Справа № 202/9052/15-ц
Провадження № 2/202/29/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 червня 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: - Бєльченко Л.А.,

при секретарі: - Розсоха І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист прав споживача, визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариства «УкрСиббанк» звернулося до суду з цим позовом до відповідачів, зазначаючи, що 22.02.2008 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 100 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 21.02.2022 року.

Зобов`язання ОСОБА_1 були забезпечені шляхом укладання з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договорів поруки від 22.02.2008 року № 0/111 та № 0/112 відповідно, у зв`язку з чим вони є солідарними відповідачами за пред`явленим до стягнення боргом.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань з повернення кредиту виникла заборгованість у розмірі 57352,63 доларів США, що складається з: 51128,00 - заборгованості за тілом кредиту; 6224,63 доларів США - заборгованості за відсотками; а також пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором у розмірі 61234,38 грн., що складається з: 31845,31 грн. - пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом з 13.02.2015 року по 25.11.2105 року; 29389,07 грн. - пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами з 13.02.2015 року по 25.11.2015 року.

Враховуючи викладене, ПАТ «УкрСиббанк» просило стягнути на його користь солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 57352,63 доларів США, пеню у розмірі 61234,38 грн. та судові витрати у справі.

В судовому засіданні 28.02.2017 року відповідачем ОСОБА_1 було подано зустрічний позов до ПАТ «УкрСиббанк», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист прав споживача, визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними, котрий ухвалою суду від 28.02.2017 року було прийнято до спільного розгляду з первісним та об`єднано їх в одне провадження.

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_1 зазначила, що укладений між нею та ПАТ «УкрСиббанк» 22.02.2008 року кредитний договір № 0 є споживчим кредитом і на нього розповсюджуються положення Закону України «Про захист прав споживачів». ОСОБА_1 зазначила, що до вказаного кредитного договору Банком в порушення Закону України «Про захист прав споживачів» не надано графіку платежів, немає розрахунку сукупної вартості кредиту по кожному розрахунковому періоду, а також немає реальної процентної ставки по кожному розрахунковому періоду, немає розрахунку абсолютного подорожчання кредиту. Крім того, у вказаному договорі відсутні суттєві умови, встановлені п.п. 2 п. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», п.п. 3.3 Постанови НБУ № 168 від 10.05.2007 року. Вказаний кредитний договір не містить опису виду і предмету супутніх послуг, обґрунтування їх вартості, тарифів і сум виплат за договором банківського рахунку. Тобто сторонами не узгоджена ціна договору, що є істотною умовою договору відповідно до ст.. 632 ЦК України. Також ОСОБА_1 зазначила, що вказаний кредитний договір є несправедливим та дискримінаційним, оскільки вказаним договором передбачено обов`язкове страхування предмета іпотеки, що суперечить п. 10 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки така умова встановлює обов`язкову для споживача умову, фактично не пов`язану з послугою, яку йому надає Банк, і з якою він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору. Крім того, ОСОБА_1 вказала, що при укладенні вказаного кредитного договору Банком використовувалася нечесна підприємницька практика, оскільки вона хоч і діяла добровільно при укладенні договору, проте не мала реальної можливості надати справжню оцінку положенням цього договору і наслідкам його укладення через неподання Банком повної, достовірної та своєчасної інформації про умови, порядок кредитування і супутні послуги.

Відповідач зазначила, що згідно з випискою за договором Банк надав їй кредит у розмірі 100 000,00 доларів США, а вона сплатила на користь Банку 161272,98 доларів США.

