Справа № 308/7706/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 червня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів: Собослоя Г.Г., Куштана Б.П.

з участю секретаря : Чучки Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 березня 2018 року, головуючий суддя Придачук О.А., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,-

в с т а н о в и в:

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Позов мотивовано тим, що позивачу на праві власності належить земельна ділянка розміром 0,1 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер: НОМЕР_1 . В липні 2017 року він виявив, що частина належної йому земельної ділянки огороджена і використовується під садівництво, а саме захоплена ОСОБА_1 , який володіє земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_2 . Внаслідок таких протиправних дій ОСОБА_1 його правомочності власника є обмеженими, він позбавлений можливості використовувати належне йому майно на власний розсуд, а зважаючи на цільове призначення його земельної ділянки не має можливості навіть розпочати дії по будівництву житлового будинку та господарських споруд. На його усні претензії відповідач не реагує та відмовляється від добровільного усунення перешкод в користуванні належною йому земельною ділянкою. З метою захисту своїх порушених прав внаслідок захоплення ОСОБА_1 частини належної йому на праві власності земельної ділянки він звернувся до Ужгородського міського голови на що листом - відповіддю від 17.07.2017 року № П-02321/0606 його повідомлено, що питання захоплення земельної ділянки не відноситься до компетенції структурних підрозділів Ужгородської міської ради

За вказаних обставин позивач просив усунути перешкоди з боку відповідача ОСОБА_1 щодо користування ним належним йому на праві власності майном - земельною ділянкою, кадастровий номер - НОМЕР_1 шляхом зобов`язання відповідача демонтувати огорожу, зведену на частині належної йому земельної ділянки.

Заочним рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 березня 2018 року позов задоволено.

Усунуто перешкоди з боку ОСОБА_1 щодо користування ОСОБА_2 належною йому земельною ділянкою, кадастровий номер НОМЕР_1 та зобов`язати ОСОБА_1 демонтувати огорожу, зведену на частині належної ОСОБА_2 земельної ділянки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у справі в розмірі 11502,40 грн, які складаються з судового збору в розмірі 640 грн. та витрат, пов`язаних з проведенням експертизи в розмірі 10862,40 грн.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 листопада 2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погодившись із даним заочним рішенням, ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити у даній справі нове рішення про відмову у позові, посилаючись на невідповідність висновків обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 уклав договір купівлі - продажу житлового будинку та земельної ділянки 03.11.1993 року, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , будинок, земельна ділянка та огорожа, яку просить позивач демонтувати перебувають у спільній сумісній власності подружжя, однак ОСОБА_3 не залучено до участі у справі і вирішено питання про її права; суд неправомірно відмовив у клопотанні про зупинення справи за його позовом до Ужгородської міської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконними рішення, яким надано у власність ОСОБА_2 земельної ділянки та державної реєстрації права власності на земельну ділянку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, їх представників, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог.

З такими висновками суду першої інстанції, погоджується і апеляційний суд, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Згідно зі ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Матеріалами справи встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору (присадибна ділянка) площею 0,1 га. за адресою АДРЕСА_1.

З листа-відповіді відділу землекористування виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 23.08.2017 року № 99/21-16,вбачається,що відповідно до рішення Ужгородської міської ради від 26.03.2017 року № 47 ОСОБА_1 передана у власність земельна ділянка площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_2 . Рішенням Ужгородської міської ради від 06.04.2007 року № 259 ОСОБА_1 передана у ласність земельна ділянка площею 0,04 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_2 . Враховуючи наведене АДРЕСА_2 закрита загальною площею 0,14 га. В свою чергу ОСОБА_1 загороджено землі загального користування ( АДРЕСА_1 згідно детального плану території).

Судом першої інстанції для вирішення питання чи має місце порушення меж земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_2 на праві власності, та самовільне зайняття відповідачем її частини, визначення розміру, конфігурації та площі накладання земельної ділянки на належну ОСОБА_2 земельну ділянку призначено судову земельно-технічну експертизу.

Висновком експерта № 301/01-18 судової земельно-технічної експертизи від 06.01.2018 року встановлено, що має місце накладення земельної ділянки, яка фактично використовується ОСОБА_1 та земельної ділянки, яка згідно правовстановлюючих документів належить ОСОБА_2 з кадастровим номером НОМЕР_1 . Накладання проявляється у вигляді загородження громадянином ОСОБА_1 частини земельної ділянки, яка згідно правовстановлюючих документів, належить громадянину ОСОБА_2 , без можливості доступу до загородженої ділянки. Накладення має площу S-514,4 кв. м. та конфігурацію близьку до прямокутної.

Таким чином матеріалами справи доведено, що відповідач захопив частину земельної ділянки, яка належить позивачу, і створює позивачу перешкоди у користуванні земельною ділянкою.

За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову та обґрунтовано його задовольнив і захистив порушені права позивача.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не врахував договір купівлі - продажу житлового будинку та земельної ділянки від 03.11.1993 року по АДРЕСА_2 і не залучив до участі у справі ОСОБА_3 не заслуговують на увагу, оскільки за даним договором ОСОБА_1 придбав лише житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований на земельній ділянці розміром 1881 кв.м., предметом спору у даній справі є не вказаний договір купівлі - продажу, а наявність чи відсутність дій відповідача ОСОБА_1 по захопленню земельної ділянки позивача. Окрім того, відповідачем не доведено і з матеріалів справи не вбачається, що спірна земельна ділянка, яка захоплена у позивача, належить відповідачу чи його дружині ОСОБА_3 на праві власності чи на праві користуванні. Більше того спірна земельна ділянка, яка захоплена відповідачем розташована по АДРЕСА_1, тобто за іншою адресою.

Не заслуговують на увагу також доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що суд неправомірно відмовив у клопотанні про зупинення справи за його позовом до Ужгородської міської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконними рішення, яким надано у власність ОСОБА_2 земельної ділянки та державної реєстрації права власності на земельну ділянку, оскільки відповідно до ч.1 п.6 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі. В даному випадку відсутня об`єктивна неможливість розгляду даної справи, оскільки зібрані у справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

З врахуванням наведенного, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 01 липня 2019 року.

Головуючий:

Судді: