ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/8271/16 Номер провадження 22-ц/814/96/19Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко Г.В. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Триголова В.М.

суддів: Лобова О.А., Дорош А.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 08 грудня 2016 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2016 року ПАТ КБ (зараз - АТ КБ) «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що 30 березня 2011 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, який складається із заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, «Тарифів банк». Згідно з умовами договору останній отримав кредит у розмірі 25 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6 % на рік. ОСОБА_1 умови кредитного договору належним чином не виконував, у зв`язку з чим допустив утворення заборгованості, яка станом на 31 серпня 2016 року становить 90 000 грн.

Ураховуючи наведене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором б/н від 30 березня 2011 року у розмірі 90 000 грн., з яких: 39 780, 54 грн. - заборгованість за кредитом, 50 219, 46 грн. - заборгованість за відстоками за користування кредитом.

Заочним рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 08 грудня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборговансть за кредитним договором б/н від 30.03.2011 року в сумі 90 000 грн., а саме: 39 780, 54 грн. - заборгованість за кредитом, 50 219, 46 грн. - заборгованість за відстоками за користування кредитом.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судовий збір в сумі 1378 грн.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 19 травня 2017 року відмовлено ОСОБА_1 у перегляді заочного рішення від 08 грудня 2016 року.

Рішення оскаржив ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі просив скасувати рішення та у задоволенні позову банку відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що його не було належним чином повідомлено про час і місце проведення розгляду справи, що позбавило відповідача можливості захистити свої права і інтереси в суді.

Скаржник посилається на наявність судових рішень у аналогічній справі з такими ж обставинами за позовом банку до його дружини ОСОБА_2 , якими у задоволенні позовних вимог було відмовлено з підстав недоведеності, зокрема, у зв`язку з тим, що анкета-заява про бажання отримати кредит не містить відомостей про розмір кредиту та відсотків, вид кредитної картки, строк її дії та редакцію Умов та Правил надання банківських послуг, за якими надано кредитні кошти відповідачу. Також вказує, що в анкеті-заяві, що приєднана до матеріалів справи позивачем відсутні дані, які б свідчили про отримання відповідачем Пам`ятки клієнта, що містить основні умови обслуговування та кредитування.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що оскільки кредитна картка була видана 12.07.2013 року, то він просить застосувати положення ст. 267 ЦК України про позовну давність до частини позовних вимог про стягнення заборгованості до 05.10.2013 року, тобто за три роки до подання позову - 05.10.2016 року.

Окрім того, у апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що його не було належним чином повідомлено про розгляд справи в суді, виклики до суду він не отримував і про судовий розгляд обізнаний не був.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку вразі неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Колегією суддів встановлено, що справа розглянута судом першої інстанції у відсутність відповідача ОСОБА_1 , який не був належним чином повідомлений про дату і час розгляду, що свідчить про порушення судом норм процесуального права.

У доводах апеляційної скарги відповідач посилається на те, що він належним чином не був повідомлений про розгляд даної справи.

Суд першої інстанції під час ухвалення рішення у справі допустив порушення норм процесуального права, що передбачає порушення прав на справедливий суд.

В матеріалах справи відсутні відомості про належне повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення відповідача про розгляд справи є обґрунтованими.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ч.ч.1,3 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Разом з тим, вирішуючи спір в межах заявлених вимог, колегія суддів вважає, що позов АТ КБ «ПриватБанк» підлягає до задоволення з наступних підстав.

Cудом першої інстанції вірно встановлено, що відповідно до анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 30.03.2011 року відповідач ОСОБА_1 виявив бажання на отримання кредитних послуг (а.с. 10).

У вищевказаній заяві відповідач підтвердив, що він згоден, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які викладені на банківському сайті становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Копії витягу Умов та Правил надання банківських послуг та витягу з Тарифів банку додані до позовної заяви. (а.с. 13-22).

Про те, що клієнт попередньо ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, які є складовою та невід`ємною частиною договору про надання банківських послуг, повністю згоден, положення яких зобов`язується виконувати, зазначено у анкеті-заяві.

