ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5673/19 Справа № 214/7342/17 Суддя у 1-й інстанції - Попов В. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянув у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 23 січня 2019 року, яке постановлено суддею Поповим В.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної в результаті ДТП.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що 24.04.2017 року, о 00.20 год., відповідач, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2108», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Володимира Великого, буд. 23, в м. Кривий Ріг, допустив наїзд на припаркований по ходу руху автомобіль марки «AUDI А6», номерний знак НОМЕР_2 .

Внаслідок ДТП був пошкоджений автомобіль марки «AUDI А6», що належить позивачеві на праві приватної власності.

10.05.2017 року постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області на відповідача ОСОБА_2 було накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до висновку експерта автотоварознавця ОСОБА_3 №Д30/06/17, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «AUDI А6», номерний знак НОМЕР_2 становить 32 151 грн. 23 коп.

Згідно акту виконаних робіт від 22.08.2017 року, вартість фактичного відновлювального ремонту автомобіля склала 24800 грн.

Крім того, між позивачем та ОСОБА_4 10.04.2017 року було укладено усний договір купівлі-продажу автомобіля, відповідно до якого ОСОБА_4 надав позивачеві завдаток за покупку автомобіля марки «AUDI А6», номерний знак НОМЕР_2 , у розмірі 300 доларів США, та 26.04.2017 року мав віддати решту суми, а саме 4200 доларів США. Однак, у зв`язку з тим, що автомобіль марки «AUDI А6», номерний знак НОМЕР_2 , не відповідав технічному стану через отримані пошкодження, позивачеві довелось повернути кошти, отримані у якості завдатку та договір було розірвано.

Таким чином позивач втратив можливість придбати автомобіль марки «КІА СЕЕD», номерний знак НОМЕР_3 , який згідно усного договору між позивачем та ОСОБА_5 був укладений 17.04.2017 року, та відповідно до якого позивач надав завдаток у розмірі 300 доларів США, для придбання автомобіля марки «КІА СЕЕD», позивачеві необхідні були кошті, які він розраховував отримати від продажу автомобіля марки «AUDI А6».

Оскільки у позивача не було необхідної суми для купівлі автомобіля марки «КІА СЕЕD», він втратив завдаток, який він надав ОСОБА_6 у розмірі 300 доларів США, чим позивачу було також завдано майнової шкоди.

Крім того, пошкодження автомобіля спричинило позивачеві багато проблем, пов`язаних з неможливістю пересуватись містом у власних справах, позивач втратив можливість придбати новий автомобіль та йому довелось розірвати договір купівлі автомобіля марки «КІА СЕЕD», через що постраждала його репутація ділової людини. Відповідно до висновку соціально-психологічного дослідження №19-05-17 практичного психолога ОСОБА_7 , проведеного за зверненням ОСОБА_1 , останньому була завдана моральна шкода внаслідок ДТП, яку позивач оцінює в 19200 грн.

На підставі наведеного вище позивач просив стягнути з відповідача на свою користь майнову шкоду, що пов`язана з відновлювальним ремонтом автомобіля марки «AUDI А6», номерний знак НОМЕР_2 , яка становить 24800 грн., витрати на оплату послуг експерта автотоварознавця у розмірі 1200 грн., моральну шкоду у розмірі 19200 грн., витрати на оплату послуг спеціаліста психолога у розмірі 2000 грн., 300 доларів США втраченого завдатку, що еквівалентно 8058 грн., а також понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 1280 грн.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 23 січня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму завданої майнової шкоди в розмірі 11663 грн. 78 коп., витрати на оплату послуг експерта автотоварознавця у розмірі 1200 грн., відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 344 грн. 30 коп.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 квітня 2019 року відповідачу відмовлено в задоволенні його заяви про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 січня 2019 року.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача посилаючись на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не враховано висновки, викладені в Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №755/18006/15-ц, відповідно до якої страхова компанія зобов`язана здійснити виплату страхового відшкодування, відповідно до умов договору страхування та ліміту відповідальності страховика.