З огляду на зазначене, ОСОБА_1 вважає, що умови кредитного договору є несправедливими, а отже підлягають визнанню недійсними, у зв`язку з чим недійсним має бути визнаний і договір іпотеки жилого приміщення № 0/0/2/3 від 22.02.2008 року.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву,в котрій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, а справу розглянути за його відсутності. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Направив на адресу суду відзив на зустрічний позов у котрому заперечував проти зустрічного позову з наступних підстав. Представник позивача зазначив, що оспорювані ОСОБА_1 договори підписані сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договорів, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позичальник в момент укладення договорів не заявляла додаткових вимог щодо умов оспорюваних правочинів та в подальшому виконувала їх умови, повертала кредитні кошти та сплачувала відсотки за користування кредитом. ОСОБА_1 не скористалася правом на відкликання згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту, передбаченого ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», не заявила про необхідність змін або роз`яснень їй положень оспорюваних договорів. Натомість ОСОБА_1 звернулася до суду з цим зустрічним позовом про визнання кредитного договору недійсним з підстав невідповідності закону більш ніж через вісім років з часу укладення оспорюваного договору, сплачуючи протягом цього часу платежі за цим договором. З огляду на зазначене, представник ПАТ «УкрСиббанк» вважає зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та безпідставними, у зв`язку з чим просив суд відмовити у задоволенні зустрічного позову, застосувавши до позовних вимог ОСОБА_1 позовну давність (а.с. 179-180 т. 3, 215-216 т. 3).

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, надали на адресу суду відзив на позов, у котрому заперечували проти позову, зазначаючи, що умови кредитного договору є несправедливими та такими, що порушують Закон України «Про захист прав споживачів», у зв`язку з чим вказаний кредитний договір та як наслідок і договір іпотеки є недійсними. Просили суд відмовити позивачеві у задоволенні позову. Відповідачі направляли на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи, а в подальшому в судові засідання не з`являлися. На адресу суду повернулися конверти із судовими повістками з рекомендованими повідомленнями з позначкою «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За таких обставин, суд вважає відповідачів належним чином повідомленими.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» підлягають задоволенню, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.02.2008 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 100 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 21.02.2022 року (а.с. 21-26 т. 1).

Зобов`язання ОСОБА_1 були забезпечені шляхом укладання з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договорів поруки від 22.02.2008 року № 0/111 та № 0/112 відповідно, у зв`язку з чим вони є солідарними відповідачами за пред`явленим до стягнення боргом (а.с. 27-28 т. 1).

З метою забезпечення своєчасного та повного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором між Банком та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки від 22.02.2008 року.

Позичальник ОСОБА_1 належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 25.11.2015 року виникла заборгованість у розмірі 57352,63 доларів США, що складається з: 51128,00 - заборгованості за тілом кредиту; 6224,63 доларів США - заборгованості за відсотками; а також пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором у розмірі 61234,38 грн., що складається з: 31845,31 грн. - пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом з 13.02.2015 року по 25.11.2105 року; 29389,07 грн. - пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами з 13.02.2015 року по 25.11.2015 року.

Розмір заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунком (а.с. 45-55 т. 1).

Судом встановлено, що 02.09.2015 року Банк направив відповідачам вимоги про дострокове погашення заборгованості, котрі були отримані останніми 10.09.2015 року, однак добровільно заборгованість за кредитом погашена не була (а.с. 30-37 т. 1).

Ухвалами суду від 23.05.2016 року та від 31.07.2018 року за клопотанням представника відповідачів по справі двічі було призначено судово-економічну експертизу, котра не була проведена у зв`язку з нездійсненням оплати вартості експертизи відповідачами (а.с. 176 т. 1, 160 т. 3).

За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Враховуючи те, що позичальник ОСОБА_1 належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, суд вважає, що солідарному стягненню з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» підлягає заборгованість у розмірі 57352,63 доларів США (що за курсом НБУ 23,949241 станом на 25.11.2015 року еквівалентно 1 373 551,96 грн.), що складається з: 51128,00 - заборгованості за тілом кредиту; 6224,63 доларів США - заборгованості за відсотками; а також пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором у розмірі 61234,38 грн., що складається з: 31845,31 грн. - пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом з 13.02.2015 року по 25.11.2105 року; 29389,07 грн. - пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами з 13.02.2015 року по 25.11.2015 року.

