Справа № 504/1749/18
Провадження № 2/5041037/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2019 року смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді - Барвенка В.К.,

секретаря - Мельниковій В.М.,-

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду №4, смт. Доброслав, позовну заяву ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1 до Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області, третя особа- ОСОБА_2 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із позовом до відповідача, яким просить встановити йому додатковий строк на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області у судове засідання не з'явився, однак подав лист від 08.04.2019 року № 02-СР-11-130, яким вимоги позову визнав, просив суд справу розглянути за своєї відсутності.

ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти задоволення позову не заперечував.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявнісь підстав для задоволення позову виходячи з наступного:

За життя ОСОБА_5. належала земельна ділянка, площею 4,55 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» (за межами населенного пункту), що встановлено судом зі змісту державного акту на право приватної власності на землю, серії НОМЕР_2, виданного 07 квітня 2006 року на підставі розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області від 04 серпня 2005 року № 825, і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 06.

За життя 07.08.1998 року ОСОБА_5. склав заповіт, яким заповів усе своє майно, ОСОБА_2, ОСОБА_4

ОСОБА_5. помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після смерті ОСОБА_5. відкрилась спадщина.

Згідно змісту спадкової справи до майна ОСОБА_5., померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, проте за межами шестимісячного строку.

Інші особи із такими заявами не звертались до органу нотаріату.

ОСОБА_4 надано постанову нотаріуса від 04.12.2018 року про те, що шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини спадкоємцем пропущений, тому підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом не має.

З пояснень ОСОБА_4 вбачається що вона не знала про існування заповіту, про його існування стало відомо у 2018 році, що у підсумку призвело до пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини.

За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

У абз. 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7

«Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Виходячи з предмету спору, відповідно до ст.ст. 12, 13, 77, 81, 89, 229 ЦПК України обов'язок доказування поважності причин пропущення строку для сприйняття спадщини покладається на позивача. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вищевказаними доказами доведено, що позивач на час відкриття спадщини із спадкодавцем не проживав. На час смерті ОСОБА_4 проживала в іншому населеному пункті ніж ОСОБА_5., а тому вона дійсно про наявність заповіту дізналась лише через декілька років.

При цьому суд враховує, що Трояндівська сільська рада Лиманського району Одеської області як відповідач, маючи статус органу місцевого самоврядування, з позовом погодилася, обставини як вони викладені позивачем у позовній заяві, в тому числі і про його необізнаність про наявність заповіту, не заперечувала.

Згідно правових висновків Верховного Суду України у справах №6-496цс17 від 06.09.2017 та №6-132цс17 від 23.08.2017 при вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права, а також те, що необізнаність спадкоємця про існування заповіту є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статей 80, 89 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приймаючи до уваги викладене, оцінивши всі обставини справи та надані докази як окремо, так і в сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем доведено наявність об'єктивних, непереборних та істотних труднощів для подання заяви про прийняття спадщини в межах строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України, а тому позов підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. 55 Конституції України, ст. ст. 258, 259, 263-265, 273, 315, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 15-16, 1216-1218, ст. 1220, 1258, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ч. 1 п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1 - задовольнити.

Встановити ОСОБА_1 додатковий строк терміном три місяці з дня набрання цим рішенням законної сили, для подання ним заяви про прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 цього Кодексу, рішення суду, що набрало законної сили, є обов'язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.К. Барвенко