ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2019 року м. Харків

справа № 639/1658/19

провадження № 22-ц/818/3374/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

Учасники справи:

Скаржник: ОСОБА_1 ,

Особа, дії, якої оскаржуються: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобарському районах м. Харкова Головного Територіального Управління юстиції у Харківській області,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (без виклику) учасників справи цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Харкова від 23 квітня 2019 року, постановлену суддею Труханович В.В., -

в с т а н о в и в :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду міста Харкова зі скаргою на дії Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобарському районах м. Харкова Головного Територіального Управління юстиції у Харківській області.

Скарга мотивована тим, що 18 березня 2019 року в поштовій скриньці за своїм місцем проживання ОСОБА_1 виявив виклик старшого державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків ГТУЮ в Харківській області ОСОБА_2 у зв`язку зі стягненням з нього суми боргу в розмірі 753, 21 коп., 10 % виконавчого збору, 501, 20 грн витрат виконавчої служби, 689 грн судового збору.

Явка була призначена на 20 або 27 (друга цифра виправлена ??у виклику) березня 2019року з 10-00 до 17-00 в кабінеті №3. Крім того, у виклику було зазначено, що в разі несплати боргу до нього будуть застосовані наступні заходи: арешт і вилучення майна з метою подальшої реалізації; арешт квартири, транспортного засобу (розшук); звернення стягнення на доходи; подання до суду на примусовий вхід в приміщення; подання до прокуратури про притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 382 КК України; обмеження виїзду за кордон; арешт наявних рахунків.

20 березня 2019 року заявник з`явився до Міжрайонного ВДВС о 16:45 і дізнався, що приймальний час в середу о з 09-00 до 16-00. Вхідні двері були зачинені. Але з Міжрайонного ВДВС вийшов державний виконавець Негруця Ю.С., і він зміг зайти до приміщення.

Державний виконавець Негруця Ю.С. перешкоджав заявнику схопивши за спину, в результаті чого у останнього утворився синець. Після цього він звернувся до секретаря начальника Міжрайонного ВДВС і попросив доповісти про його прихід. У кабінеті заявник звернувся до начальника і просив пояснити дату виклику до ОСОБА_2 , в результаті чого начальник заявив йому про те, що він сам виправив дату і вигнав його зі свого кабінету.

Після цього ОСОБА_1 знайшов кабінет, у якому знаходиться робоче місце ОСОБА_2 , але його там не виявилось. Колега державного виконавця ОСОБА_2, яка перевірила базу даних, повідомила, що відносно заявника відсутній будь-який борг.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Харкова від 27 березня 2019 року скаргу ОСОБА_1 - залишено без руху.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 2 квітня 2019 року ОСОБА_1 отримав ухвалу про залишення його скарги без руху.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Харкова від 23 квітня 2019 року скаргу ОСОБА_1 на дії Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області - повернуто заявникові.

Ухвала суду мотивована тим, що заявником протягом десятиденного строку вказані в ухвалі від 27 березня 2019 року недоліки скарги не виправлені, тому скарга підлягає поверненню на підставі ст. 185 ЦПК України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на обставини, які були викладені ним в скарзі поданій до суду першої інстанції. Вважає, що суд не виконав вимоги статей 1, 3, 6, 8, 19, 21, 22, 24, 28, 55, 56, 64, 68, 124, 129 Конституції України, а також п. 6 ч. 1 ст. 1, ст. 2-7, 13, 14 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні».

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду міста Харкова зі скаргою на дії Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобарському районах м. Харкова Головного Територіального Управління юстиції у Харківській області в порядку статей 447-453 ЦПК України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 448 ЦПК України).

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07 лютого 2014 року право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи.

Не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі й під час виконання виконавчих написів нотаріуса. Такі скарги подаються до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина п`ята статті 82 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з ч.1 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Матеріали справи не містять належних, допустимих та переконливих доказів неправомірної бездіяльності державного виконавця при виконанні відповідного судового рішення, які б порушили права чи інтереси ОСОБА_1 як стягувача або боржника у виконавчому провадженні.

Скарга ОСОБА_1 не містить посилань на виконавче провадження, судове рішення або рішення інших органів, які б перебували на виконанні у відповідача.

Крім цього, зі змісту скарги вбачається, що сам завник ОСОБА_1 повідомляє про відсутність будь-якого виконавчого провадження у Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 13.01.2016 року у справі №6-2850цс15, у разі оскарження дій чи бездіяльності державного виконавця щодо виконання рішення суду, ухваленого за правилами ЦПК України 1963 року, а також у разі оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця особами, які не є учасниками виконавчого провадження, така скарга підлягає розгляду відповідно до ст. 181 КАС України.

Визначення юрисдикційності скарги залежить від установлення судами таких обставин: чи є вказана скарга реалізацією учасником справи права на судовий контроль за виконанням судового рішення в конкретній справі, чи це є самостійним правом на оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів, їх посадових осіб, виконавця чи приватного виконавця як суб`єктів, наділених владними повноваженнями при вчиненні виконавчих дій.

Частиною 1 ст. 287 КАС України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Оскільки іншого порядку оскарження дій державного виконавця законом не визначено, тому заявник має право на звернення до адміністративного суду із позовною заявою щодо неправомірних дій державного виконавця в порядку, передбаченому ст. 287 КАС України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, встановивши зі змісту скарги, що ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження і не має процесуальних повноважень на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця у порядку, передбаченому ЦПК України, суд помилково залишив скаргу без руху з подальшим поверненням її заявнику не вирішивши питання щодо відмови у відкритті провадження у справі.

З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду, а саме вирішення питання про відкриття провадження у справі, оскільки апеляційний суд не наділений такими повноваженнями.

Керуючись ст.ст. 255, 367, 368,374, 377, 379,389, 390, 391,447 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 Жовтневого районного суду міста Харкова від 23 квітня 2019 року - задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Харкова від 23 квітня 2019 року - скасувати. направити справу до суду першої інстанції для продавження розгляду питання щодо вікриття провадження у справі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук