Справа № 495/3992/19
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

18 червня 2019 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Боярського О.О.,

при секретарі Акопян М.А. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління державної міграційної служби України в Одеській області про встановлення факту постійного проживання батька на території України, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту постійного проживання батька, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 20.11.1933 року по 05.11.1937 року, тобто до 24.08.1991 року на території України (міста Суми , Харківської області) відповідно до Закону України «Про правонаступництво України».

Заява обґрунтована тим, що заявник та його дружина ОСОБА_3 є громадянами Російської Федерації та з 16.08.2013 року є власниками житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1, де проживають періодично. У зв`язку із тим, що у заявника є намір в подальшому постійно проживати на території України на даний час постало питання про отримання посвідки на постійне проживання на території України.

Заявник є сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до наявних документів, а саме, послужного списку, який залишився після смерті батька, він народився в селі Шопино, Курської області, Білгородського району, за національністю українець, рідна мова - українська. В 1929 році він закінчив Шопинську неповну середню школу, після чого у 1930 році закінчив фабрично-заводське училище у м. Білгороді. У 1931 році батько ОСОБА_2 був прийнятий до Харківського інституту інженерів залізничного транспорту. 20.11.1933 року він вступив до Сумського артилерійського училища імені Фрунзе, в м. Суми, Харківської області, Україна, де проходив навчання на посаді курсанта по 05.11.1937 року. Таким чином, батько заявника, починаючи з 20.11.1933 року по 05.11.1937 року, тобто до 24.08.1991 року, постійно проживав на території України (в м. Суми, Харківської області), що в свою чергу, надає право заявнику на набуття громадянства України за територіальним походженням та, відповідно, надає заявнику підстави отримати дозвіл на імміграцію у відповідності до п.3 ч.3 ст.4 Закону України «Про імміграцію».

Заявник у судове засідання не з`явився, його представник адвокат Сороколет С .І. , який діє на підставі ордеру, надав заяву, якою просив розглянути справу за його відсутністю та задовольнити заяву в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не відомі. Представником надано до суду відзив на позов, в якому представник не погодився із поданою заявою ОСОБА_1 Представник ГУДМС України в Одеській області наголосила на тому, що заявник не звертався до територіальних підрозділів ГУ ДМС України в Одеській області із заявою встановленого зразка про набуття чи встановлення належності до громадянства України, не надав до ГУ ДМС України в Одеській області жодних документів, зазначених у Порядку, отже заявник не використав всі можливості для отримання статусу громадянина України та звернення до суду із заявою про встановлення факту є на даний час передчасним. Вважає, що встановлення факту проживання на території України є спробою заявника уникнути процедури прийняття до громадянства України відповідно до статті 9 Закону України «Про громадянство України». Просить залишити заяву ОСОБА_1 без розгляду.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.05.2019 року по справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку окремого провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року, в графі батько зазначено ОСОБА_2, в графі матір: ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , виданого відділом РАГС Оловянинського району Департаменту РАГС Забайкальського краю, РФ.

Заявником ОСОБА_1 з ОСОБА_3 був укладений шлюб 10.06.2000 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого відділом РАГС Нєвського району м. Санкт-Петербурга.

Заявник ОСОБА_1 є громадянином Російської Федерації, що підтверджується паспортом громадянина РФ, виданого 45 відділом міліції Нєвського району м. Санкт-Петербурга.

З послужного списку Збройних сил Союзу ССР батька заявника вбачається, що ОСОБА_2 у 1930 році був прийнятий до Харківського інституту інженерів залізничного транспорту.

З листопада 1934 року по листопад 1937 року батько заявника ОСОБА_2 проходив навчання в Сумському Артилерійському училищі імені Фрунзе, місто Суми, Україна.

Разом з тим, 16.08.2013 року дружина заявника ОСОБА_3. придбала житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які належать їй на праві спільної сумісної власності подружжя.

Рішення суду про встановлення факту постійного проживання батька заявника ОСОБА_2 на території України необхідно заявнику для отримання посвідки на постійне проживання на території України.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Підстави та порядок встановлення належності до громадянства, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади урегульовані Законом України Про громадянство України від 18.01.2001 р. № 2235-ІІІ (далі закон), Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 р. № 215 Питання організації виконання Закону України Про громадянство України (із змінами) (далі порядок).

За положеннями ч.1 ст.8 Закону та п.27 Порядку для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, батько чи мати якої постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час їх постійного проживання до складу Української Держави. Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону, подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання батька чи матері заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України.

У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду..

Листом Верховного суду України від 01 січня 2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом від 18 січня 2001 року «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до Закону України «Про громадянство України». Для встановлення факту належності до громадянства України залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи УРСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо. У зазначених справах як заінтересовані особи повинні брати участь відповідні органи служб громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб. Слід мати на увазі, що питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано, крім Закону України «Про громадянство України», також Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України,суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення від яких залежить виникнення,зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщозаконом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, факт постійного проживання бабусі заявника на території України по 24 серпня 1991 року підтверджується дослідженими судом матеріалами справи, необхідність встановлення даного факту підтверджена, тому заявлені вимоги підлягають задоволенню, як законно обґрунтовані та підтверджені документально.

За таких обставин, з урахуванням досліджених доказів, суд вважає за можливе задовольнити заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління державної міграційної служби України в Одеській області про встановлення факту постійного проживання батька на території України.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст.82, 258, 260, 265, 303, 304, 313-314, 315, 319 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління державної міграційної служби України в Одеській області про встановлення факту постійного проживання батька на території України - задовольнити.

Встановити факт того, що батько ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП : НОМЕР_4 ) - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживав в період з 20.11.1933 року по 05.11.1937 року, тобто до 24.08.1991 року на території України, а саме, міста Суми , Харківської області, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України».

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі в 30денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: