У х в а л а

19 червня 2019 року

м. Київ

справа № 709/1089/17

провадження № 61-12745св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Калараша А. А., Лесько А. О., Петрова Є. В., Штелик С. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Силікат-1» ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 21 листопада 2017 року у складі судді Кваші І. М. та постанову апеляційного суду Черкаської області від 17 січня 2018 року у складі суддів: Фетісової Т. Л., Карпенко О. В., Нерушак Л. В.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Силікат-1» (далі - ТОВ «Силікат-1») про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості із орендної плати та відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що після смерті матері ОСОБА_2 він успадкував земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,45 га, що знаходиться на території Чорнобаївської селищної ради Чорнобаївського району Черкаської області. Після оформлення права власності на земельну ділянку він з`ясував, що земельна ділянка перебуває в користуванні ТОВ «Силікат-1» на підставі договору оренди, який укладено від імені матері ОСОБА_3 Оскільки спадкодавець померла у 2012 році, із 2013 року орендна плата власнику землі не виплачувалась. Також він має сумніви щодо сплати орендної плати з 2009 року по 2012 рік. Для з`ясування зазначених питань та отримання примірника договору, з вимогами про виплату коштів він неодноразово звертався до ТОВ «Силікат-1». Проте такі вимоги відповідачем проігноровані, що й стало підставою для звернення до суду.

Посилаючись на вказані обставини, просив суд з урахуванням уточнень стягнути з ТОВ «Силікат-1» на свою користь нараховану, але частково невиплачену орендну плату за 2014, 2015, 2016 роки в сумі 4 047 грн 79 коп., за період з 2009 року по 2013 рік включно - 12 563 грн 35 коп., та 16 тис. грн у відшкодування завданої моральної шкоди; розірвати договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,44457 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , що знаходиться на території Чорнобаївської селищної ради Чорнобаївського району Черкаської області, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Силікат-1», зареєстрований у Чорнобаївському РВ Черкаської РФ «Центр ДЗК» 09 листопада 2010 року за № 64.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 21 листопада 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позовні вимоги у справі є необґрунтованими, зокрема, суд вказав про відсутність систематичної несплати відповідачем орендної плати.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Черкаської області від 17 січня 2018 року рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 21 листопада 2017 року залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що, встановивши дійсні обставини справи, суд дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалив у справі законне і обґрунтоване рішення.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції та направити справу на навий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матерального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідач не виплатив орендну плату за 2011-2012 роки, у нього право на позов про стягнення цих сум виникло лише у 2016 року після оформлення спадкових прав, а тому в цій частині суди безпідставно застосували позовну давність. Факт систематичної несплати орендної плати мав місце також у 2013-2015 роказ та частково у 2016 році, що є підставою розірвання договору оренди землі. Судами порушено правила допустимості та достовірності доказів. В рішеннях судів містяться хибні висновки щодо дати підписання договору, які суд зробив на підставі довіреності представника, що підписав договір. Суди не оглядали оригінал договору і відмовили позивачу в його витребуванні. Також суди встановили, але не надали оцінку факту підписання договору оренди земельної ділянки, крім представника також і власником. На підставі недостовірних доказів суди визначили суми заборгованості з орендної плати і тому дійшли помилкового висновку про повну виплату орендної плати позивачу відповідачем. Безпідставно судами не враховані докази Держгеокадастру про нормативну грошову оцінку земельної ділянки для розрахунку орендної плати.

Вивчивши матеріали справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Тертьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що наявні підстави для передачі справи на розгляд Об`єднаної палати Верховного Суду. Такий висновок ґрунтується на наступному.

Суди установили, що рішенням Чорнобаївського районного суду від 01 липня 2016 року за позивачем визнано право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,45 га, що знаходиться на території Чорнобаївської селищної ради Чорнобаївського району Черкаської області та належала його матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач своєчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Звернення до суду для визнання права власності на спадкове майно обумовлене відсутністю правовстановлюючих документів на нього, що перешкодило оформити спадщину у нотаріальному порядку. Право власності позивач зареєстрував 25 липня 2016 року, що вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

При цьому 12 лютого 2010 року представником ОСОБА_2 за довіреністю від 11 січня 2010 року ОСОБА_3 укладено договір оренди земельної ділянки з ТОВ «Силікат-1» як орендарем строком на 49 років. Вказаний договір згідно відмітки на останньому аркуші 09 листопада 2010 року зареєстрований у Чорнобаївському РВ Черкаської РФ ДП «Центр ДЗК» за № 64.

За частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» (тут і далі у редакції, чинній на момент укладення договору оренди землі) передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

У статті 141 ЗК України серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема в пункті «д» частини першої цієї статті передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати.

Згідно з положеннями статей 21, 22 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до відповідно до Закону України «Про плату за землю»). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди.

Згідно пункту 11 спірного договору оренди землі від 12лютого 2010 орендна плата вноситься з 01 вересня по 31 грудня поточного року. Її розмір становить 3 % від вартісної оцінки земельного паю (пункт 9 договору оренди землі).

Судамивстановлено, що орендну плату за 2013-2016 роки позивачу перераховано: 20березня 2017 року в сумі 2 504грн 21 коп.та 07 листопада 2017 року у сумі 7 920грн 27 коп.

Відсутність вини ТОВ «Силікат-1» у простроченні сплати орендної плати за 2013-2016 роки суди мотивували тим, що право власності на спірну земельну ділянку позивач зареєстрував 25 липня 2016 року, до орендаря із вимогами звернувся у січні 2017 року, у зв?язку з чим за відсутності в орендаря даних про нового власника земельної ділянки відповідач був фактично позбавлений можливості сплатити орендну плату за 2013-2016 роки у встановлений договором строк.

