Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/832/19
Провадження № 2/553/669/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19.06.2019м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючої судді Крючко Н.І.,

при секретарі Камуз Я.М., Конновій Є.В.,

за участю позивачки ОСОБА_1 ,

представника відповідача Територіальної громади Полтавської міської ради

Лобач Ю.О.

Представника третьої особи на стороні відповідача Комунального підприємства «Житлово експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради - Акулініної І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне підприємство «Житлово- експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради про визнання членом сім`ї померлого квартиронаймача, визнання права користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне підприємство «Житлово- експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради про визнання членом сім`ї померлого квартиронаймача, в якому просила визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , членом сім`ї померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 квартиронаймача ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 .

Поряд з цим, у квітні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне підприємство «Житлово- експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням, в якому просила визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 28 травня 2019 року вказані цивільній позови об`єднано в одне провадження.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні.

В судовому засіданні представник відповідача Територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради позовні вимоги не визнала в повному обсязі.

Представник третьої особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Комунального підприємства «Житлово- експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради в судовому засіданні при вирішенні спору покладалась на розсуд суду.

Суд вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, вважає позов ОСОБА_1 таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 13 лютого 2019 року Подільським районним у м. Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що здійснено актовий запис № 103 (а.с.15).

Так, 28 березня 2008 року рішенням Ленінського райвиконкому № 695 від 21.10.2008 року було видано ордер № 6233 ОСОБА_2 зі складом сім`ї на двох осіб на право зайняття жилого приміщення квартири АДРЕСА_1 , жилою площею 13,7 кв..

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 2008 року мати позивачки ОСОБА_2 та вона її дочка були зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 (а.с.39).

З матеріалів справи вбачається, що 17 листопада 2012 року позивачка ОСОБА_1 одружилась з ОСОБА_3 , що в свою чергу підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3 , виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області ( а.с27).

Від даного шлюбу народилась дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 .

Згідно рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 11.07.2017 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано (а.с. 28).

Судом встановлено, що з 14.11.2008 року а ОСОБА_1 та з 03.04.2015 року її донька - ОСОБА_4 були зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 та були зняті з реєстрації 20.09.2016 року, але фактично залишились проживати в даній квартирі ( а.с. 38).

Таким чином, з 2008 року, саме з моменту реєстрації позивачка проживала з матір`ю ОСОБА_2 , вели спільне господарство та витрати по утриманню майна.

Зняття з реєстраційного обліку 20.09.2016 року позивача та її неповнолітньої доньки з квартири АДРЕСА_1 було зумовлено тим, що донька позивачки йшла до школи, тому вони зареєструвалися у квартирі батька позивачки по АДРЕСА_3 , дитина була прийнята до Полтавської загальноосвітньої школи №2, оскільки даний навчальний заклад знаходився за територіальностю та влаштовував їх за спрямованістю розвитку і навчання дитини.

При цьому, позивачкою вказувалось про те, що вона, як член сім`ї померлої, займалась її похованням.

Поряд з цим судом встановлено, що після смерті матері ОСОБА_2 позивачка та її неповнолітня донька ОСОБА_5 , залишилась проживати у даній квартирі.

Вказані вище обставини були підтверджені в судовому засіданні свідками ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ..

Будь-яких доказів щодо поховання ОСОБА_2 та несення даних витрат іншими особами, стороною відповідача суду надано не було.

Про наявність інших близьких осіб у ОСОБА_2 стороною відповідача суду зазначено не було та судом не здобуто доказів з даного приводу.

Надані позивачем докази та зазначені обставини не були спростовані в судовому засіданні належними та допустимими доказами в установленому порядку.

Статтею 3 Сімейного кодексу визначено поняття сім`ї, з якого вбачається, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. До загальних ознак у розумінні цієї норми, яким має відповідати зв`язок між фізичними особами, щоб вони вважалися сім`єю, належать: спільне проживання, пов`язаність спільним побутом; взаємні права та обов`язки. Діти належатимуть до членів сім`ї своїх батьків у будь-якому випадку окремого проживання, незалежно від поважності його причин.

У відповідності до ст. 64 Житлового кодексу України визначено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Статтею 65 ЖК України визначено, що наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 перебуває у комунальній власності міста та знаходиться на балансі КП «ЖЕО№2» Полтавської міської ради, та власником даної квартири є Територіальна громада м. Полтави.

У відповідності до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи

дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була

письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони

в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним

місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне

господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався

угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають

з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому,

як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від

1 листопада 1996 р. N 9 "Про застосування

Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи

відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для

визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там

проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника)

приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Однак відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на

вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися,

не набули права користування жилим приміщенням, якщо за

обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали

таку згоду.

Таким чином, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (ч.1,2 ст. 64 ЖК України.

Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення, як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням ( ст. 65 ЖК України).

Наведені вище обставини справи та норми законодавства, які регулюють дані правовідносини, вказують на те, що позивачка постійно проживала з матір`ю ОСОБА_2 та неповнолітньою донькою ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1 .

Більше того, встановлені судом обставини були підтверджені в судовому засіданні свідками та матеріалами справи в їх сукупності, що в свою чергу спростовує твердження представника відповідача про безпідставність позовних вимог, оскільки такі, на думку представника відповідача, не узгоджується з нормами чинного законодавства.

Вказані твердження представника відповідача суд не приймає до уваги та визнає по своїй природі неспроможними оскільки вони не були доведені іншими доказами на спростування доказів сторони позивача та обставин встановлених в ході судового розгляду.

Таким чином, наведені вище обставини, підтверджують факт проживання ОСОБА_1 та її неповнолітньої доньки з померлою ОСОБА_2 однією сім`єю та користування даним нерухомим майно останніми.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.64,65 ЖК України, ст. 3 СК України, ст.ст. 13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, Постанови Пленуму Верховного суду України суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне підприємство «Житлово- експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради про визнання членом сім`ї померлого квартиронаймача, визнання права користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , членом сім`ї померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 квартиронаймача ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 30- денний термін. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиН. І. Крючко