ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року

м.Харків

Справа № 644/17/19

Провадження № 22-ц/818/2493/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів -Коваленко І.П., Сащенко І.С.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра»,

третя особа ОСОБА_2

розглянув у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 05 березня 2019 року у складі судді Черняка В.Г. по справі № 644/17/19 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсним договору кредитної лінії,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсним договору кредитної лінії.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 25 червня 2007 року між ним та ПАТ КБ «Надра» укладено договір кредитної лінії № 6/5/20/2007/840-КЛ/1298, відповідно до якого Банк відкрив кредитну лінію у розмірі 53000 доларів США зі строком повернення до 24 червня 2014 року та відсотками за користування у розмірі 14,5 %.

25 червня 2007 року в забезпечення виконання договору між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки № 6/5/20/2007/980-3/1299, відповідно до якого в іпотеку передано житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

29 травня 2009 року укладено додаткову угоду № 1 до договору, якою були внесені зміни в існуючі кредитні зобов`язання, зокрема щодо фіксованого щомісячного платежу, збільшення процентної ставки у разі виникнення заборгованості за кредитним договором та можливістю підвищувати процентну ставку, якщо позичальником не буде укладено договір страхування заставленого майна.

Вважає договір кредитної лінії несправедливим, оскільки він не був ознайомлений з усіма програмами кредитування, істотними умовами кредитного договору, орієнтованою сукупною вартістю при кредитуванні, розміром процентної ставки по відношенню до валюти кредитування, а також не був застережений відповідачем про те, що у випадку обрання кредитування в іноземній валюті, валютні ризики під час виконання зобов`язання за кредитним договором покладається на позичальника.

Перед підписанням кредитного договору він не отримав інформації та жодного інформаційного листа відповідно до вимог чинного законодавства.

Зазначає, що в момент підписання договору він був введений в оману щодо істотних умов договору, ціни та відсоткової ставки.

Просить суд визнати недійсним договір кредитної лінії № 6/5/20/2007/840-КЛ/1298 від 25 червня 2007 року укладений з ПАТ КБ «Надра»; застосувати наслідки недійсності та визнати недійсним договір іпотеки № 6/5/20/2007/980-3/1299 від 25 червня 2007 року, укладений між Банком та ОСОБА_2

Відповідач ПАТ КБ «Надра» подав суду заяву про застосування строків позовної давності.

Третя особа ОСОБА_2 підтримала позов.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 05 березня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що при укладенні договору позивач ознайомлювався з усіма істотними та іншими умовами договору. Кредитний договір був спрямований на реальне настання наслідків, що були ним обумовлені, порушення прав позичальника за договором щодо ненадання йому банком повної інформації по умовах даного кредиту не встановлено, а тому підстав для задоволення позову не вбачається.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

В ході судового розгляду справи відповідачем по справі не було надано жодних доказів та пояснень щодо надання повної інформації відповідно до ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Зміст кредитного договору суперечить цивільному законодавству України, а тому його має бути визнано недійсним.

Йому не було роз`яснено всіх умов договору, він помилялася щодо істотних умов договору, зокрема: строків та об`єму своїх прав та обов`язків, розміру кредиту; у кредитному договорі відсутня інформація щодо порядку погашення заборгованості; вартості всіх супутніх послуг, інших фінансових зобов`язань споживача за кожним платіжним періодом.

Також, умови додаткової угоди від 16 липня 2009 року надають Банку право зміни відсоткову ставку на власний розсуд, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Колегія суддів, вислухав суддю доповідача, дослідив матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 25 червня 2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Надра» укладено договір кредитної лінії № 6/5/20/2007/840-КЛ/1298, відповідно до якого Банк відкрив позивачу кредитну лінію у розмірі 53000 доларів США зі строком повернення до 24 червня 2014 року та відсотками за користування у розмірі 14,5 %.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 25 червня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки № 6/5/20/2007/980-3/1299, відповідно до якого в іпотеку передано житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

16 липня 2009 року між Банком та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до даного договору, якою були внесені зміни в існуючі кредитні зобов`язання, зокрема щодо фіксованого щомісячного платежу, збільшення процентної ставки у разі виникнення заборгованості за кредитним договором та можливістю підвищувати процентну ставку, якщо позичальником не буде укладено договір страхування заставленого майна.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції обґрунтовано виходив з тих обставин, що підстав для визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними не вбачається.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконувати належним чином відповідно до умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За положеннями статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Частиною другою статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Даними про сукупну вартість кредиту є інформація про процентну ставку, вартість сукупних послуг та інших фінансових зобов`язань позивача, варіанти погашення кредиту, кількість платежів, їх періодичність та обсяги.

При відсутності достатніх даних для визнання умов і договору в цілому несправедливими, відсутності достатніх даних щодо нечесної підприємницької практики чи введення позивача в оману, відсутні правові підстави для визнання кредитного договору недійсним у цілому.

Після укладення договору між сторонами виникають зобов`язальні правовідносини.

Обравши способом захисту своїх прав визнання кредитного договору недійсним з підстав передбачених статтями 11, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач зобов`язаний довести правову та фактичну підстави своїх позовних вимог.

В укладеному між сторонами кредитному договорі позивач засвідчив своїм підписом кожний його аркуш, тобто він при його укладенні ознайомився з усіма істотними та іншими умовами договору. У вказаному кредитному договорі зазначена мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту. Договір був спрямований на реальне настання наслідків, що були ним обумовлені, тобто банк надав, а позивач отримав кредит та зобов`язався повернути його банку відповідно до обумовлених сторонами умов.

Доводи апеляційної скарги про те, що між банком та позичальником не було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору споживчого кредиту, передбачених чинним законодавством Україн не заслуговує на увагу, оскільки ознайомившись із умовами кредитного договору та підписавши його, ОСОБА_1 підтвердив, що укладаючи цей договір, усвідомлює та підтверджує, що умови договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими.

Позивачем не доведено, що при укладенні оскаржуваного кредитного договору йому не була надана інформація, яка б не давала можливості в повній мірі йому усвідомлювати який договір він укладає та на яких умовах, або які умови є істотними для кредитного договору, що в свою чергу могло б призвести до порушення прав позивача.

Підстав вважати, що дії відповідача при укладанні спірного додаткового договору суперечили волевиявленню позивачане має.

Матеріали справи не містять доказів на спростування презумпції правомірності правочину у цілому, зокрема не спростовано, що під час укладення додаткового договору позивач діяв свідомо та вільно, враховуючи власні інтереси, добровільно погодився з його умовами, визначивши, при цьому характер правочину і всі його істотні умови.

Коливання іноземної валюти стосується обох сторін договору й позичальник при належній завбачливості, мав змогу, виходячи з динаміки зміни курсів валют, передбачити в момент укладання договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті. Істотна зміна становища щодо виконання боргових зобов`язань за кредитним договором унаслідок підвищення курсу іноземної валюти не є підставою вважати умови кредитного договору несправедливими, оскільки зазначене стосується обох сторін договору та не може бути безумовною підставою для визнання його недійсним.

Посилання ОСОБА_1 на можливість зміни в односторонньому порядку відсоткової ставки- безпідставне. Умовами додаткового договору п.2.9.1-2.9.3 передбачено застосування зміненої відсоткової ставки та визначено процедуру вчинення таких дій. У випадку незгоди з запропонованими Банком розмірами відсоткових ставок та комісій, позичальник зобов`язаний повернути існуючу заборгованість, сплатити нараховані відсотків та можливі штрафні санкції, після чого договір є припиненим.

За таких обставин підстав для визнання договору кредитної лінії та договору іпотеки,яким забезпечено виконання зобов`язань позичальника, не вбачається.

Рішення ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 05 березня 2019 року залишити без зміни.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 червня 2019 року.

Головуючий А.І. Овсяннікова

Судді: І.П. Коваленко

І.С. Сащенко