14.03.2019 Єдиний унікальний номер 205/6596/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 рокум. ДніпроСправа № 205/6596/18
2/205/1154/19

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Шавули В.С., за участю секретаря судового засідання Далакян Л.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Гуніна Ірина Олександрівна, про встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом, у якому просить суд встановити факт належності домоволодіння АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визнати за позивачем право власності на вказане домоволодіння в порядку спадкування за законом. Позовна заява мотивована тим, що після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина на вказане домоволодіння. Спадкоємців за законом є позивач у справі, яка у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , однак отримала відмову у видачі такого свідоцтва у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Представником відповідача надано суду відзив на позовну заяву, у якому він посилаючись на безпідставність заявлених вимог, просить суд відмовити у задоволенні позову.

Позивач у судове засідання не з`явилась, проте матеріали справи містять від неї заяву, у якій вона просить суд справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Представником відповідача надано суду заяву, у якій він посилаючись на хворобу просить суд відкласти розгляд справи.

Гуніна І.О. надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим Ленінським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1879 (а.с.12).

Рішенням Ленінської районної ради народних депутатів № 285/20 від 20.08.1993р. узаконено та затверджено акт прийняття в експлуатацію житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , який був самовільно побудований гр. ОСОБА_4 , який ОСОБА_2 придбав у неї по домашній угоді (а.с.11).

Таким чином, після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, зокрема, у вигляді вказаного домоволодіння, яке відповідно до технічного паспорту складається з: А-1 житлового будинку, загальною площею 69,9 кв.м., житловою 36,1 кв.м.; 1 кухні, 2 житлової, 3 житлової, 4 житлової, 5 кухні, 6 коридору, 7 тамбуру; Б гаражу, В сараю, Г вбиральні, № 1-3 споруд (огорожа, ворота, хвіртка).

Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_2 є його дружина ОСОБА_1 , оскільки у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Водночас, постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Гуніної І.О. від 15.12.2017р. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане домоволодіння, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нього.

Згідно з ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У положеннях п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13 роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

З огляду на викладене, а також враховуючи існування перешкод для оформлення у нотаріальному порядку спадкових прав позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для захисту її прав як спадкоємця шляхом визнання права власності на домоволодіння, яке розташовано у АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Водночас у суду відсутні підстави для задоволення позову в частині встановлення факту належності спадкодавцю вказаного домоволодіння, оскільки такого роду вимоги фактично є вимогами про визнання права власності за померлою особою.

Керуючись ст.ст.4, 6, 10, 12, 13, 81-83, 141, 247, 263-264 268 ЦПК України, ст.ст.1223, 1258, 1261, 1268 ЦК України, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Гуніна Ірина Олександрівна, про встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування за законом, задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається: А-1 житлового будинку, загальною площею 69,9 кв.м., житловою 36,1 кв.м.; 1 кухні, 2 житлової, 3 житлової, 4 житлової, 5 кухні, 6 коридору, 7 тамбуру; Б гаражу, В сараю, Г вбиральні, № 1-3 споруд (огорожа, ворота, хвіртка), - в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до відповідного Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після завершення апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 25 березня 2019 року.

СуддяВ.С. Шавула