Право власності на спірну земельну ділянку позивач зареєстрував 25 липня 2016 року. Доказів його звернення до орендаря щодо отримання орендної плати з моменту відкриття та прийняття спадщини матеріали справи не містять (позивач звернувся до орендаря із вимогами у січні 2017 року), тому за відсутності в орендаря даних про нового власника земельної ділянки відповідач був фактично позбавлений можливості сплатити орендну плату за 2013-2016 рокиу встановлений договором строк.

Крім того, таку виплату проведено у 2017 році, а тому відсутні обставини, які б свідчили про неможливість досягнення позивачем як стороною договору оренди землі мети договору (отримання плати за оренду земельної ділянки), тобто не вбачається істотного порушення умов договору оренди як підстави для його розірвання.

За змістом статті 537 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори.

Таким чином, у випадку, якщо орендар не використав право внести орендну плату за 2013-2016 роки в депозит нотаріуса, нотаріальної контори у зв?язку з відсутністю даних про правонаступника орендодавця, відсутні ознаки систематичної несплати орендної плати.

За правилами частини другої статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

Прикладом наявності протилежних за змістом правових висновків у судових рішеннях Верховного Суду є постанова від 17 квітня 2019 року у справі № 365/315/16, провадження № 61-23532св18, ухвалена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, та постанова від 21 травня 2018 року у справі № 479/187/17(провадження № 61-4907св18), ухвалена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.

У постанові від 17 квітня 2019 року суд дійшов висновку про те, що, посилаючись на те, що затримання орендної плати позивачу за 2014 та 2015 роки пов`язано з відмовою позивача від її отримання, суд апеляційної інстанції не врахував таке. Встановлено, що укладеним між сторонами договором оренди не встановлено місце і порядок сплати орендної плати, однак до 2014 року позивач отримувала орендну плату у касі підприємства, з цього часу її не отримувала, місце проживання не змінювала. Частиною першою статті 537 ЦК України передбачено, що боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори в разі: 1) відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання; 2) ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку; 3) відсутності представника недієздатного кредитора.Матеріали справи не містять даних про вчинення дій з боку відповідача для належного виконання ним обов`язку щодо сплати орендної плати у строки, передбачені пунктом 7 договору оренди, зокрема, шляхом надіслання орендної плати за місцем проживання орендодавця або шляхом внесення належних орендодавцю грошей у депозит нотаріуса. СФГ «Риск» не приступило до виконання свого обов`язку зі сплати орендної плати до грудня 2014 року та до грудня 2015 року, а надіслало частину коштів поштовим переказом лише у квітні та липні 2016 року, тому є боржником, який прострочив виконання зобов`язання за договором оренди. За таких обставин, посилання суду апеляційної інстанції на прострочення кредитора як на перешкоду для розірвання договору оренди землі, за умови доведеності факту систематичної несплати орендної плати, не ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах справи.

У постанові від 21 травня 2018 року зазначено, що дані про повідомлення правонаступника щодо можливості отримання орендної плати за договором або її накопичення на депозитному рахунку нотаріусу (стаття 537 ЦК України), відкриттям рахунку на вимогу, чи будь-яким іншим шляхом, ТОВ «Агрофірма Корнацьких» суду не надано. Навпаки, відповідачем зазначено про те, що у товариства завжди є кошти, а тому право на їх своєчасне отримання залежить тільки від обов`язку орендодавця звернутися до орендаря та їх отримати.Між тим, змістом пунктів 9, 11 договору оренди передбачено, що оренда плата вноситься орендарем, а не сплачується тільки на вимогу орендодавця. Тому, встановивши, що відповідач не в повному обсязі розрахувався з позивачем за орендною платою у розмірі, встановленому договором, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у нього невиконаних зобов`язань за договором оренди та обов`язок їх виконати за період оренди земельної ділянки у 2009-2016 роках.

Зазначене свідчить про існування різного підходу до розуміння та тлумачення поняття «систематична несплата орендної плати», змісту частини першої статті 537 ЦК України, якою передбачено, що боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьоїї судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що вирішення цих правових питань з урахуванням наведеної правової позиції Верховного Суду у подібних правовідносинах викликає необхідність формування єдиної правозастосовної практики, що підлягає вирішенню Об`єднаною Палатою Касаційного цивільного суду.

Однакове застосування закону забезпечуватиме реалізацію верховенства права, рівність перед законом та правову визначеність у державі. Єдність у практиці застосування одних й тих самих норм права поліпшуватиме громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також сприятиме утвердженню довіри до судової влади в цілому.

Ухвалення протилежних чи суперечливих судових рішень, особливо судом вищої інстанції, може спричинити порушення права на справедливий суд, закріпленого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Загальновизнаний принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання і виконуваність судових рішень.

Згідно з частиною другою статті 403 ЦПК України та з урахуванням наведеного наявні підстави для передачі справи на розгляд об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Керуючись статтями 403, 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Передати на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справу справу № 709/1089/17, провадження № 61-12745св18, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 21 листопада 2017 року у складі судді Кваші І. М. та постанову апеляційного суду Черкаської області від 17 січня 2018 року у складі суддів: Фетісової Т. Л., Карпенко О. В., Нерушак Л. В.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. М. Сімоненко

Судді: А. А. Калараш

А. О. Лесько

Є. В. Петров

С. П. Штелик