П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2019 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 264/1700/18

Номер провадження 22-ц/804/1788/19

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Кочегарової Л.М., Попової С.А.,Ткаченко Т.Б.,

секретар судового засідання Герасимова Г.Є.,

сторони :

позивач - акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

відповідач - ОСОБА_1

розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 травня 2019 року, у складі судді Матвєєвої Ю.О.,

в с т а н о в и в:

У квітні 2018 року акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 травня 2019 року позовну заяву АТ КБ «ПРИВАТБАНК» залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення позову без розгляду, чим порушується право банку на доступ до правосуддя.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить ухвалу залишити без змін, посилаючись на те, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, оскільки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» проігнорував вимоги суду про надання доказів, а тому, рішення за його позовом ухвалено бути не може.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача Малервейн М.С., яка підтримала доводи апеляційної скарги, заперечення проти скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З матеріалів справи вбачається, що 03 квітня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 25 жовтня 2006 року.

Ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 19 квітня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено дату судового засідання.

Заочним рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 22 травня 2018 року позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №б/н від 25 жовтня 2006 року в розмірі 113 655,39 грн., витрати по оплаті судового збору в розмірі 17 17,95 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

За заявою ОСОБА_1 , ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 27 лютого 2019 року заочне рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 22 травня 2018 року скасовано, справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 травня 2019 року позовну заяву АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було залишено без розгляду з підстав, передбачених п.9 ч.1 ст.257 ЦПК України - позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Постановляючи вказану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не виконав вимоги ухвали суду від 05 квітня 2019 року про витребування доказів необхідних для вирішення спору та не повідомив суд про причини неподання таких доказів, а тому, відповідно до вимог ст.257 ЦПК України, позовні вимогипАТ КБ «ПРИВАТБАНК» слід залишити без розгляду.

Колегія суддів не погоджується з судовим рішенням з огляду на таке.

Як вбачається з позовної заяви АТ КБ «ПРИВАТБАНК», 25 жовтня 2006 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (назва змінена на АТ КБ «ПРИВАТБАНК») був укладений кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

В своїй позовній заяві АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого, станом на 28 лютого 2018 року, утворилася заборгованість в сумі 116 478,04 грн., що складається з: заборгованості за кредитом - 4259,89 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 101654,99 грн., заборгованості за пенею та комісією за користування кредитом - 4540,40 грн. та штрафів - 500 грн. фіксована частина і 5 522,76 грн. - процентна складова.

Згідно статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі справи вбачається, що після скасування заочного рішення, 05 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з клопотанням про витребування доказів.

Ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 05 квітня 2019 року витребувано у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» наступні документи: примірник Умов та правил надання банківських послуг з власноручним підписом відповідачки ОСОБА_1 про ознайомлення з ним, з зазначенням дати ознайомлення; копію заяви ОСОБА_1 про збільшення розміру кредиту; копію заяви ОСОБА_1 про перевипуск картки; копію документу, що підтверджує факт сплати відповідачкою ОСОБА_1 винагороди за перевипуск картки.

Копію вказаної ухвали суду від 05 квітня 2019 року отримано представником позивача 10 квітня 2019 року.

В судовому засіданні апеляційного суду представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 пояснила, що ні вона, ні ОСОБА_1 самостійно у банку документи, вказані у заяві про витребування доказів від 05 квітня 2019 року, не вимагали; зі слів ОСОБА_1 їй відомо, що Умови та правила надання банківських послуг вона не підписувала; заяви про збільшення розміру кредиту та про перевипуск кредитної картки до банку не подавала; оплату винагороди не здійснювала. Крім того, на її думку, суд першої інстанції мав можливість до постановлення ухвали про витребування доказів вирішити спір по суті та відмовити АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у позові до ОСОБА_1

10 травня 2019 року на адресу суду надійшов лист-пояснення АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в якому викладається позиція банку з обґрунтуванням позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором з повідомленням про неможливість представлення доказів, про витребування яких винесена ухвала від 05 квітня 2019 року (а.с.134).

Відповідно до ст.3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина 2 статті 83 ЦПК України визначає, що позивач повинен подати докази разом із поданням позовної заяви.

Відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву (ч.3 ст.83 ЦПК України).

Відповідно до ст.84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. При цьому у клопотанні повинно бути зазначено вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Пунктом 9 частини першої статті 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Системне тлумачення пункту 9 частини першої статті 257 ЦПК України свідчить, що його слід застосовувати у взаємозв`язку із положеннями частин сьомої-десятої статті 84 ЦПК України.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про невиконання без поважних причин ухвали суду про витребування доказів, є неправильним, оскільки позивачем були надані докази для вирішення справи по суті, а постановлення ухвали суду про залишення позовної заяви без розгляду саме з цих підстав є незаконним.

Оскільки Іллічівський районий суд м.Маріуполя допустив порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, судове рішення від 15 травня 2019 року підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження судового розгляду.

Відповідно до положень частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При перегляді справи за апеляційною скаргою позивача апеляційний суд враховує постанову Верховного Суду від 28 листопада 2018 року справа № 200/5423/13-ц провадження № 61-37755ск18.

Керуючись п.6 ч.1 ст.374, ст.379 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 травня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанії.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складення повного судового рішення 01 липня 2019 року.

Судді: Л.М. Кочегарова

С.А. Попова

Т.Б.Ткаченко