Таким чином, шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку (частина перша статті 634 ЦК України) між сторонами укладено договір про надання банківських послуг.

На підставі анкети-заяви від 30 березня 2011 року було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 , видано картку та надено кредит у 25 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг відповідач надав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Таким чином, позивачем було надано достатні та належні докази на підтвердження факту укладення кредитного договору з ОСОБА_1 , зокрема, анкету-заяву від 30.03.2011 року, погоджені Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи банку, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки.

Як вбачається із наданих позивачем виписках по рахунку, відповідач користувався кредитними коштами, а також частково погашав заборгованість, останній раз 24.06.2015 року на суму 500 грн.

Згідно п. 1.1.1.52 Умов і Правил овердрафт - це короткостроковий кредит, який надається банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою на сму залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування.

Відповідачу в тому числі було встановлено на кредитну картку овердрафт, у зв`язку з недостатньою кількістю коштів для оплати чергового платежу по кредитній картці. У зв`язку з чим тіло кредиту відповідача збільшилося за рахунок платежів направлених на погашення заборгованості, так як коштів, що вносились ОСОБА_1 на погашення кредитної заборгованості було недостатньо.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги стосовно того, що позовні вимоги у справі не обґрунтовано доказами, оскільки дані доводи спростовуються заявою позичальника про одержання кредиту у Приватбанку, змістом розрахунків банку по заборгованості та фактом систематичного часткового виконання позичальником своїх договірних зобов`язань.

Відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання по погашенню кредиту виконував неналежним чином, не погашав повністю кредит, нараховані відсотки, внаслідок чого станом на 31.08.2016 року виникла заборгованість.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч.1 ст 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Враховуючи викладене, та беручи до уваги, що у відповідача ОСОБА_1 утворилась заборгованість перед позивачем, у зв`язку з неналежним виконанням покладених на нього зобов`язань за договором, колегія суддів приходить до висновку про можливість задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості по кредиту.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню судові витрати, пов`язані з оплатою позивачем судового збору в суд першої (1378 грн.)

Не заслуговують на увагу заперечення, викладені у апеляційній скарзі щодо недоведеності укладення між сторонами кредитного договору та отримання ОСОБА_1 кредитних коштів. Так, відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 30.03.2011 року. Підписавши дану заяву, відповдіач також надав свою згоду та приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг, а також Тарифів банку, що є складовими договору про надання банківських послуг.

Отримання ОСОБА_1 кредитних коштів підтверджується випискою з рахунку (а.с. 68-71), з якого вбачається використання кредитної картки відповідача.

Також безпідставними є доводи щодо пропуску банком строку позовної давності, з огляду на ту обставину, що останній платіж по погашенню кредитної заборгованості ОСОБА_1 здійснено 24.06.2015 року (а.с. 7), що в силу ст. 264 ЦК України свідчить про переривання перебігу строку позовної давності. Таким чином, оскільки позов було подано в суд 05.10.2016 року, АТ КБ «ПриватБанк» не пропустив трирічний строк загальної позовної давності встановлений ст. 257 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності інших судових рішень у аналогічних, як вважає відповідач, справах, не заслуговують на увагу, оскільки наведені ОСОБА_1 як приклад рішення у справі, що стосується стягнення кредитної заборгованості з його дружини ОСОБА_2 не має преюдиційного характеру при вирішенні даної справи.

Враховуючи, що місцевий суд розглянув дану цивільну справу у відсутності відповідача ОСОБА_1 , який належним чином не був повідомлений про дату, час та місце судового засідання, що є безумовною підставою для скасування рішення суду, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів -,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 08 грудня 2016 року- скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (, місцезнаходження: 49094, м.Дніпро, Набережна Перемоги, 50) заборгованість у розмірі 90 000 грн. за кредитним договором б/н від 30 березня 2011 року, з яких: 39 780, 54 грн. - заборгованість за кредитом, 50 219, 46 грн. - заборгованість за відстоками за користування кредитом, а також 1378 грн. судового збору, а всього 91 378 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов