Справа № 450/364/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/811/378/19 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

секретар: Бадівська О.О.,

за участі в судовому засіданні представниці відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області в складі судді Мусієвського В.Є. від 06 грудня 2018 року у справі за заявою Я ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13.06.2014 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок і автомобіль та поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 06 грудня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13.06.2014 р. в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок і автомобіль та поділ спільного майна подружжя, та залишено рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13.06.2014 р. в силі.

Вказану ухвалу оскаржив ОСОБА_3

В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та прийняти нове судове рішення, яким заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13.06.2014 р. задоволити, рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 червня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задоволити у повному обсязі. Вважає ухвалу незаконною з огляду на порушення при її постановленні норм процесуального та матеріального права. Зазначає, що підставою подання ним заяви про перегляд було те, що в іншій цивільній справі, яка розглядається Пустомитівським районним судом Львівської області за його позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 , третіх осіб Давидівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, Кротошинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про визнання права власності на будівельні матеріали, призначено будівельно-технічну експертизу в процесі якої апелянт 14.02.2018 року звернувся до експерта де в усному порядку йому було повідомлено, що у площі спірного будинку до реконструкції і після неї існують значні розбіжності, а також наявна невідповідність в оцінках вартості будинку, які на день ухвалення рішення не були відомі. Вважає, що вказані обставини є істотними для справи, які не були відомі сторонам та суду на час розгляду справи. Також, вказує на те, що суддею було відмовлено йому у витребуванні висновку експерта та, як наслідок, ним було порушено його процесуальні права передбачені ч.1, 6, 7 ст. 84 ЦПК України. Крім цього, зазначає, що суддя Мусієвський В.Є. прямо заінтересований у результаті розгляду, оскільки він приймав рішення від 13.06.2014р. у справі №450/364/14-ц, яке він просив у своїй заяві переглянути та прийняти нове. Вказує на те, що заяву про відвід судді Мусієвського В.Є., самим суддею було проігноровано та вирішено одноособово без передачі на розгляд питання про відвід іншому судді як це прямо передбачено ч.3 ст. 40 ЦПК України.

В судове засідання сторони не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності, зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України та те, що, зокрема, інтереси відповідачки у судовому засіданні захищала представниця.

Клопотання позивача про відкладення розгляду справи з підстав відсутності представника, а також у зв`язку із захворюванням колегія суддів вважала не обґрунтованим, оскільки жодних доказів на підтвердження захворювання, яке б унеможливлювало участь відповідача у судовому засіданні ним представлено не було, що стосується відсутності представника, то клопотання про відкладення розгляду справи з аналогічних причин було задоволено у судовому засіданні 16.04.2019 року та надано позивачу можливість скористатись допомогою представника та достатній час для цього (більше двох місяців). Зважаючи на вказане клопотання з таких причин про відкладення розгляду справи слід вважати безпідставним. Крім цього, колегія суддів врахувала і те, що позиція позивача по суті справи викладена як у апеляційній скарзі, так і у заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представниці відповідачки в заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, апеляційної скарги, відзиву на неї, а також усних та письмових пояснень та заяв учасників справи та їх представників у судах обох інстанцій, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на п.1 ч.2, частини 4, 5 ст. 423, ст. 11 ЦПК України, п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 30.03.2012 р. "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв?язку з нововиявленими обставинами", правову позицію викладену в Постанові Верховного Суду України від 16.09.2014 р. у справі №3-108гс14, п.42 рішення ЄСПЛ у справа "Желтяков проти України" (заява №4994/04), рішення ЄСПЛ у справі "Брумареску проти Румунії" (Brumarescu v. Romania), №28342/95, п.61, ECHR1999-VII, рішення ЄСПЛ у справі Zielinski and Pradal & Gonzalez and Others v. France, п.40 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" та відмовляючи в задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, виходив з того, що в судовому засіданні 06.12.2018 р. протокольною ухвалою суду відмовлено у задоволенні аналогічного клопотання про витребування доказів, яке подавалось 15.11.2018 р., з підстав наведених в судовому засіданні 15.11.2018 р. Після протокольної ухвали суду від 06.12.2018 р., якою відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів, представник ОСОБА_7 подав заздалегідь підготовлену заяву за підписом ОСОБА_3 про відвід головуючого судді Мусієвського В.Є. Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.12.2018 р. встановлено зловживання процесуальними правами заявником ОСОБА_3 та представником ОСОБА_7 щодо подання заяви про відвід головуючого судді і подану заяву залишено без розгляду відповідно до ч.3 ст.44 ЦПК України. В подальшому представником ОСОБА_7 неодноразово заявлялись клопотання про відкладення розгляду справи із-за наперід визначених дат судового засідання, в тому числі із-за перебування заявника ОСОБА_3 на лікуванні, доказів якого не надав, однак такі були відхилені судом у зв"язку із зловживанням стороною заявника наданими йому процесуальними правами. Жодних пояснень представник ОСОБА_7 в судовому засіданні 06.12.2018 р. не надав, мотивуючи це перешкоджанням суду реалізовувати надані йому процесуальні права і обов"язки, та в судових дебатах не виступив. Розглянувши матеріали заяви ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13.06.2014 р. в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок і автомобіль та поділ спільного майна подружжя, суд прийшов до висновку про необгрунтованість такої з наступних підстав. Як вбачається з поданої заяви, заявник ОСОБА_3 посилається на те, що 16.02.2018 р. йому стало відомо про розбіжності в площах спірного житлового будинку АДРЕСА_1 та його вартості. Посилання заявника на вказані обставини, як на нововиявлені, фактично є новим доказом в справі, подати який позивач мав можливість відповідно до ст.11 ЦПК України (в редакції до 15.12.2017 р.), або заявити про його витребування. З врахуванням викладеного вище, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13.06.2014 р. в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок і автомобіль та поділ спільного майна подружжя, та залишити рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13.06.2014 р. в силі.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду відповідають обставинам, що мають значення та вимогам закону та підстав для скасування оскаржуваного судового рішення немає.

