Єдиний унікальний номер 725/3290/19
Номер провадження 2/725/451/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2019 року м. Чернівці

Суддя Першотравневого районного суду м. Чернівці Галичанський О.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою : АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом , в якому просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між нею та ОСОБА_2 19 листопада 1994 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції та поділити спільне майно подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності наступним чином:

-визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 51,00 кв.м.;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_4 .

Дослідивши матеріали позовної заяви , вважаю , що вона не відповідає вимогам ч.3 ст. 175 ЦПК України, відповідно до якої , позовна заява повинна містити окрім іншого : виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви , ОСОБА_1 стверджує, що вищевказане майно було придбано за період перебування з відповідачем у зареєстрованому шлюбі.

Вартість нежитлового приміщення , згідно договору купівлі продажу від 14.03.2017 року становить 399740,00 гривень.

Вартість квартири АДРЕСА_3 , згідно довідки ТОВ « БП Експрес» від 14.03.2019 року становить 1089300,00 гривень.

Враховуючи , що вартість квартири значно перевищує вартість нежитлового приміщення, посилаючись на положення ч.1 ст. 30 ЦПК України, відповідно до якої, якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою, позивачка скерувала позов саме до Першотравневого районного суду м. Чернівці .

Проте , вартість спірної квартири визначена згідно довідки про надання інформаційно- консультативних послуг від 14.03.2019 року, за підписом оцінювача ОСОБА_3

Відповідно до Порядку визначення оціночної вартості нерухомого майна- органи, уповноважені здійснювати оцінку нерухомого майна та які здійснюють розрахунок оціночної вартості за встановленим алгоритмом, надають довідку про оціночну вартість нерухомого майна.

Довідка про надання інформаційно- консультативних послуг , яка подана позивачкою до позовної заяви, містить посилання , що у основу визначення вартості квартири , пославлено використані аналітичні матеріали групи компанії « Увекон» та « Олімп Консалтинг».

Враховуючи , що оцінка даного майна поставлена у основу визначення підсудності справи вцілому , вона повинна бути проведена відповідно до вимог чинного законодавства.

Крім того, згідно матеріалів позовної заяви , позивачка звернулась із позовними вимогами , у яких окрім іншого, просить визнати за відповідачем право власності на спірну квартиру.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише уразі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст. 15 ЦК України, ч.1 ст.4 ЦПК України). У зв`язку з цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно має здійснюватись за наявності даних про те, що між сторонами не досягнуто згоди про свої майнові права .

Крім того, позивачка обрала спосіб захисту своїх прав таким чином , що звернулась до суду в інтересах іншої особи, що не відповідає загальним вимогам ЦПК України.

Відповідно до ст. 64 Сімейного Кодексу України - дружина та чоловік мають право на укладення між собою усіх договорів, які не заборонені законом як щодо майна, що є їхньою особистою приватною власністю, так і щодо майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Договір про відчуження одним із подружжя на користь другого з подружжя своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя може бути укладений без виділу цієї частки.

До договорів щодо майна дружини та чоловіка можуть бути віднесені: договір про відчуження одним із подружжя на користь другого з подружжя своєї частки у праві спільної сумісної власності без виділу цієї частки (ч. 2 ст. 64 СК); договір про визначення порядку користування майном (ст. 66 СК); договір про поділ майна дружини та чоловіка (ст. ст. 69, 70 СК); договір про виділ нерухомого майна дружини або чоловіка зі складу усього майна подружжя (ч. 2 ст. 69 СК).

Жодного доказу на підтвердження досудового врегулювання спору між подружжям , суду не надано.

Також , згідно статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11 спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до частини 1 статті 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно частини 1 статті 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

В той же час, частинами 2, 3 статті 70 цього ж акту встановлено, що при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Способи та порядок поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначені статтею 71 Сімейного кодексу України.

Так, відповідно до цієї статті, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Верховний Суд України в пункті 25 вже згаданої вище постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 № 11 роз`яснив, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Отже, якщо неподільна річ не може бути реально поділеною між подружжям, що, як правило, встановлюється на підставі висновку відповідної судової експертизи, а інший з подружжя не згідний отримати грошову компенсацію замість своєї частки, або інша сторона не бажає сплачувати таку компенсацію та, відповідно, попередньо не вносить на депозитний рахунок суду належну грошову суму, то суд визнає за кожним із подружжя право власності на належну їм частку в спільному майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , приходжу до висновку , що її слід залишити без руху , оскільки позивачкою не надано доказів , на намагання досудового врегулювання спору чи обрання позивачкою такого способу захисту своїх інтересів , який би не порушував прав інших осіб.

Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст.185 ЦК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

При зазначених недоліках, позовна заява не може бути прийнята до провадження суду і підлягає залишенню без руху.

На підставі викладеного, керуючись 175,177,185,187,353 ЦПК України -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою : АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя - залишити без руху, надавши позивачці строк 3 ( три ) дні з дня отримання даної ухвали, для виправлення зазначених недоліків позовної заяви.

У разі невиконання ухвали судді від 14.06.2019 року про залишення позовної заяви без руху у вказаний строк, позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. І. Галичанський