Постанова

Іменем України

26 червня 2019 року

м. Київ

справа № 752/11604/16-ц

провадження № 61-28587св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , приватне акціонерне товариство «Українська охоронно-страхова компанія»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 29 серпня 2017 року в складі судді Махлай Л. Д.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01 березня

2017 року позов задоволено.

Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія») на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 49 000,00 грн, пеню - 6 986,21 грн, інфляційні втрати - 999,11 грн, 3 % річних - 672,58 грн, моральну шкоду - 4 900,00 грн, витрати на надання правової допомоги - 10 000,00 грн, всього 72 557,90 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19 травня 2017 року заяву ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01 березня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишено без задоволення.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» подало апеляційну скаргу на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01 березня 2017 року.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11 липня 2017 року апеляційну скаргу ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: для надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин пропуску цього строку.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29 серпня 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження, за апеляційною скаргою ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01 березня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до

ОСОБА_2 , ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд виходив із того, що апеляційна скарга подана після закінчення строку на апеляційне оскарження, а зазначені підстави у заяві про поновлення строку не є поважними та у встановлений судом строк вимоги суду не виконані, у зв`язку із чим були застосовані положення статті 297 ЦПК України 2004 року.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У вересні 2017 рокуПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просило скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Аргументи учасників справ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що наведені причини пропуску строку оскарження рішення суду першої інстанції необґрунтовано визнано апеляційним судом неповажними.

Відзив іншими учасниками справи на касаційну скаргу не подано

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06 червня 2017 року апеляційну скаргу ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01 березня 2017 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, зокрема для надання доказів сплати судового збору в розмірі 1 350,56 грн.

У червні 2017 року ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на виконання вимог вказаної ухвали подано до Апеляційного суду м. Києва платіжне доручення від 29 травня 2017 року № 605 про сплату судового збору в розмірі 798,13 грн.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16 червня 2017 року апеляційну скаргу ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01 березня 2017 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

06 липня 2017 року ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» подано апеляційну скаргу на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва

від 01 березня 2017 року, при цьому пропустило процесуальний строк, встановлений для її подачі.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11 липня 2017 року вказану апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення суду від 01 березня 2017 року із зазначенням поважних причин пропуску такого строку.

06 липня 2017 року на адресу Апеляційного суду м. Києва від ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» подано клопотання про поновлення строку для оскарження заочного рішення суду від 01 березня 2017 року, з посиланням на те, що заявник вже звертався з апеляційною скаргою на указане рішення, проте ухвалою суду від 16 червня 2017 року його скаргу було повернуто у зв`язку із неповним виконанням вимог ухвали суду щодо сплати судового збору. Ухвалу суду про повернення апеляційної скарги заявник отримав 23 червня 2017 року, після чого відразу підготував апеляційну скаргу та відніс до відділення «Укрпошти», проте скарга була направлена на адресу суду лише 03 липня

2017 року, оскільки з 23 червня 2017 року в роботу електро-обчислюваних машин відбулося незаконне втручання. Також, ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» посилалось на те, що оплата судового збору в не повному обсязі відбувалася у зв`язку із завантаженістю на роботі, перебуванням значної кількості юристів у відпустках, у зв`язку з чим представник не мав можливості ознайомитися із матеріалами справи та визначити розмір судового збору.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частини третьої статті 297 ЦПК України 2004 року апеляційна скарга залишається без руху, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Так, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції з урахуванням встановлених обставин, дійшов обґрунтованого висновку про те, що заявником недоліки апеляційної скарги щодо наведення поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження не усунуто, а зазначені у клопотанні причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції не можуть бути визнані поважними.

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Тобто, Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

У справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року ЄСПЛ вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справа «Рябих проти Росії» п. 46 рішення).

Відповідно до сталої практики Європейського суду, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження рішення (справа «Олександр Шевченко проти України» 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 справа «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Отже, суд апеляційної інстанції надав належну оцінку доводам заявника про зазначені причини пропуску строку і зробив правильний висновок про їх неповажність.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 29 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

В. П. Курило