Справа № 286/1684/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Кулініча Я. В.

з секретарем Грищенко Н. А.,

розглянувши у підготовчому засіданні в місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 до Бігунської сільської ради Овруцького району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області , -

В С Т А Н О В И В:

24.05.2019 року позивач, яка проживає в с. Бігунь , Овруцького району Житомирської області звернулася з позовом до Бігунської сільської ради Овруцького району Житомирської області, що знаходиться в с. Бігунь, Овруцького району Житомирської області в якому просить визнати за нею право власності на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП «Бігунь» розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на підставі сертифікату серії НОМЕР_1 , виданого на підставі рішення Овруцької райдержадміністрації від 04.08.1997 року №274, вартістю 2817,00 грн.

Мотивуючи тим свої вимоги, що при зверненні в нотаріальну контору по питанню оформлення спадщини, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), оскільки сертифікат про право власності на земельну частку (пай) видано після смерті спадкодавця.

Позивач надала заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, позов просить задовольнити.

Секретар сільської ради надала заяву в якій просить справу розглядати без їх участі, щодо задоволення позову не заперечує.

Представник третьої особи надав пояснення на позовну заяву в якій просить розгляд справи провести без їх участі, в задоволенні позову відмовити, оскільки спадкодавець отримав лише право на земельну ділянку, яке не було зареєстроване ним за життя.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у підготовчому засіданні.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 27 березня 2019 року (а.с.5).

На день смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП «Бігунь» розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на підставі сертифікату серії НОМЕР_1 , виданого на підставі рішення Овруцької райдержадміністрації від 04.08.1997 року №274, вартістю 2817,00 грн.

Позивач є дочкою спадкодавця, що підтверджується копіями свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 15 квітня 1985 року та посвідки про народження №1666101 (а.с.3,4).

Згідно довідки виконавчого комітету Бігунської сільської ради Овруцького району Житомирської області від 21 травня 2019 року №111, ОСОБА_1 , жителька с . Бігунь Овруцького району, після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично прийняла спадщину, а саме, протягом шести місяців проводила поточний ремонт житлового будинку, ремонт огорожі та обробляла земельну ділянку біля будинку (а.с.8).

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2004 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відтак, до правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільного кодексу України 2003 року, тобто до 01.01.2004 року, підлягає застосуванню Цивільний кодекс УРСР 1963 року, а до тих їх прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, тобто після 01.04.2004 року, застосовуються положення останнього.

Згідно із ст.524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_2 позивач прийняла спадщину, про що свідчить постанова Овруцької державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.04.2019 року №1700/02-31, однак спадщину на земельну частку (пай) оформити не може, у зв`язку з тим, що сертифікат на право власності на земельну частку (пай) виданий не за життя спадкодавця.

З повідомлення нотаріуса Овруцької державної нотаріальної контори від 30.05.2019 року №2166/02-14, видно, що після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 спадкова справа не заводилася, так як спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, про відмову від спадщини, до контори не зверталися.

Відповідно до ст. 529 ЦК України (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" від 14 лютого 1992 р. N 2114-XII майно колективного підприємства належить його членам на праві спільної часткової власності.

Статтею 9 ч. 2 Закону України „ Про колективне сільськогосподарське підприємство" визначено, що пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму ВС України від 30 травня 2008 року №7 „Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст. 548 ЦК України (1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

На підставі викладеного суд вважає, що позивач набула право власності на земельну частку ( пай).

На підставі ст.ст. 548, 549 ЦК (1963 р.) та керуючись ст.ст. 4, 13, 81, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає в АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , право власності на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП «Бігунь» розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на підставі сертифікату серії НОМЕР_1 , виданого на підставі рішення Овруцької райдержадміністрації від 04.08.1997 року №274, вартістю 2817,00 грн..

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Я. В. Кулініч