Справа № 599/950/19
РІШЕННЯ н.п.2/599/474/2019

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 року Зборівський районний суд Тернопільської області у складі

судді Снігурського В.В.,

при секретарі Куриляк О.Г.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідачів ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Зборові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки.,-

ВСТАНОВИВ:

позивач ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до відповідачів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 з вимогами стягнути солідарно з відповідачів на його користь заподіяні збитки у вигляді неодержаних доходів у 2018 році у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою площею 2.0 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , в розмірі 7200 грн., 18 615 грн. моральної шкоди та судових витрат. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Мшанецької сільської ради Зборівського району площею 2,0 га. В 2018 р. відповідачі самовільно захопили належну йому земельну ділянку, внаслідок чого заподіяли йому збитки у вигляді неодержаних доходів у 2018 році, а саме орендної плати за користування земельною ділянкою в розмірі 7200 грн., яку він міг одержати від здачі в оренду земельної ділянки. Також він зазнав моральної шкоди, яка полягає у втраті майна, неможливості ним користуватися, зміні звичайного способу життя, що було необхідним для зверення до правоохоронних і контролюючих органів з метою відновлення своїх прав і яку позивач оцінює у 18 615 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з наведених вище мотивів.

Представник відповідачів позову не визнала, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, так як відповідачі користувалися відведеними їм земельними ділянками на підставі рішень Мшаненцької сільської ради.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи суд, встановив, що позивач з 03 листопада 2017 року є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Мшанецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області площею 2.0 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

У квітні 2018 р. позивач звернувся в органи поліції із заявою про самовільне захоплення його земельної ділянки. В ході перевірки проведеної Зборівським ВП ГУНП в Тернопільській області та Територіальним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області встановлено, що відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у 2018 році самовільно захопили належну на праві власності позивачу земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 .

Щодо відповідачів було винесено постанови про притягнення їх до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП у зв`язку з порушенням ст.ст.125, 126 Земельного кодексу України.

Згідно довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроекопродукт» (с. Кобзарівка Зборівського р-ну) орендна плата за оренду земельної ділянки площею 2,0 га у 2018 році становила 9000 грн.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно її позбавлений, право приватної власності є непорушним. Аналогічний висновок викладений в ч.1ст. 321 ЦК України та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 317, ч.3 ст. 386 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до п. «д» ч.1 ст.156, ч.1,3 ст.157 ЗК України, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів.

Згідно ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Позивачем не надано доказів того, що він особисто використовував земельну ділянку чи вчиняв будь - які дії з метою укладення договору оренди належної йому земельної ділянки з ТОВ «Агроекопродукт» чи з іншим орендарем і в укладенні такого договору йому відмовлено з вини відповідачів. Наведені позивачем доводи щодо упущеної вигоди є теоретичними і побудовані на можливих очікуваннях отримання певного доходу.

Позивачем не доведено і не підтверджено доказами, яку саме частину належної йому земельної ділянки було захоплено кожним з відповідачів.

Також суд вважає, що довідка ТОВ «Агроекопродукт» про розмір орендної плати за оренду земельної ділянки площею 2,0 га у 2018 році не може бути прийнята як належний і допустимий доказ, оскільки відсутні будь - які розрахунки орендної плати відповідно до нормативної оцінки земельної ділянки, яка належить позивачу, відповідно до вимог ст.21 Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до п.2 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 року №284, розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними держадміністраціями, виконкомами міських рад. До складу комісій включаються представники відповідних рад, власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники територіальних органів Держгеокадастру та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад, на території яких знаходяться земельні ділянки.

Таким чином позовні вимоги щодо відшкодування упущеної вигоди не доведені належними і допустимими доказами, а тому задоволенню не підлягають.

Так само суду не надано документів щодо понесених позивачем судових витрат на правову допомогу, від сплати судового збору позивач звільнений, тому вимоги про стягнення судових витрат задоволенню не підлягають.

Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то для їх вирішення необхідно встановити за яких обставин і якими діями потерпілому завдано моральних страждань, чим підтверджується цей факт, яким є ступінь вини відповідача, яких саме моральних страждань зазнав потерпілий, в якій сумі він оцінює свої втрати та з чого при цьому виходить та належно обґрунтувати свої вимоги.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд вважає, що факт захоплення земельної ділянки позивача відповідачами є встановленим і їх вина у цьому доведена. При цьому посилання представника відповідачів на те, що відповідачі користувалися відведеними їм земельними ділянками на підставі рішень Мшаненцької сільської ради є безпідставними, оскільки цими рішеннями відповідачам надано дозволи на розробку проектів землеустрою і вони не є правовстановлюючими документами.

Суд погоджується, що позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у неправомірному захопленні належного йому майна та позбавленні права користуватися цим майном.

Водночас, звернення особи до правоохоронного чи державного органу, організації, наділених відповідно до закону владними повноваженнями, із заявою про неправомірні дії іншої особи, якщо цей орган чи організація наділені повноваженнями щодо поновлення законності у відповідних відносинах чи застосування передбачених законом санкцій до правопорушника не є підставою для відшкодування моральної шкоди. Таке право особи гарантовано ст.40 Конституції України. Вказана позиція висловлена у Рішення Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 р №8-рп/2003 та у постанові ПВСУ від 27.02.2009 р. №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи» (п.16).

За таких обставин, вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 18 615 грн. належно не обґрунтовані та не доведені. Тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Суму моральних втрат позивача, керуючись ст.23 ЦК України, суд оцінює у 6000 грн.

В силу ч.1 ст.1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Враховуючи вказане вище позов підлягає задоволенню частково. Крім цього з відповідачів в користь держави слід стягнути 768 грн. 40 коп. судового збору в рівних частинах.

Керуючись ст.ст.12,81,82, 264,265 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 22,23,317,386, 1167, 1190 Цивільного кодексу України, ст.152 Земельного кодексу України,-

ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково. Стягнути солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в користь ОСОБА_3 6000 грн. моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в користь держави 768 грн. 40 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі подання апеляційної скарги, якщо рішення не скасовано, після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Зборівський районний суд на протязі 30 днів з дня виготовлення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлено 01 липня 2019 року.

Суддя підпис З оригіналом згідно:

Суддя Зборівського

районного суду В.В. Снігурський