Номер провадження: 22-ц/813/2811/19
Номер справи місцевого суду: 494/330/18
Головуючий у першій інстанції Дєтков О.Я.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу Публічного Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Березівського районного суду Одеської області від 24 травня 2018 року по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року, Публічне Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість у розмірі 114469,18 грн. за кредитним договором №б/н від 25.03.2010 року, яка складається з наступного: 3780,00 грн. - заборгованість за кредитом, 100168,52 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом: 4593,56 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 5427,10 грн. - траф (процентна складова) та судові витрати у розмірі 1762 грн.

Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 24 травня 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ПІН НОМЕР_1 , на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитом в сумі 24300 грн. 56 коп. та судовий збір 1762 грн., а всього 26062 грн. 56 коп.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд рішення Березівського районного суду Одеської області від 24 травня 2018 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом змінити, збільшивши розмір присудженої судом суми з 10000 грн. до 1000168,52 грн., в іншій частині вказане рішення суду залишити без змін та стягнути з ОСОБА_1 на користь банку судові витрати.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22.10.2018 року клопотання ПАТ КБ «Приватбанк» про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Березівського районного суду Одеської області від 24 травня 2018 року - задоволено. Поновлено ПАТ КБ «Приватбанк» строк на апеляційне оскарження рішення Березівського районного суду Одеської області від 24 травня 2018 року. Відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ПАТ КБ «Приватбанк» на рішення Березівського районного суду Одеської області від 24 травня 2018 року по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Зупинено дію рішення Березівського районного суду Одеської області від 24 травня 2018 року до розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29.10.2018 року призначено розгляд вищевказаної цивільної справи у приміщенні апеляційного суду Одеської області.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м.Одесі.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 ст. 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні Апеляційного суду Одеської області.

За результатами автоматичного розподілу після створення нового суду визначено склад колегії суддів: Цюра Т.В. - головуючий суддя, судді - Гірняк Л.А., Сегеди С.М., що є підставою для прийняття справи до провадження.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.02.2019 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ПАТ КБ «Приватбанк» на рішення Березівського районного суду Одеської області від 24 травня 2018 року, яку було призначено до розгляду в приміщенні Одеського апеляційного суду на 20.06.2019 року о 14год.00хв.

До суду апеляційної інстанції з`явилися всі учасники процесу.

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає, з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 25 березня 2010 року між сторонами був укладений шляхом підписання анкети - заяви, яка разом з пам`яткою клієнта, умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами обслуговування кредитних карт складає кредитний договір, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 4200 грн. зі сплатою 36 відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за цим кредитом (а.с.9).

Відповідачка зазначала, що вона дійсно уклала з позивачем вищевказаний кредитний договір і отримала у користування кредитну картку відповідно до умов договірних зобов`язань, однак припинила сплачувати залишок суми боргу внаслідок скрутного матеріального становища.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором загальна сума боргу становить 114469-18 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 3780 грн., 100168-52 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4593-56 грн. - заборгованість за комісією і пенею, 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 5427-10 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.7).

Відповідно до умов договору ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором.

Згідно з п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн.+5% від суми боргу.

Проте, у порушення норм закону та умов договору відповідачка за вказаним договором зобов`язань належним чином не виконувала.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, районний суд виходив з того, що загальна сума заборгованості за кредитним договором повинна бути стягнута з відповідачки в розмірі - 24300,56 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 3780 грн., за відсотками - 10000 грн., 4593-56 грн. - за пенею та комісією, а також штраф (фіксована частина) - 500 грн. і штраф (процентна складова) - 5427-10 грн.), тобто, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом є частково обґрунтованими та підлягають зменшенню розміру цієї заборгованості з 100168-52 грн. до 10000 грн., оскільки у десятки разів перевищують отриманий відповідачем кредит.

Проте апеляційний суд не може повністю погодитися із таким висновком районного суду, оскільки він не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частинами 1,3 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Положенням ч. 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як передбачено ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Разом з тим, що стосується розміру заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача в зв`язку з неналежним виконанням умов договору, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що клієнт ОСОБА_1 , згідно кредитного договору №б/н від 25.03.2010 року отримала картки «НОМЕР_5» та «НОМЕР_6», остання з них мала термін дії до жовтня 2017 року (а.с. 73).

