РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/9277/19

Провадження № 2-о/643/508/19

19.06.2019 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі судді Крівцова Д.А., за участю секретаря Терещенко В.В., заявника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Московський районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт народження дитини чоловічої статі ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заяви зазначено, що заявник є бабусею ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ялта. Отримати свідоцтво про народження у відділі реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації народження відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Місцем народження є м. Ялта. Встановлення факту народження необхідно заявнику для реєстрації дитини в м. Харкові.

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 19.06.2019 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи призначено на 19.06.2019 року на 15 годин 30 хвилин.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 подану заяву та викладені в ній доводи підтримала в повному обсязі.

Крім того, ОСОБА_1 , допитана за її згодою в якості свідка, надала показання, згідно яких вона є матір`ю ОСОБА_3 Її дочка з 2014 році проживає в АР Крим Україна, де у останньої ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 . Факт народження онука їй відомий особисто, оскільки вона їздила до м. Ялта та була в лікарні в той час, коли дочка народжувала дитину, і доглядала її після пологів, оскільки дочці робили кесаревий розтин.

Представник заінтересованої особи - Московського районного у місті Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив суд розгляд справи проводити за відсутності їх представника та зазначив, що заперечень проти заяви ОСОБА_1 не має.

ОСОБА_5 , допитаний в судовому засіданні за його згодою в якості свідка, показав, що є братом ОСОБА_6 . Йому відомо, що його сестра ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 народила сина в м. Ялта.

Суд, заслухавши пояснення заявника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Як вбачається з копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 22.11.2016 року Ізюмським РС ГУДМС України в Харківській області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою України та уродженкою м. Харкова.

Заявником надано Медичне свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане 30.05.2019 року державною установою «Ялтинський пологовий будинок» Республіки Крим, згідно якого 14.05.2019 року о 10-25 год. в пологовому відділенні м. Ялти Республіки Крим народився син, мати ОСОБА_7 .

Як вбачається з матеріалів справи, 11.06.2019 року Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області винесено відмову у проведенні державної реєстрації народження № 205/15.4-05-03, в якій зазначено, що заявником для підтвердження факту народження дитини пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, відмовлено у державній реєстрації народження.

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

З матеріалів справи, зокрема свідоцтва про народження ОСОБА_3 НОМЕР_3 , вбачається, що заявник ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 та, відповідно, бабусею сина останньої.

Частиною 2 ст. 317 ЦПК України передбачено, що справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Заява про встановлення факту смерті надійшла засобами поштового зв`язку, заявник до суду під час подання заяви не з`явився.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України, актом цивільного стану є, серед іншого, народження фізичної особи. Згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї статті, народження фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

У зв`язку з тим, що народження дитини настало на тимчасово окупованій території України, суд приходить до висновку щодо неможливості отримання заявником лікарського свідоцтва про народження встановленого зразка, виданого компетентним органом державної влади України.

Оцінюючи надані заявником докази, в тому числі видані незаконно утвореними органами Республіки Крим, суд керується таким.

Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Допустимими за змістом частини першої статті 78 ЦПК України є докази, одержані в порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Частиною першою статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», яким врегульовано особливості статусу тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Згідно ч. 2 ст. 9 вказаної Закону, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Як вбачається з роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в інформаційному листі щодо окремих питань застосування Закону України від 4 лютого 2016 року № 990-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України», питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду відповідної категорії справ.

Крім того, суд враховує, що згідно положень ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Вказане завдання превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Враховуючи вказані вище положення законодавства України, практику Європейського суду з прав людини, завдання забезпечення справедливості цивільного судочинства та гарантування прав і свобод осіб, які проживають на тимчасово окупованій території, а також оцінюючи зібрані у справі докази як окремо, так і в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку щодо доведеності факту народження у ОСОБА_3 дитини чоловічої статі ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ялта АР Крим, Україна, та наявності підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст. 2, 4, 10, 76-80, 89, 90, 258, 259, 263-265, 268, 273, 293, 294, 315-319, 352, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Московський районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (61121, м. Харків, пр. Тракторобудівників, буд. 144) про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт народження у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Харкова, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , дитини чоловічої статі ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ялта АР Крим, Україна.

Рішення підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Московський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 24.06.2019 року.

Суддя Д.А. Крівцов