Дата документу 01.07.2019
Справа № 320/9635/18
Провадження № 2/320/822/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2019 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: Іваненко О.В.,

за участю секретаря: Прозорової Т.О.,

за участю представника позивача адвоката Ненашевої Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя.

Позивач обґрунтовує позов тим, що між ним та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований шлюб. Подружнє життя з відповідачкою не склалося і зараз на розгляді у Мелітопольському міськрайонному суді (суддя Бахаєв І.М.) знаходиться цивільна справа про розірвання шлюбу між ними. Під час шлюбу 15 травня 2017 року він з відповідачкою за спільні кошти придбали житловий будинок АДРЕСА_1 . Договір купівлі-продажу житлового будинку був посвідчений нотаріального приватним нотаріусом Чудською О.О. за номером 1587. Він не заперечував, щоб угода купівлі-продажу будинку укладалася його дружиною, оскільки вважав, що ця угода укладається для родини, оскільки від шлюбу вони мають сина ОСОБА_3 2013 року народження і він повністю довіряв дружині. В їх спільному будинку він не зареєструвався, але з дня його придбання мешкає постійно. Власними силами він робить поточні ремонти у будинку і літній кухні і вважає його їх спільним майном. Після подачі позову до суду про розірвання шлюбу, відповідачка постійно погрожує йому виселенням та продажем будинку. Іншого житла окрім цього будинку він не має. Крім того, вона не дає йому правоустанавлюючі документи на будинок, переховує їх. Сімейним Кодексом України передбачено, що майно набуте подружжям за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісною власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. За час спільного проживання він з Відповідачкою не укладали письмових договорів стосовно розпорядженням спільним майном. У разі поділу майна, що є об`єктом сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно експертної оцінки вартість будинку складає 404873грн. Відповідно вартість Ѕ частини майна подружжя у спірному будинку складає 202437грн. Спір між ним та відповідачкою у добровільному порядку вирішити не можливо. Тому він просить суд визнати будинок АДРЕСА_1 , придбаний подружжям за час шлюбу спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Визнати за ОСОБА_1 право спільної сумісної власності на Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1 вартістю Ѕ частини 202 437грн. Судові витрати покласти на відповідача та стягнути витрати на проведення експертизи.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Ненашевої Я.В. позовні вимоги уточнила, та просила визнати будинок АДРЕСА_1 , придбаний подружжям за час шлюбу спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Визнати за ОСОБА_1 право спільної сумісної власності на Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1 . Уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

У судове засідання відповідач не заявилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, та надала заперечення, згідно яких зміст позовної заяви надуманий та не підтверджується належними доказами які повинен надати саме позивач до позову. Позивач зазначає на сторінці 1 позову про укладання договору купівлі продажу, посилається на нотаріальне посвідчення і т.інше, але до позову не надано право установчого документа. Обов`язок позивача довести ті обставини на які він посилається, тобто надати копію договору купівлі продажу. Сторінка 2 абзац, що в спірному будинку позивач мешкає постійно доводить довідкою про склад сім`ї та надає засвідчену головою квартального комітету. Така довідка є нікчемною і відповідно не може слугувати в якості доказу. Щодо експертної оцінки позивач надав експертну оцінку від 09.11.2018р. і вартість будинку складає 404 873грн., доречі така оцінка виконана без право установчого документа - договору купівлі продажу. 02.11.2018р. фактично в той же час нею була замовлена незалежна оцінка та проведена ТОВ «Брок сервіс плюс» оцінка будинку 224742 всього будинку. Тобто позивачем в два рази завищена вартість. Щодо позовних вимог визнати за позивачем право спільної сумісної власності на Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1 , вартістю Ѕ частини 202 437грн. Позивач застосував довільну методику шляхом простого ділення вартості експертної оцінки на 2. Жодним нормативним документом це не передбачено. В даному випадку суд визначає лише частку в спільній сумісній власності яка може належати сторонам. Грошовий вираз може мати лише при присуджені компенсації одній із сторін. Таким чином позивач поєднав дві не сумісні вимоги. За таких обставин - відсутності доказів, що обґрунтовують позовну заяву, виклад позовних вимог в частині визначення вартості частки, просить відмовити в задоволені позову повністю.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов з уточненими позовними вимогами таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.1,3 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено в судовому засіданні, 18.09.2010 року між позивачем ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 , актовий запис № 814 (а.с.7).

Від вказано шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до свідоцтва про народження (а.с.8).

Так, згідно матеріалів справи, в період шлюбу сторонами 15.05.2017 року за спільні кошти було придбано житловий будинок АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, який був посвідчений нотаріального приватним нотаріусом Чудською О.О. за номером 1587, та власником майна зазначено ОСОБА_2 , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Посилання відповідача на той факт, що позивачем не надано договір купівлі продажу судом не приймається до уваги, оскільки згідно наданого витягу дійсно даний договір було укладено, власником майна зазначено відповідача ОСОБА_2 , факт укладання даного договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 сторонами не заперечувався.

Згідно наданої довідки Голови квартального комітету від 07.10.2018 року ОСОБА_1 1986р.н. мешкає за адресою: АДРЕСА_1 разом із сім`єю: дружиною ОСОБА_2 1985р.н. та сином ОСОБА_4 2013р.н. (а.с.9).

Так твердження відповідача ОСОБА_2 щодо недійсності вищевказаної довідки суд також не приймає до уваги, оскільки у своїх запереченнях відповідач не навела доказів того, що позивач ОСОБА_1 у даному будинку не мешкає, та не заперечувала факту його проживання.

Згідно звіту про оцінку майна ФОП ОСОБА_5 від 12.11.2018 року наданого позивачем ОСОБА_1 , вартість житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , складає 404873,00грн. Вартість Ѕ частини житлового будинку складає 202436,50грн. (а.с.11-22).

Згідно звіту про оцінку майна ТОВ «БрокСервісПлюс» від 02.11.2018 року наданого відповідачем ОСОБА_2 , вартість житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , складає 224742грн. (а.с.87-103).

Згідно ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Враховуючи вищевикладене, те, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 придбаний сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підчас сумісного проживання та у зареєстрованому шлюбі, даний факт сторонами не заперечувався, не зважаю на не визнання позову відповідачем, тому суд вважає за необхідне уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 частково задовольнити.

Виходячи з вищевикладеного і керуючись ст. ст. 12, 81, 247, 259, 263- 265, 273 ЦПК України, ст. ст. 203, 209, 220, 317, 319, 321, 368 ЦК України, ст.60-70 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя задовольнити частково.

Визнати житловий будинок АДРЕСА_1 , придбаний подружжям за час шлюбу спільним майном подружжя ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (і.н. НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (і.н. НОМЕР_3 ).

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (і.н. НОМЕР_2 ), який мешкає: АДРЕСА_1 , зареєстровано: АДРЕСА_2 , право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (і.н. НОМЕР_3 ), яка мешкає: АДРЕСА_1 , право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду О. В. Іваненко