Провадження № 2/369/616/19
РІШЕННЯ

Іменем України

06.06.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі

головуючого судді Пінкевич Н.С.,

секретаря Середенко Б.С.

позивача ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2 В.

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Києво-Святошинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2107 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що він познайомився з відповідачкою по справі, постійних відносин, серйозних намірів на побудову сімї у них не було. Вони не проживали разом, не вели спільного господарства, не мали спільного бюджету. Тому коли відповідачка повідомила про свою вагітність, він не мав достовірної інформації, що він є батьком дитини. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 народила хлопчика ОСОБА_5 . Відомості про батька дитини відповідачка внесла на підставі ч.1 ст.135 СК України. Йому про це нічого не повідомила. Разом з тим, він турбується про дитину, забезпечує матеріально. Нещодавно він також отримав результати тесту ДНК. Але відповідачка категорично відмовляється подавати заяву щодо визначення походження дитини до органів реєстрації. У добровільному порядку вирішити даний спір не може.

Просив суд визнати його батьком дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зобов`язати Києво-Святошинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області внести зміни до актового запису №94 від 20 липня 2015 року, складений виконавчим комітетом Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, а саме змінити прізвище дитини з ОСОБА_7 на ОСОБА_8 , у графі «батько» зазначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У серпні 2018 року ОСОБА_1 подав додаткові пояснення до справи. Зазначив, що за його клопотанням було призначено експертизу, яка не була проведена через систематичні заяви відповідача. Тому вважає, що ОСОБА_3 навмисно ухиляється від проведення експертизи. При вирішенні справи просив також врахувати, що він систематично за згодою відповідачки бачиться з дитиною, має змогу проводити з ним час. Відкрив рахунок в банку та систематично перераховує туди кошти. Починаючи з 2016 року він займався оздоровленням дитини, возив на відпочинок до Карпат, на море, тощо. Просив задоволити поданий позов.

У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали. Просили задоволити позов у повному обсязі.

У судовому засіданні відповідачка та представник відповідача проти позову заперечували. Письмовий відзив не подали. Відповідачка суду пояснила, що дійсно позивач є біологічним батьком дитини. Разом з тим, коли вона повідомила йому про свою вагітність, позивач постійно наполягав на аборті, вона навіть вимушена була проживати у своїх подруг, щоб позивач не зміг її знайти. Про народження дитини ОСОБА_1 також знав, з пологового будинку не забирав, але забирали його батьки, з якими в неї чудові стосунки, вони приймають участь у вихованні дитини. При реєстрації народження дитини, вона записала дитину на власне прізвище, так як позивач не захотів йти з нею до органів реєстрації. Вказала, що ОСОБА_9 ніколи не приділяв батьківської турботи до свого сина, обмежувався лише фінансовими питаннями. Вона не вірить у щирі наміри позивача турбуватись та піклуватись про сина. Він не хотів бути записаний батьком дитини, тому вона заперечує щодо такої реєстрації на даний час. Вважає доводи та обставини позову надуманими та неправдивими. Вона постійно опікується дитиною, дитина проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні. Просила відмовити в задоволенні позову.

У судове засідання представник Києво-Святошинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТЮ в Київській області не з`явився. Направив суду листа про розгляд справи в його відсутність.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.121 права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

При розгляді справи судом встановлено, що на підставі медичного свідоцтва про народження виконавчим комітетом Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради складено актовий запис №94 про народження дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батьками дитини вказано: мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відомості про батька дитини ОСОБА_10 записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України.

За ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства.

Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком.

Встановлено, що на час народження дитини ОСОБА_3 не перебувала в зареєстрованому шлюбі.

Обставини чи проживали, чи не проживали ОСОБА_3 та ОСОБА_1 спільно, про що сторони послались у своїх поясненнях, суд до уваги не бере, оскільки даний спір стосується наявності чи відсутності кровної спорідненості у батька та дитини.

Відповідно до ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини.

Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду.

Походження дитини від батька, як встановлено ст. 126 СК України, визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

За ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінка доказів - завершальний етап процесу доказування. Вона полягає в перевірці судом доброякісності засобів доказування, що має на меті визначити їх доказову силу.

На підтвердження позовних вимоги за клопотанням позивача ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 грудня 2017 року, від 17 вересня 2018 року було призначено судово-генетичну експертизу.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

У червні 2018 року та у січні 2019 року ухвала повернута Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи без виконання, оскільки ОСОБА_3 на неодноразові виклики експерта не з`явилась. Аналогічні виклики були здійснені судом.

Оскільки судом вживались заходи належного повідомлення відповідача про розгляд справи, про призначення та проведення експертизи, натомість відповідач постійно надсилав суду заяви про неможливість з`явитись за різних причин, суд приходить до висновку про ігнорування відповідачем своїх прав та обов`язків.

З пояснень сторін та матеріалів справи встановлено, що дитина ОСОБА_11 , 2015 року народження, проживає разом зі своєю матір`ю з народження, перебуває на її утриманні. ОСОБА_3 опікується дитиною. Між сторонами скалились напружені відносини щодо утримання та виховання дитини.

З результатів аналізу ДНК (а.с.7) вбачається, що виходячи з результатів дослідження вирогідність батьківства ОСОБА_1 по відношенні до дитини ОСОБА_6 складає 99,97%

Також обставина щодо того, що ОСОБА_1 є біологічним батьком дитини ОСОБА_5 , 2015 року народження, визнавалось і відповідачем ОСОБА_3 при розгляді справи.

На підставі наведеного, враховуючи, що експертизу не проведено через ігноруванням відповідачем і викликів експерта, і судових викликів, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог в частині визнання батьківства та відповідно внесення змін в актовий запис про народження дитини. Відповідач жодних доказів на спростування вищевказаних доказів позивача суду не надав. Посилання відповідача щодо нещирості почуттів до сина, турбування лише про матеріальне утримання дитини, маніпулювання дитиною позивачем, суд до уваги не бере, оскільки при розгляді даної справи суд має встановити кровну спорідненість між батьком та дитиною. Всі інші питання сторони мають обговорювати спільно як щодо матеріального утримання дитини, так і участі батька у спілкування та вихованні дитини.

Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність суперечок між сторонами, напружені стосунки, неможливість вирішення питання в позасудовому порядку та оскільки позивач за відсутності спільної заяви з відповідачем в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про визнання батьківства захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту їх права шляхом визнання батьківства та внесення відповідних змін до актового запису про народження, а відтак і про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.12, 81, 141, 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Києво-Святошинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження задоволити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьком дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Внести зміни до актового запису про народження №94 від 20 липня 2015 року, складений виконавчим комітетом Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області: змінити прізвище дитини з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 », у графі «батько» зазначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скаргу на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 14 червня 2019 року.

Суддя Н.С. Пінкевич