ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/2574/19 Номер провадження 22-ц/814/1896/19Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Бондаревської С.М., Кривчун Т.О.,

За участю секретаря судового засідання: Дикань Д.І.,

адвоката Хворост Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 -адвоката Хворост Дарії Михайлівни на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 08 травня 2019 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову, постановлену без участі сторін 08 травня 2019 року під головуванням судді Яковенко Н.Л.,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 07 травня 2019 року звернулася до суду з позовом до ПАТ «Перший український міжнародний банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

У позові просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 3037, вчинений 19 червня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. про стягнення грошових коштів в розмірі 21923,28 гривень з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший Український міжнародний банк».

Одночасно з позовом ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, у якій вона просить забезпечити його шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса № 3037 від 19 червня 2017 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. про стягнення грошових коштів з неї на користь ПАТ «ПУМБ».

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 08 травня 2017 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

З даною ухвалою не погодилася представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 та подала на неї апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позовних вимог.

Апелянт вважає таке рішення суду необгрунтованим, вказуючи на те, що суми стягнуті на підставі виконавчого напису, не є безспірними, вимоги пред`явлені поза межами строку позовної давності, а тому її права порушені. Відмова зупинення стягнення на підставі виконавчого напису істотно ускладнить захист і поновлення прав позивача, оскільки чинним законодавством не передбачено поворот виконання виконавчого напису нотаріуса.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 3037, вчинений 19 червня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. про стягнення грошових коштів в розмірі 21923,28 гривень з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший Український міжнародний банк».

З матеріалів справи вбачається, що позивач не заперечує сам факт наявності у неї заборгованості перед відповідачем. Спірним є лише її розмір.

Відмовляючи у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що заявником не наведено достатніх підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вирішуючи питання обґрунтованості такого висновку місцевого суду, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно роз?яснень, що містяться у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Суд першої інстанції вірно вказав на те, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Доводи апеляційної скарги таких висновків місцевого суду не спростували.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 08 травня 2019 року та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції компенсації не підлягають.

Керуючись ст. ст. 374 ч. 1 п.1, ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -адвоката Хворост Дарії Михайлівни - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 08 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 20 червня 2019 року.

Головуючий суддя : _________ П.С. Абрамов

Судді: _________С.М. Бондаревська _________ Т.О. Кривчун