Єдиний унікальний номер 234/8565/18 Номер провадження 22-ц/804/1397/19

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Корчистої О.І., Тимченко О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Розпутько Я.О.

представника позивача адвоката Поліщука Д.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області у залі судових засідань № 3 цивільну справу № 234/8565/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 27 лютого 2019 року (суддя першої інстанції Лутай А.М.), -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПРАТ «УПСК») про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позову вказав, що 28 червня 2016 року о 10 годині 30 хвилин на автодорозі Н20 «Костянтинівка-Краматорськ» в районі стели «Ол. Дружківка» ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки Opel Vectra, номерний знак НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, скоїв зіткнення з автомобілем Renault Trafic, номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку зліва, під керуванням позивача. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди його автомобіль отримав механічні пошкодження і були спричинені матеріальні збитки.

Постановою Апеляційного суду Донецької області від 23 жовтня 2017 року відповідач ОСОБА_2 був визнаний винним у даному ДТП.

Загальний розмір спричиненої позивачу матеріальної шкоди дорівнює вартості відновлювального ремонту автомобілю, а саме 160 845 грн. Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1691-IV, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована за договором № AІ 8609212 від 02 жовтня 2015 року Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія». За змістом вищезазначеного Закону (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Відповідно до договору № АІ 8609212 від 02 жовтня 2015 року відповідач ПРАТ «УПСК» має здійснити страхове відшкодування у розмірі 50 000 грн. Позивач вважає, що ПРАТ «УПСК» безпідставно відмовило йому у відшкодуванні матеріальної шкоди через звернення до страховика поза межами одного року.

У позові просив суд стягнути на його користь з відповідача ОСОБА_2 відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої йому внаслідок ДТП у розмірі 110 845 грн., з відповідача ПРАТ «УПСК» - страхове відшкодування за договором № АІ 8609212 від 02 жовтня 2015 року у розмірі 50 000 грн., а також понесені судові витрати.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 27 лютого 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 111 345 грн. 00 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 486 грн. 31 коп. та понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 590 грн. 00 коп., а всього 119 421 грн. 31 коп.

Стягнуто з ПРАТ «УПСК» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування за договором № АІ 8609212 від 02 жовтня 2015 року у розмірі 49 500 грн. 00 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 218 грн. 49 коп. та понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 410 грн. 00 коп., а всього 53 128 грн. 49 коп.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходив з того, що 28 червня 2016 року внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача ОСОБА_2 , позивачу ОСОБА_1 була завдана матеріальна шкода на загальну суму 160 845 грн. 00 коп. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 за шкоду заподіяну під час керування автомобілем Opel Vektra, номерний знак НОМЕР_1 була застрахована згідно з Полісом № НОМЕР_3 , який діяв на час дорожньо-транспортної пригоди. Посилаючись на ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд дійшов висновку, що ДТП, яка сталася 28 червня 2016 року є страховим випадком, тому відповідач ПРАТ «УПСК», в якому була застрахована цивільно- правова відповідальність ОСОБА_2 , зобов`язаний здійснити позивачу виплату страхового відшкодування в межах страхової суми за мінусом франшизи, а саме у розмірі 49 500 грн. 00 коп. Враховуючи, що страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування завданої ОСОБА_2 шкоди, останній, у відповідності до ст. 1194 ЦК України, зобов`язаний сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 111 345 грн. 00 коп.

Під час ухвалення рішення суд першої інстанції не прийняв до уваги довід відповідача ПРАТ «УПСК» про пропуск позивачем строку звернення із заявою про страхове відшкодування з огляду на ст. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та дійшов висновку, що оскільки справа про дорожньо-транспортну пригоду розглядалася у суді, право на відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок ДТП позивач ОСОБА_1 набув лише після того, як відповідач ОСОБА_2 , як особа, відповідальність якої була застрахована у ПРАТ «УПСК», був визнаний винним у скоєнні ДТП, а саме з моменту ухвалення рішення Апеляційним судом Донецької області.

Крім того, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідачів ПРАТ «УПСК» та ОСОБА_2 на користь позивача понесені позивачем документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач ПРАТ «УПСК», в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального права, невірне трактування законодавства в сфері страхування, просить скасувати рішення Краматорського міського суду Донецької області від 27 лютого 2019 року в частині вирішення позовних вимог до ПРАТ «УПСК» та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» відмовити у повному обсязі (а.с. 147-150).