Як зазначалось вище, позичальник частково повертала кредит, здійснивши останній платіж 15 липня 2015 року у сумі 6,44 грн., чим визнала як наявність кредитної заборгованості, оскільки сплатила кошти на її часткове погашення, так і строк виконання своїх зобов`язань з повернення кредиту по 31 жовтня 2017 року, який банк продовжив шляхом перевипуску позичальнику нової кредитної картки № НОМЕР_2 . Отже, ОСОБА_1 погодилася із встановленим банком новим строком кредитування по 31 жовтня 2017 року, а відтак, згідно умов кредитного договору, мала обов`язок щомісячно повертати банку кредит та до закінчення строку дії кредитної картки сплачувати банку не більше, ніж 36 % річних за використання кредитних коштів.

Проте, після 15 липня 2015 року ОСОБА_1 щомісячних платежів у рахунок сплати кредиту та процентів за використання кредитних коштів не здійснювала.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч.1 ст.631 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1048 та ч.1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10 цс 18.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як зазначив у своєму листі від 01 лютого 2013 Верховний Суд України, "Судова практика з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009 - 2012 рр.)" суд може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню, враховуючи при цьому, зокрема, занадто високий її розмір, порівняно зі збитками споживача, ступінь виконання зобов`язання, майновий стан сторін, їх майнові та інші інтереси, що заслуговують на увагу. Зменшення розміру неустойки - це право суду. Суд може прийняти рішення про зменшення розміру неустойки як за власною ініціативою, так і за клопотанням відповідача, однак в останньому випадку відповідач, що звертається з клопотанням, повинен довести наявність підстав для зменшення неустойки (ч. 3 ст. 551 ЦК).

Аналогічну правову позицію висловив Верховний суд України 03 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14.

З вищезгаданого розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що розмір нарахованої пені значно перевищує розмір збитків, завданих позивачу (заборгованості по відсоткам),

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що положення ч.3 ст. 551 ЦК України, щодо зменшення розміру неустойки може бути застосовано лише до процентів, які нараховуються як пеня, оскільки вони є засобами цивільно - правової відповідальності, чи згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України, враховуючи її компенсаційну природу, а проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями ст.ст. 1054, 1056-1 ЦК України у такому порядку не підлягають зменшенню через не співмірність з розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті відповідачем за правилами основного боргу.

Тому, суд першої інстанції, необґрунтовано зменшив розмір заборгованості за процентами за користування кредитом з 100168,52 грн. до 10000 грн.

Окрім того, стосовно вирішених позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені і штрафу, апеляційний суд зазначає наступне.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

У частинах 1, 2 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

З позовної заяви вбачається, що позивач ставив питання про стягнення з відповідача, крім іншого і штрафів, а саме 500,00 грн. фіксована частина та 5427,10 грн. процентна складова.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення, тобто строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15.

Отже, законодавством не передбачено подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення штрафу: 500,00 грн. фіксована частина та 5427,10 грн. процентна складова задоволенню не підлягають.

Таким чином, ураховуючи, що заборгованість по тілу кредиту становить 3780 грн., яку позивач не оскаржує, а також те, що позовні вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитними коштами підлягають частковому задоволенню на суму 75620,01 грн., тобто до моменту закінчення дії кредитного договору ( жовтень 2017 року), тому загальна заборгованість за кредитним договором від 25.03.2010 року складає 83993,57 грн., яка розрахована наступним чином:

-3780,00 грн. - тіло кредиту;

-75620,01 грн. - заборгованість за відсотками, до строку дії кредитного договору, тобто до 31.10.2017 року;

-4593,56 грн. - заборгованість за пенею та комісією,

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Зважаючи на викладене, апеляційна скарга ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає частковому задоволенню, а рішення Березівського районного суду Одеської області від 24 травня 2018 року скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково.

Рішення Березівського районного суду Одеської області від 24 травня 2018 року - скасувати.

Прийняти постанову.

Позовні вимоги Публічного Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Березівським РВ УМВСУ в Одеській області 27.10.1995 року) на користь Публічного Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, рах. № НОМЕР_4 , МФО №305299) заборгованість за кредитним договором в розмірі 83993грн. 57 коп. (вісімдесят три тисячі дев`ятсот дев`яносто три грн., 57 коп.), з яких: 3780,00 грн. - тіло кредиту, 75620,01 грн. - заборгованість за відсотками, 4593,56 грн. - заборгованість за пенею та комісією.

В решті позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 01.07.2019 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

С.М. Сегеда