За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» в повному обсязі.

Суд вважає, що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Звернувшись до суду із зустрічним позовом, ОСОБА_1 оспорює кредитний та іпотечний договори, зазначаючи про їх недійсність у зв`язку з їх невідповідністю Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За змістом статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст.. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» ( в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) Договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Згідно з ч. цієї статті перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Відповідно до ч. 4 цієї статті у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) інші умови, визначені законодавством.

Як встановлено судом, оспорювані договори підписані сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договорів, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їх внутрішній волі. Позичальник ОСОБА_1 на момент укладення договорів не заявляла додаткових вимог щодо умов вказаних договорів та в подальшому добровільно виконувала їх умови, повертала кредитні кошти та сплачувала відсотки за користування кредитом.

Підписавши кредитний договір, у положеннях п. 1.1, 7.13 Договору ОСОБА_1 підтвердила, що укладаючи договір вона усвідомлює можливість виникнення курсових різниць (коливань) валюти кредиту при отриманні кредитних коштів та їх використанні за цільовим призначенням згідно умов Кредитного договору, внаслідок чого може виникнути потреба у доплаті позичальником за рахунок власних коштів повної вартості продукції (товару/робіт/послуг), яку останній придбаває за рахунок кредитних коштів Банку; всі умови даного Договору їй (позичальнику) цілком зрозумілі і вона вважає їх справедливими по відношенню до неї; перед підписанням даного Договору позичальником отримано від Банку інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема Закону України «Про захист прав споживачів» (а.с. 112-115 т. 1).

Додатком № 1 до кредитного договору № 0 від 22.02.2008 року передбачений графік погашення кредиту, котрий отриманий ОСОБА_1 , про що свідчить її підпис на вказаному додатку (а.с. 24 зворотній бік - 25-26).

Додатком № 2 до кредитного договору визначено графік платежів та визначення сукупної вартості кредиту, котрий також отриманий ОСОБА_1 , про що остання поставила свій підпис на додатку (а.с. 107-110 т. 1).

У підписаному ОСОБА_1 додатку № 3 до кредитного договору містяться тарифи Банку щодо надання кредиту (а.с. 26 зворотній бік т. 1).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на зазначене, суд вважає, що ОСОБА_1 не доведено недотримання сторонами в момент вчинення правочинів - кредитного договору № 0 від 22.02.2008 року та договору іпотеки від 22.02.2008 року, вимог, необхідних для чинності правочину, встановлених статтею 203 ЦК України, а також наявність обставин, передбачених ст.. 215 ЦК України, для визнання вказаних правочинів недійсними.

За таких обставин, суд не вбачає правових підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_1

Положенням статті 256 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк , у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Законодавством встановлений загальний строк позовної давності у три роки.

Спірні кредитний та іпотечний договори між сторонами укладені 22.02.2008 року, а з позовом щодо визнання недійсними цих договорів ОСОБА_1 звернулась 28.02.2017 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Проте суд не приймає до уваги заяву представника позивача ПАТ «УкрСиббанк» про застосування строку позовної давності до позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки наявні самостійні підстави для відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 7173,93 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (61050, м. Харків, пр.. Московський, буд. 60, , р/р НОМЕР_4 , МФО 351005) заборгованість за кредитним договором у розмірі 57352,63 доларів США (що за курсом НБУ 23,949241 станом на 25.11.2015 року еквівалентно 1 373 551,96 грн.), котра складається з: 51128,00 - заборгованості за тілом кредиту; 6224,63 доларів США - заборгованості за відсотками; пеню за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором у розмірі 61234,38 грн., що складається з: 31845,31 грн. - пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом з 13.02.2015 року по 25.11.2105 року; 29389,07 грн. - пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами з 13.02.2015 року по 25.11.2015 року.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судовий збір у розмірі по 7173,93 грн. з кожного.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист прав споживача, визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бєльченко Л.А.