Апеляційна скарга мотивована тим, судом першої інстанції всебічно не досліджено норми, які регламентують відносини у сфері обов`язкового страхування. Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, посилаючись на положення ст. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на думку скаржника дійшов помилкового висновку про те, що якщо справа про ДТП розглядається у суді, перебіг строку подання заяви про страхове відшкодування для позивача припиняється до дати коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. При цьому відповідач зауважує, що судом не взято до уваги норму цієї ж ст. 36 Закону, згідно якої визначено, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Тобто перебіг строку, про який зазначив суд, припиняється у разі подання заяви про страхове відшкодування.

Посилаючись на неповне дослідження судом першої інстанції норм, які регламентують відносини у сфері обов`язкового страхування, відповідач звертає увагу апеляційного суду на те, що основним законом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів чітко визначено, що для прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування, особа яка має на це право, подає страховику заяву про страхове відшкодування (ст. 35 Закону). Посилаючись на п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», скаржник наголошує, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є саме неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода завдана майну потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Позивачем ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Поліщук Д.П., надано заперечення на апеляційну скаргу (відзив), в якому позивач посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги ПРАТ «УПСК», зазначає, що судом першої інстанції було вірно враховано при ухваленні оскаржуваного рішення, що перебіг строку, передбаченого ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на підставі ст. 36 вказаного закону припиняється, якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається у суді. Просить залишити рішення Краматорського міського суду Донецької області від 27 лютого 2019 року без змін, а апеляційну скаргу ПРАТ «УПСК» без задоволення.

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача ПРАТ «УПСК» не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені.

Позивач ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи повідомлений шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу ухвали про призначення справи до розгляду в Єдиному державному реєстрі судових рішень (а.с. 206).

Судова повістка-повідомлення надіслана відповідачу ОСОБА_2 в судове засідання на 26 червня 2019 року засобами поштового зв`язку повернена до апеляційного суду з відміткою про відсутність адресата за адресою місця проживання (а.с. 219), що відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є днем вручення судової повістки.

Відповідача ПРАТ «УПСК» судові повістки-повідомлення про розгляд справи 26 червня 2019 року отримав 03 червня 2019 року відповідно, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 213).

Представник відповідача ПРАТ «УПСК» просив розглядати справу без його участі в судовому засіданні (а.с. 150).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 та представника відповідача ПРАТ «УПСК», явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до частини 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З апеляційної скарги відповідача ПРАТ «УПСК» вбачається, що відповідач оскаржує рішення Краматорського міського суду Донецької області в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ПРАТ «УПСК», а тому апеляційний суд не перевіряє рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі 111 345 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору у розмірі 486 грн. 31 коп. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 590 грн. 00 коп., всього 119 421 грн. 31 коп.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача ПРАТ «УПСК» підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 28 червня 2016 року о 10 год. 30 хв. на автодорозі Н20 «Костянтинівка Краматорськ», район стели «Ол. Дружківка», ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки Opel Vectra, номерний знак НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, скоїв зіткнення з автомобілем Renault Trafic, номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку зліва, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, а пасажири автомобіля Renault Trafic ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримали тілесні ушкодження, чим порушив п.п.10.1, 10.3 ПДД України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Постановою Апеляційного суду Донецької області від 23 жовтня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, провадження по справі закрито на підставі п.7 ст. 247 КУпАП (а.с. 26,27).

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 власником транспортного засобу Renault Trafic, номерний знак НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 (а.с.7).

Також встановлено, що 02 жовтня 2015 року між ПРАТ «УПСК» та ОСОБА_2 укладено договір страхування, відповідно до якого останній застрахував свою цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю транспортного засобу Opel Vectra, номерний знак НОМЕР_1 , про що свідчить Поліс № АІ/8609212 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Строк дії полісу встановлений до 02 жовтня 2016 року. Полісом передбачений ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну у розмірі 50 000 грн. та за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 100 000 грн. на одного потерпілого, франшиза у розмірі 500 грн. (а.с. 89).

29 червня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до ПРАТ «УПСК» з повідомленням про вказану дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 23,24).

Відповідно до Висновку № 108/16 експертного автотоварознавчого дослідження, який складений 12 липня 2016 року, вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля марки: Renault Trafic, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 160 845 грн. 61 коп.; ринкова вартість автомобіля марки Renault Trafic, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 255 870 грн.; вартість матеріальної шкоди, яка причинена володільцю автомобіля Renault Trafic, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 74 730 грн. 79 коп.(а.с. 43-56).

