Провадження № 2/243/1625/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2019 року Слов?янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Мірошниченко Л.Є.

За участю:

секретаря судового засідання Плаксіної Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 7 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за

позовною заявою ОСОБА_1

до

відповідача Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця"

вимоги позивача: про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації при звільненні

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1. У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації при звільненні, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 08.07.2016 року він був прийнятий на роботу на посаду начальника І групи у виробничий підрозділ "Ясинуватська дистанція сигналізації та зв`язку" структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії ПАТ «Укрзалізниця». Згідно до Наказу №» 8800/ДН-ос від 10.07.2017 року його було звільнено з 17 липня 2017 року у зв`язку зі скороченням штату на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України. Проте після звільнення з ним не було проведено повного розрахунку, тобто відповідач не виплатив йому заборгованість по заробітній платі, у тому числі компенсацію за невикористану частину щорічної відпустки та вихідну допомогу у розмірі 31 000 грн. 33 коп. У зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача на свою користь вищезазначені суми.

2. Позивач ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи до суду не з`явився, позов просив розглянути за своєї відсутності, вимоги задовольнити (а.с.31)

3. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" - Цимбал М.Ю., який діє на підставі Довіреності, від 05 листопада 2018 року (а.с.40) про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, справу просив розглянути за своєї відсутності, у задоволенні вимог просив відмовити (а.с.91). Відповідно до наданого 16.05.2019 року відзиву на позовну заяву (а.с.34-39), зазначив що ПАТ «Укрзалізниця» як нова юридична особа, утворене згідно із Законом України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» та постанови Кабінету Міністрів України від25червня 2014р. №200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей. У зв`язку з захопленням невідомими особами адміністративної будівлі та виробничих об`єктів ПАТ «Укрзалізниця» розташованих, зокрема, у м. Донецьк, м. Горлівка у відповідача з 20.03.2017 відсутній доступ до документації підприємства (кадрової, первинної, технічної, договірної, податкової, архівної та іншої), до комп`ютерних баз та втрачено контроль над господарською діяльністю. За цим фактом за заявою відповідача порушено кримінальне провадження № 0000286 за ознаками ст.341 КК України. Висновком торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року щодо унеможливлення виконання обов`язків передбачених законодавством України про працю при вивільненні (звільненні) працівників, спричиненого впливом дії форм-мажорних обставин (обставин непереборної сили) відносно ПАТ «Укрзалізниця» засвідчено настання форс-мажорних обставин при здійсненні господарської діяльності на території, непідконтрольній українській владі, у тому числі у м. Донецьк, м. Горлівка, м. Ясинувата. З 20 березня 2017 року господарська діяльність та управління виробничими потужностями відповідача унеможливлено неправомірними діями третіх осіб . Майно ПАТ «Укрзалізниця», що знаходиться в тому числі в м. Донецьк перебувають у незаконному володінні та під контролем третіх осіб. Фактично відповідач втратив контроль і доступ до своїх виробничих потужностей та іншого майна, у тому числі, до трудових книжок працівників, оригіналів наказів, у тому числі затвердження та введення в дію штатного розпису, особових справ працівників. Початок дій форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) є 20 березня 2017 року. Отже, відповідач фактично відсутній за фактичним місцем ведення діяльності та розташування офісу, зокрема у м. Донецьк та м. Горлівка місцем роботи позивача по справі, і цей факт зумовлений поважними причинами. Крім того, відповідач не мав об`єктивної можливості перевірити факт виконання позивачем своїх професійних обов`язків та виконати свої зобов`язання за трудовим договором. Також зазначив, що нарахування заробітної плати та інших виплат є неможливим, оскільки таке нарахування проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати: штатним розписом, розцінками та нормами праці, табелем обліку використання робочого часу, розпорядженнями про надбавки та премії за умови, що господарська діяльність здійснювалась. Достовірно встановлено, що через захоплення підприємства невідомими особами відповідач втратив контроль над виробничими потужностями підприємства, нерухомим майном та документацією. Таким чином та враховуючи, що відсутня вина відповідача у нездійсненні виплат на користь позивача оскільки це є наслідком злочинних дії третіх осіб, що підтверджується Науково-правовим висновком Торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року, в тому числі і про наявність після 20.03.2017 року обставин непереборної сили, які унеможливлюють виконання ПАТ «Укрзалізниця» своїх обов`язків перед позивачем, просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «Укрзалізниця» відмовити у повному обсязі.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

4. Клопотання позивача про витребування оригіналу наказу про звільнення від 18.06.2019 року (а.с.92).

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

5. Ухвалою суду від 13.06.2019 року витребувано з Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області інформацію з системи персоніфікованого обліку (ОК-5), щодо суми доходу ОСОБА_1 , станом на теперішній час (а.с.88).

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

6. З копії трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що з 08.07.2016 року він був прийнятий на роботу на посаду начальника І групи у виробничий підрозділ "Ясинуватська дистанція сигналізації та зв`язку" структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії ПАТ «Укрзалізниця». (а.с.9-15).

