відповідач - Шевченківська сільська рада Вітовського району Миколаївської області, с. Шевченкове Вітовського району Миколаївської області вул. Шевченка, 34, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України - 04375286;

третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Вітовська державна нотаріальна контора Миколаївської області, м. Миколаїв, пр. Богоявленський, 314, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України - 02892824.

Повний текст рішення складено 27 червня 2019 року.

СУДДЯ С.М. ГЛУБОЧЕНКО