15 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернувся до ПРАТ «УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП, що сталася 28 червня 2016 року на а-ш «КостянтинівкаДружківка», відповідальним за вчинення якої є ОСОБА_2 ; відшкодування витрат, пов`язаних з пошкодженням майна Renault Trafic, реєстраційний номер НОМЕР_5 ІМ (а.с. 90).

Відповідно до копії листа ПРАТ «УПСК» за № 04/01/2301 від 23 січня 2018 року, останній, посилаючись на п.1.3 ст.1, п.35.1 ст.35, п.37.1.4 ст.37 Закону №1961-ІV, відмовив ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з неподанням заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 91).

При вирішенні справи суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відносини з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

При цьому суд першої інстанції вважав встановленим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 28 червня 2016 року з вини відповідача ОСОБА_2 , позивачу ОСОБА_1 була завдана матеріальна шкода на загальну суму 160 845 грн. 00 коп.

Також судом вірно встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 під час керування автомобілем Opel Vеctra, номерний знак НОМЕР_1 була застрахована, що підтверджується Полісом № НОМЕР_3 , який діяв на час ДТП (а.с. 89).

З огляду на положення ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд дійшов висновку, що дорожньо-транспортна пригода, що сталася 28 червня 2016 року, є страховим випадком, а відповідач ПРАТ «УПСК», в якому була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , зобов`язаний здійснити позивачу виплату страхового відшкодування в межах страхової суми за мінусом франшизи. При цьому суд не прийняв доводи відповідача ПРАТ «УПСК» про те, що позивач пропустив строк звернення з заявою про страхове відшкодування та, посилаючись на п. 36.2 ст. 36 вказаного Закону, дійшов висновку, що право вимоги на відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок ДТП за договором страхування до ПРАТ «УПСК», як страховика, позивач набув лише після того, як відповідача ОСОБА_2 , відповідальність якого була застрахована у ПРАТ «УПСК», було визнано винним у скоєнні ДТП, а саме з моменту ухвалення рішення Апеляційним судом Донецької області від 23 жовтня 2017 року.

З цим висновком суду апеляційний суд не може погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1).

За вимогами ст. 3 вказаного Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

У пункті 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили (абзац 4 пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV).

Відповідно до пункту 37.1.4 статті 37 Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону № 1961-IV строк є присічним і поновленню не підлягає.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм та беручи до уваги вимоги позивача про відшкодування майнової шкоди, завданої ушкодженням транспортному заходу, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги відповідача ПРАТ «УПСК» заслуговують на увагу.

Тобто суд першої інстанції, правильно встановивши обставини справи, дійшов помилкового висновку про задоволення вимоги про стягнення з ПРАТ «УПСК» страхового відшкодування за договором № АІ/8609212 від 02 жовтня 2015 року, оскільки позивач пропустив річний строк для звернення до страховика з заявою про відшкодування завданої шкоди.

Така ж правова позиція викладена у постанові ВП Верховного Суду у справі від 3 жовтня 2018 року № 753/5293/16-ц (провадження 14-310цс18).

Відповідно до п. 3 п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення суду першої інстанції повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог позивача до ПРАТ «УПСК», рішення Краматорського міського суду Донецької області в частині стягнення з відповідача ПРАТ «УПСК» витрат по сплаті судового збору у розмірі 218 грн. 49 коп. та понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 410 грн. 00 коп. також підлягає скасуванню.

Ціна позову у цій справі складає 160 845 грн. 00 коп., що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п/п 1 частини 6 ст. 19 ЦПК України зазначена справа є малозначною, виходячи з чого апеляційний суд вважає, що постанова суду апеляційної інстанції оскарженню у касаційному порядку, як така що ухвалена у малозначній справі, не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» задовольнити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 27 лютого 2019 року в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування за договором № АІ/8609212 від 01 жовтня 2015 року у розмірі 49 500 грн. 00 коп., витрат по сплаті судового збору у розмірі 218 грн. 49 коп. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 410 грн. 00 коп., всього 53 128 грн. 49 коп. скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку, як така що ухвалена у малозначній справі, не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: Ю.М. Мальований

Судді: О.І. Корчиста

О.О. Тимченко

Повне судове рішення складено 26 червня 2019 року.

Головуючий суддя: Ю.М. Мальований