Відповідач вважає, що саме страхова компанія має відшкодувати позивачу матеріальну та моральну шкоду, що становить 13663,78 грн., з яких 11663,78 грн. матеріальна шкода та 2000 грн. моральна шкода, та вказаний розмір відшкодування, разом із сплаченим страховою компанією страховим відшкодуванням 13136,22 грн., не буде перевищує ліміту відповідальності страхової компанії - 100000 грн.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Рішення суду першої інстанції не оскаржено в частині відмови в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на оплату послуг спеціаліста психолога у розмірі 2000 грн. та 300 доларів США втраченого завдатку, тому, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в цій частині не підлягає перегляду судом апеляційної інстанції.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, власником автомобіля «AUDI А6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , є позивач ОСОБА_1 (а.с.8).

24.04.2017 року, о 00.20 год., відповідач, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2108», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Володимира Великого, буд. 23, в м. Кривий Ріг, допустив наїзд на припаркований по ходу руху автомобіль марки «AUDI А6», номерний знак НОМЕР_2 , який належить позивачу ОСОБА_1

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.05.2017 року ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 24.04.2017 року, яка трапилась за його вини та внаслідок якої був пошкоджений, зокрема, автомобіль марки «AUDI А6», реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.9).

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №Д30/06/17 від 26.06.2017 року, сума матеріального збитку, завданого володільцю пошкодженого автомобіля марки «AUDI А6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на 26.06.2017 року складає 15430 грн. 41 коп., вартість відновлювального ремонту - станом на 26.06.2017 року, становить 32151 грн. 23 коп. (а.с.16-28).

Вартість вищевказаного дослідження складає 1200 грн., що підтверджується відповідною квитанцією №040226 (а.с.29).

Згідно акту виконаних робіт та квитанції №806106, виданої ФОП Тісльонок, вартість проведеного ремонту автомобіля марки «AUDI А6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яку сплатив ОСОБА_1 , складає 24820 грн. (а.с.30-33).

Згідно інформації із сайту МТСБУ, транспортний засіб «ВАЗ 2108» реєстраційний номер НОМЕР_1 , застраховано у АСК «ОМЕГА», поліс серія НОМЕР_4 (а.с.15).

Згідно відомостей зі страхової справи, наданої СК «ОМЕГА», ОСОБА_1 було сплачено страхове відшкодування у розмірі 13136 грн. 22 коп., що також підтверджується платіжним дорученням №164 від 29.01.2018 року.

Ухвалюючи рішення, в оскаржуваній частині, про часткове задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для стягнення з відповідача на корись позивача, з урахуванням вже виплаченої АСК «ОМЕГА» суми страхового відшкодування 13136,22 грн., матеріальної шкоди в розмірі 11663,78 грн., моральної шкоди в розмірі 2000 грн. та витрат на оплату послуг експерта автотоварознавця в розмірі 1200 грн.

Проте, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції, про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на корись позивача, з урахуванням вже виплаченої АСК «ОМЕГА» суми страхового відшкодування 13136,22 грн., матеріальної шкоди в розмірі 11663,78 грн. та витрат на оплату послуг експерта автотоварознавця в розмірі 1200 грн.,з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник стосовно відшкодування позивачу ОСОБА_1 недоплаченої матеріальної шкоди, спричиненої в результаті пошкодження його транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», (Закон) страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 20 пункту 3 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку Страховик повинен здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Крім того, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлена у межах вартості майна на момент укладення договору.

Згідно частини 1 статті 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифікату).

Постановою Великої Палати Верхового Суду від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц було встановлено, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він сплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком замість завдавача шкоди. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону та ст. 1191 ЦК України, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у Постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Колегія суддів, беручи до уваги доводи апеляційної скарги вважає, що при вирішенні спірних прав та обов`язків слід застосувати саме наведену правову позицію Великої Палати Верховного Суду, оскільки дія цієї Постанови спрямована на приведення судової практики у подібних правовідносинах до її однаковості та єдності цілому.