Так, 17.02.2018 р. заявник ОСОБА_3 подав заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13.06.2014 р. в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок і автомобіль та поділ спільного майна подружжя

ОСОБА_8 свої вимоги тим, що в іншій цивільній справі, яка розглядається Пустомитівським районним судом Львівської області, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 , третіх осіб Давидівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, Кротошинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" про визнання права власності на будівельні матеріали, призначено будівельно-технічну експертизу в процесі якої він 14.02.2018 р. звернувся до експерта та з?ясував, що у площі спірного будинку до реконструкції і після неї існують значні розбіжності, а також наявна невідповідність в оцінках вартості будинку, які на день ухвалення рішення йому не були відомі. Отже, вказані обставини є істотними для справи, які не були відомі сторонам та суду на час розгляду справи, а тому відповідно до п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України є підставами для перегляду рішення за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є:

1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане;

2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом;

3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено судове рішення.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Відповідно до п.п. 3, 4, 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 30.03.2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» (що регулює схожі за своїм змістом правовідносини), нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 361 ЦПК нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів). Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 361 ЦПК підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 362, 364 ЦПК. Судове рішення не може переглядатись у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі якщо обставини, передбачені частиною другою статті 361 ЦПК, відсутні, а є підстави для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку або Верховним Судом України, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 361 ЦПК, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Також, із практики ЄСПЛ вбачається таке:

«42. Суд повторює, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

43. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

44. Ця справа стосується рішення щодо нового розгляду справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження. Така процедура сама по собі не суперечить принципові юридичної визначеності в тій мірі, в якій вона використовується для виправлення помилок правосуддя (див. рішення від 18 листопада 2004 року у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia), №. 69529/01, пп. 27-28, та рішення від 6 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v. Moldova № 2), № 19960/04, п. 46). Однак, Суд повинен визначити, чи була така процедура застосована у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції.» (вказане є цитатою рішення ЄСПЛ у справі «Желтяков проти України» (заява №4994/04) від 9.06.2011 року)».

Як вбачається матеріалів справи, ОСОБА_3 у своїй заяві посилається на те, що 16.02.2018 р. йому стало відомо про розбіжності в площах спірного житлового будинку АДРЕСА_1 та його вартості.

Як вбачається із матеріалів справи та правильно було встановлено і судом першої інстанції заявник по суті посилається на нові докази по справі, які встановлюють, на його думку, нові обставини, по суті інші ніж ті, що були встановлені судом у рішенні, про перегляд якого подано заяву.

Також, заявником не наведено жодних мотивів про те чому такі обставини не могли бути відомі йому під час розгляду справи, який завершився більш як три роки тому, та в чому полягали такі перешкоди.

Отримання певного висновку експертизи після розгляду справи не вказує на те, що обставини, які ним встановлені не могли бути встановлені при розгляді справи, зокрема, не вказує про те чому такий висновок не міг бути отриманий раніше в ході розгляду справи.

Крім цього, слід вказати про те, що ухвалою судового засідання, яка була занесена до протоколу судового засідання від 15.11.2018 р. було відмовлено у задоволенні клопотання заявника про витребування доказів, оскільки жодних доказів чинення перешкод (звернень особи ОСОБА_3 про надання для ознайомлення матеріалів цивільної справи №450/2282/16-ц та копіювання вказаного висновку, відмови у наданні матеріалів цивільної справи №450/2282/16-ц для ознайомлення) суду не надано, а відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України витребування доказів можливе лише, якщо учасник справи не може самостійно надати докази.

Зважаючи на вказане, обставини, які заявник вважав нововиявленими не слід вважати такими і відповідно судом першої інстанції правильно відмовлено у задоволенні заяви.

Крім цього, слід зазначити, що посилання апелянта на те, що суддя Мусієвський В.Є. прямо заінтересований у результаті розгляду заяви, оскільки він приймав рішення від 13.06.2014р. у справі №450/364/14-ц, яке він просив у своїй заяві переглянути та прийняти нове слід вважати необґрунтованим, оскільки така розглянута повноважним складом суду зважаючи на те, що відповідно до змісту ч. 13 ст. 33 ЦПК України, розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами здійснюється тим самим складом суду, який ухвалив рішення, що переглядається, якщо справа розглядалася суддею одноособово або у складі колегії суддів.

Також, згідно ч.5 ст. 37 ЦПК України, суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Пустомитівського районного суду від 13.06.2014 року залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 20 лютого 2015 року.

Також, судом правильно, втретє заявлений відвід протлумачено як зловживання процесуальними правами та вірно залишено без розгляду.

Вказаним доводи апеляційної скарги слід визнати необґрунтованими та таку відхилити, оскаржувану ж ухвалу слід залишити без змін, як таку, що відповідає обставинам, що мають значення та вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 06 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 26 червня 2019 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра