Справа № 2-22/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Прилуцького В.О.

секретаря судового засідання Бондаренко А.І.

за участі:

скаржника ОСОБА_1

державного виконавця Пиндика С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла скаргу ОСОБА_1 на рішення та дії головного державного виконавця Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Пиндика Сергія Володимировича, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з скаргою на рішення та дії головного державного виконавця Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Пиндик С.В.

Свою скаргу обґрунтовує тим, що на виконанні в Смілянському МВ ДВС перебував виконавчий лист №2-22/2011 від 8 листопада 2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на його користь грошових коштів в сумі 44 гривні. Виконавче провадження по вказаному виконавчому листу було відкрито 14 січня 2014 року. Оскільки, в наданий для добровільного виконання строк постанова боржником не виконана, грошові кошти ним не отримані, він, 10 січня 2019 року звернувся до Смілянського МВ ДВС з вимогою про повідомлення причин невиконання рішення суду з повідомленням про проведенні державного виконавця дії спрямовані на виконання такого. Листом від 24 січня 2019 року відділом ДВС його повідомлено, що 13 травня 2015 року виконавче провадження №41453159 було завершено та знищено. Однак, постанови про завершення такого, йому, як стягувачу, направлено не було. 14 лютого 2019 року він звернувся до Смілянського міськрайонного суду про видачу дублікату виконавчого листа №2-22/2011 від 8 листопада 2011 року. 11 березня 2019 року такий було направлено до Смілянського МВ ДВС для виконання. 15 березня 2019 року виконавчий лист було повернуто йому без прийняття до виконання у зв`язку з несплатою авансового внеску. Вважає, що дії державного виконавця є незаконними та такими, що порушують його права, передбачені Конституцією України, відтак звернувся до суду та просить визнати повідомлення (рішення) головного державного виконавця Смілянського МВ ДВС Пиндик С.В. від 15 березня 2019 року №4395 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, скасувати повідомлення (рішення) головного державного виконавця Смілянського МВ ДВС Пиндик С.В. від 15 березня 2019 року №4395 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, зобов`язати головного державного виконавця Смілянського МВ ДВС Пиндика С.В. відновити виконавче провадження за виконавчим листом №2-22/2011 року про стягнення на його користь з ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 44 гривні, поновити йому строк подання виконавчого документу до виконання та витребувати у боржника ОСОБА_2 дату народження, ІПН або серію та номер паспорта. Та надати виконавчий лист, який відповідає вимогам ЗУ «Про виконавче провадження».

У судовому засіданні скаржник підтримав подану скаргу, надав пояснення аналогічні тексту скарги, вказав, що звільнений від сплати судового збору, також вказував, що не знав про те, що йому ще у 2015 році повернуто виконавчий лист. Зауважив на те, що державний виконавець при отримані дублікату виконавчого листа мав перевірити підстави звільнення стягувача від сплати судового збору, оскільки такі дані містились в матеріалах виконавчого провадження, а тому відповідно він як інвалід 2 ї групи звільнений від сплати судового збору, в зв`язку з чим повідомлення державного виконавця про повернення виконавчого листа № 4395 є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Державний виконавець Пиндик С.В.в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги, вважаючи, що його рішення про повернення виконавчого документа є законним та обґрунтованим, так як внесення авансового внеску при пред`явленні виконавчого документу стягувачем проведено не було як і не надано ним документів, які б підтверджували те, що він відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження» звільнений від такої сплати. В зв`язку з тим, що у нього на момент отримання дублікату виконавчого листа № 2-22/11 були відсутні документи на підтвердження звільнення ОСОБА_1 від сплати авансового внеску ним відповідно до вимог закону було винесено повідомлення № 4395 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання в зв`язку з ненаданням стягувачем підтвердження сплати авансового внеску.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали скарги, суд при прийнятті рішення приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Як вбачається з матеріалів скарги 14 січня 2014 року старшим державним виконавцем Смілянського МВ ДВС Тетерещенко І.І. було відкрито виконавче провадження №41453159 про примусове виконання виконавчого листа №2-22/2011 виданого 8 листопада 2011 року Смілянським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 44 гривні судових витрат (а.с. 4).

4 березня 2019 року Смілянським міськрайонним судом видано ОСОБА_1 дублікат виконавчого листа про стягнення із ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 по 44 гривні судових витрат з кожного (а.с. 4).

Повідомленням головного державного виконавця Смілянського МВ ДВС ГТУЮ в Черкаській області Пиндик С.В. повернуто виконавчий лист №2-22/2011 виданий 4 березня 2019 року Смілянським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору в сумі 44 гривні у зв`язку з ненаданням стягувачем підтвердження сплати авансового внеску (а.с. 6).

Повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання скаржник отримав поштою 9 квітня 2019 року (а.с. 7).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 2 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», чинної на момент виникнення звернення стягувача із заявою про примусове виконання рішення суду, визначено, що до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Водночас зазначена норма містить перелік рішень, за якими стягувачі звільняються від сплати авансового внеску. Зокрема, в такій зазначено, що від сплати авансового внеску також звільняються державні органи, особи з інвалідністю внаслідок війни, особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю I та II груп, громадяни, віднесені до категорій 1 та 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби.

Пунктом 8 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим.

Слід зазначити, що приписи статті 4 вищевказаного закону є імперативними, а відтак державний виконавець не вправі прийняти до виконання виконавчий документ без надання підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим.

З копії заяви ОСОБА_1 від 11 березня 2019 року вбачається, що він направив на адресу Смілянського МВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області дублікат виконавчого листа від 4 березня 2019 року № 2-22/2011 р., боржник ОСОБА_2 , стягнута сума 44 грн. Додатком вказав виконавчий лист № 2-22/2011 р. (а.с.14).

Тобто, скаржник не надав державному виконавцю документа, який би підтверджував, що він відповідно до ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» звільнений від сплати судового збору.

Дублікат виконавчого листа направлений Заточним В.П. до державної виконавчої служби (а.с.12) не містить жодних даних про те, що стягувач є інвалідом 2-ї групи та звільнений від сплати авансового внеску.

Відповідно державний виконавець отримавши вище вказаний дублікат виконавчого листа не міг знати про те, що ОСОБА_1 звільнений від сплати авансового внеску, тому відповідно до вимог закону виніс повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання № 4395 від 15 березня 2019 року (а.с.6).

Зважаючи на вище викладене, суд приходить до висновку про не обґрунтованість скарги в цій частині.

Щодо інших вимог скарги, суд зазначає наступне.

Виконавчий лист містить відмітку про те, що 14 березня 2019 року його повернуто без прийняття до виконання в порядку п. 8 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", вказані підстави також містить повідомлення про повернення виконавчого документу без прийнятття до виконання (а.с.5).

Частина 1 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює вимоги до виконавчого документа.

Відповідно до п. 8 ч. 4 ст. 4 "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду, що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Відповідно до ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

З огляду на те, що судом встановлено, що строк пред`явлення виконавчого документа сплинув 14 жовтня 2014 року, скаржник не надав суду докази, що строки пред`явлення виконавчого документа зупинялися, поновлювалися, суд вважає, що відсутні підстави для прийняття виконавчого листа для виконання.

Суд також вказує, що строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що держаний виконавець діяв у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом, тому його рішення прийнято відповідно до повноважень, наданих законодавством.

Щодо інших вимог скарги суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення.

Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

З огляду на те, що скаржником оскаржуються рішення та дії державного виконавця, питання щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу, за загальними правилами, передбаченим ЦПК України має подаватися окремою заявою до пред`явлення виконавчого листа до органу виконавчої служби, тому у цій частині скарга також не підлягає задоволенню.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у пункті 18 розяснено, що виходячи зі змісту статті 387 ЦПК (в редакції від 03 серпня 2017 року), у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

При цьому суд не має права зобовязувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України«Про виконавчепровадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, зокрема, постановити ухвалу про зобов`язання державного виконавця прийняти виконавчий лист до виконання або зобовязання державного виконавця відкрити виконавче провадження, оскільки вказаним Законом передбачено і інші підстави для повернення виконавчого листа та відмови у відкритті виконавчого провадження, які підлягають самостійній перевірці державним виконавцем під час вчинення виконавчих дій.

Оскільки суд прийшов до висновку про необґрунтованість скарги та про відмову у скасуванні повідомлення державного виконавця № 4395 від 15 березня 2019 року, відповідно суд не вправі зобов`язувати державного виконавця відновити виконавче провадження за виконавчим листом № 2-22/2011 р. від 4 березня 2019 року.

Керуючись ст.258-260, 447-453 ЦПК України,-

ухвалив:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення та дії головного державного виконавця Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Пиндика Сергія Володимировича у повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційоно суду Черкаської області протягом 15 днів з моменту повного складення тексту судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляціної скарги, якщо скаргу не було подано, у разі подання апеляціної скарги-після розгляду скарги апеляційним судом, якщо вона не буде скасована.

Згідно п. 15.5)Перехідних положень ЦПК Українидо дня початку функціонування Єдиної судової інформаційнотелекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст ухвали складений 27 червня 2019 року.

Головуючий: В.О. Прилуцький