7. Згідно до Наказу №» 8800/ДН-ос від 10.07.2017 року його було звільнено з 17 липня 2017 року у зв`язку зі скороченням штату на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України., з компенсацією за невикористану відпустку - 29 днів (а.с.93).

8. Відповідно до розрахунків заробітної плати ОСОБА_1 (а.с.17-20), йому була нарахована заробітна плата у період:

-за березень 2017 року 5414 грн.07 коп., в тому числі оплата вимушеного простою 2046 грн. 27 коп., сума до виплати 4305 грн.16 коп.;

-за квітень 2017 року 4559 грн. 62 коп., в тому числі оплата вимушеного простою 4476 грн. 62 коп., сума до виплати 3625 грн. 74 коп.;

-за травень 2017 року 3871 грн.39 коп., в тому числі оплата вимушеного простою 3800 грн. 57 коп., сума до виплати 3078 грн. 46 коп.;

-за липень 2017 року 16169 грн. 65 коп., в тому числі оплата вимушеного простою 426 грн. 31 коп., компенсація за невикористану щорічну відпустку, у розмірі 29 днів 7920 грн.19 коп., вихідна допомога при звільненні 7527 грн. 36 коп. сума до виплати 12 933 грн.10 коп.

9. Згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу (а.с.85-86), розмір нарахованої заробітної плати ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) за березень 2017 року становить 4 574 грн.00 коп., за квітень 4574 грн. 00 коп., за травень - 4574 грн. 00 коп., за червень - липень 2017 року дані відсутні.

V. Оцінка суду.

10. Конституція України закріплює основні засади правового статусу людини і громадянина в Україні, тобто ті провідні ідеї, що покладені в основу змісту й умов реалізації прав та обов`язків людини і громадянина в нашій державі. Передусім це стосується частин 1, 2 ст. 24 Конституції України, відповідно до яких, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

11. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

12. Частиною першої ст. 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України.

13. Зі змісту ч.7 ст.43 Конституції України, ч.1ст.115 КЗпП України, відповідач мав виплачувати працівнику заробітну плату регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженому у встановленому порядку, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

14. Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України, заробітна плата-це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

15. У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року, який є спеціальним нормативно - правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняття «заробітна плата».

16. Згідно з ст. 2 Закону України «Про оплату праці», основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок ( окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

17. Відповідно до ст.115 КЗпП України, статті 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлено колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництва трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представникам обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

18. Вирішуючи справу по суті, суд виходить із того, що Конституцією України, як Основним Законом, закріплено право на працю і заробітну плату, а саме у статті 43 зазначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

19. Згідно ст. 97 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

20. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

21. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10), «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/«правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності.

22. ЄСПЛ неодноразово вказував, що володінням, на яке поширюються гарантії ст. 1 Протоколу №1 Конвенції є також майнові інтереси, вимоги майнового характеру, соціальні виплати, щодо яких особа має правомірне очікування, що такі вимоги будуть задоволені.

23. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 22 цього Закону - суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

24. Відповідно до вимогст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

25. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з наданих до суду документів ОСОБА_1 дійсно працював у Структурному підрозділі «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії ПАТ «Укрзалізниця» начальника І групи у виробничий підрозділ "Ясинуватська дистанція сигналізації та зв`язку". 17 липня 2017 року позивач була звільнена з роботи на підставі п.1 статті 40 КЗпП України, що підтверджено Копією трудової книжки. ( а.с.11-15).

26. Таким чином, з огляду на те, що право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», а позивач ОСОБА_1 перебував з відповідачем в трудових відносинах до 17 липня 2017 року, виконував свої трудові обов`язки в повному обсязі, а також при звільненні не отримав усі належні їй платежі, майнові вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики Європейського Суду.

27. Суд не приймає до уваги посилання відповідача на відсутність первинних документів, як підставу для відмови у нарахуванні та виплаті позивачу заробітної плати, оскільки обов`язок здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, а так само вести бухгалтерський, податковий облік тощо, лежить на працедавцеві, а не на працівникові. За цих обставин втрата підприємством первинних документів не позбавляє його обов`язку здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, тим більше, що відповідачем не надано суду жодних доказів того, що він у будь-який спосіб намагався виправити цю ситуацію.

28. Суд звертає увагу на ті обставини, що структурний підрозділ «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» здійснює господарську діяльність на підконтрольній Україні території, починаючи з квітня 2016 року, а позивача звільнено 17 липня 2017 року.

29. Відповідач належними та допустимими доказами у відповідності зі ст.ст. 76-81 ЦПК України, не спростував відомості, наведені у вказаних документах (довідках), наданих позивачем, та не надав доказів, що відомості, які відображені в них, є недостовірними.

30. Враховуючи, що відповідач не виконав своїх зобов`язань, щодо виплати позивачу заробітної плати за період з 01.03.2017 року по 17 липня 2017 року, тому суд вважає, що таке порушення є порушенням ст.1 Протоколу №1.

31. Суд приймає до уваги як належний доказ по справі надані позивачем розрахункові листи за період березень - липень 2017 року, відповідно до яких позивачу нараховувалася заробітна плата за час простою, а також Наказ про звільнення позивача з роботи, оскільки зазначені документи не мають суперечностей та не викликають у суду сумнівів, щодо їх достовірності, оскільки факт наявності та розмір зазначеної заборгованості із заробітної плати відповідачем не спростовано.

Щодо ненадання позивачем оригіналу наказу про звільнення, а лише його копії, суд вважає дану обставину такою, що не породжує сумнівів щодо його достовірності, оскільки копія зазначеного наказу є належним доказом, тому, що він узгоджується з відомостями внесеними у трудовій книжці та з розрахунками по заробітній платі позивача, а також не оспорюється відповідачем.

32. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача компенсацію за 29 днів щорічної відпустки та вихідної допомоги у розмірі середнього заробітку, суд виходить з наступного.

33. У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

34. Відповідно до положень п. 2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстатом України від 13 січня 2004 року № 5, Фонд додаткової заробітної плати включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До складу фонду додаткової заробітної плати входить, зокрема, оплата, а також суми грошових компенсацій у разі невикористання щорічних (основної та додаткових) відпусток та додаткових відпусток працівникам, які мають дітей, у розмірах, передбачених законодавством.

35. Наявність невикористаних днів відпустки ОСОБА_1 підтверджується наказом (розпорядженням) № 8800/ДН-ос від 10.07.2017 року про припинення трудового договору (контракту) (а.с.93), тому вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

36. Крім того, відповідно до статті 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у п. 6 ст.36 та п. 1, 2 і 6 ст.40 КЗпП України, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

37. Як вбачається із матеріалів справи, а саме, наказу про припинення трудового договору з ОСОБА_1 №8800/ДН-ос від 10.07.2017 року (а.с.93), позивач має право на отримання вихідної допомоги в розмірі одного середнього місячного заробітку. Така допомога не була йому виплачена і зазначена обставина за наявними матеріалами справи відповідачем визнається.

38. У зв`язку з наведеним, суд приходить до переконання, що право позивача на отримання компенсації за 29 днів невикористаної щорічної відпустки та одноразової грошової допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку є безспірним, а тому вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в цій частині.

39. Відповідно до роз`яснень викладених у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначені суми без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

40. З урахуванням роз`яснень викладених у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», суд приходить до висновку, що з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі за період з 01.03.2017 року по 17.07.2017 року у розмірі у розмірі 30 014 грн. 73 коп., з урахуванням частково виплачених сум, в тому числі заборгованість по виплаті вихідної допомоги у розмірі середнього заробітку та компенсацію за невикористані 29 днів щорічної відпустки, без урахування обов`язкових платежів та податків.

Таким чином вимоги позивача підлягають частковому задоволенню у розмірі 30 014 грн. 73 коп., оскільки саме зазначена сума вираховується з наданих позивачем розрахунків заробітної плати за березень 2017 року - липень 2017 року.

41. Рішення суду в частині стягнення заборгованості по заробітній платі не більше ніж за один місяць, згідно вимогам ст. 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

42. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 цієї статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються всі судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно до вимог Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Законом України «Про Державний бюджет на 2019рік», встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2019 року у сумі 1921 грн.

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою 22.04.2019 року, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 743 грн. 97 коп., що пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись 9,12,19,81,82,141,263-265 ЦПК України, ст.ст. 44,94,115-117 КЗпП України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації при звільненні - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», , розташованого за адресою: м. Київ, вул. Тверська, 5, на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість по заробітній платі за період з 01.03.2017 року по 17.07.2017 року у розмірі 30 014 грн. 73 коп. , в тому числі заборгованість по виплаті вихідної допомоги у розмірі середнього заробітку та компенсацію за невикористані 29 днів щорічної відпустки, без урахування обов`язкових платежів та податків.

Зобов`язати Публічне Акціонерне товариство «Українська залізниця» утримати з 30 014 грн. 73 коп., податок з доходів фізичних осіб та інші обов`язкові платежі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», , розташованого за адресою: м. Київ, вул. Тверська, 5, на користь держави на р/р 6001 у ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, код банку отримувача 899998, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106, судовий збір у розмірі 743 грн. 97 коп.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з Публічного Акціонерного товариства «Українська залізниця», заборгованості по заробітній платі за період з 01.03.2017 року по 17.07.2017 року у розмірі 985 грн. 60 коп. - відмовити, у зв`язку з відсутністю підстав.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заборгованості по заробітній платі не більше ніж за один місяць.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або в порядку п.15.5 Перехідних Положень ЦПК України. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 03.07.2019 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Л.Є. Мірошниченко