Отже, спершу потерпілий повинен заявити вимоги саме до Страховика про стягнення страхового відшкодування і лише, коли розмір завданої шкоди перевищує ліміт страхової виплати, тоді у нього виникає право звернутися з позовом до безпосереднього завдавача шкоди.

Як вбачається із матеріалів справи, Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.05.2017 року ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 24.04.2017 року, яка трапилась за його вини та внаслідок якої був пошкоджений, автомобіль марки «AUDI А6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить позивачу (а.с.9)

Автомобіль «ВАЗ 2108» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить відповідачу, застраховано у АСК «ОМЕГА», поліс серія НОМЕР_4 (а.с.15). Згідно вказаного Полісу передбачена страхова сума за шкоду, заподіяну майну - 100 000 грн., а також франшиза в розмірі 1 000 грн.

Позивач отримав від АСК «ОМЕГА» часткове страхове відшкодування в розмірі 13136,22 грн.

Позивачем ОСОБА_1 надано акт виконаних робіт та квитанція №806106, яка виданана ФОП Тісльонок, відповідно до яких вартість проведеного ремонту автомобіля марки «AUDI А6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яку сплатив ОСОБА_1 , складає 24820 грн., тобто підтверджено фактичний розмір понесених ним матеріальних витрат на відновлення пошкодженого автомобіля. (а.с.30-33)

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи вищезазначені правові норми та встановлені обставини справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що належним відповідачем в даній справі є АСК «ОМЕГА», оскільки на момент вчинення ДТП 24.04.2017 року, цивільно-правова відповідність ОСОБА_2 , як власника транспортного засобу «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у вказаній страховій компанії на підставі страхового полісу серії АЕ №8471295, строк дії якого встановлений з 02.05.2016 року по 01.05.2017 року включно, ліміт відповідальності по майновій шкоді 100 000 грн. та позивачем по справі підтверджено фактичний розмір понесених ним матеріальних витрат на відновлення пошкодженого автомобіля, який має бути відшкодований в межах ліміту відповідальності.

У зв`язку з тим, що позивачем не пред`явлено вимог до страхової компанії про стягнення матеріальної шкоди в межах ліміту відповідальності страховика, відсутні правові підстави для стягнення майнової шкоди із заподіювача шкоди, відповідача ОСОБА_2 , як таких, що є передчасними, у зв`язку з чим позивачу слід відмовити в задоволенні вказаних позовних вимог, тому, доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині заслуговують на увагу.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог позивача до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 витрат на оплату послуг експерта автотоварознавця в розмірі 1200 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 2000 грн., з огляду на наступне.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пункт 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України передбачає, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала, у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

На думку колегії суддів, враховуючи вказані вище обставини, а саме те, що внаслідок пошкодження транспортного засобу, позивач зазнав страждання та пережив стрес, втратив можливість вільно користуватися своїм транспортним засобом, змушений був витрачати додатковий час для пересування без автомобіля, на поїздки на СТО, до страхової компанії та експертів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, та вірно, виходячи з принципу розумності та справедливості, визначив розмір моральної шкоди в розмірі 2000 грн.

На підставі наведеного вище, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми завданої майнової шкоди в розмірі 11663 грн. 78 коп. та витрат на оплату послуг експерта автотоварознавця у розмірі 1200 грн. з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог.

В іншій частині рішення суду має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383,386 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 23 січня 2019 року скувати в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми завданої майнової шкоди в розмірі 11663 грн. 78 коп. та витрат на оплату послуг експерта автотоварознавця у розмірі 1200 грн. ухваливши в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог.

В іншій частирі нішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 01 липня 2019 року.

Головуючий:

Судді: