ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

20 червня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 734/177/18

Головуючий у першій інстанції Іванюк Т. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/65/19

Унікальний номер справи № 734/177/18

Головуючий у першій інстанції Іванюк Т.І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/65/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Харечко Л.К.,

суддів: Онищенко О.І., Скрипки А.А.,

секретар Поклад Д.В.,

учасники справи: позивач (відповідач) АТ Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК», відповідач (позивач) ОСОБА_1 Іванович,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 22 жовтня 2018 року у складі судді Іванюка Т.І., повний текст якого складено 26.10.2018 року у м. Козелець Чернігівської області,

В С Т А Н О В И В:

В січні 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», яке з 21.05.2018 року змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», звернулось з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг № б/н від 26.08.2016 року в загальній сумі 13 027 грн. 95 коп., з яких: 5 843 грн. 86 коп. - тіло кредиту, 2 128 грн. 36 коп. - відсотки за користування кредитом, 3 959 грн. 16 коп. - пеня, 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 596 грн. 57 коп. - штраф (процентна складова), також, позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати в розмірі 1 762 грн. 00 коп.

В березні 2018 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про визнання договору банківських послуг № б/н від 26.08.2016 року, який був укладений шляхом підписання анкети заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, недійсним на підставі ч. 1 ст. 225 ЦК України.

Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 16 березня 2018 року вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про визнання правочину недійсним прийняті до спільного розгляду з первісним позовом ПАТ Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 22 жовтня 2018 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задоволені, стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.08.2016 року в сумі 13 027 грн. 95 коп. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про визнання правочину недійсним відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судовий збір в сумі 1 762 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким відмовити ПАТ Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (АТ Комерційний банк «ПРИВАТБАНК») у задоволенні позову та задовольнити зустрічний позов ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального, процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доводи скарги зводяться до того, що суд всупереч положенням ст. 61 Конституції України, яка встановлює неможливість подвійного притягнення до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення, стягнув з відповідача (позивача) і пеню, і штрафи (фіксовану частину і процентну складову), також, нарахування Банком комісії за послуги, що супроводжують кредит (за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок споживача) є незаконним та порушує п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту.

Залишив суд поза увагою той факт, що ОСОБА_2 є особою з інвалідністю другої групи, що підтверджується відповідною довідкою серії МСЕ-ЧНВ № 272524, в зв`язку з чим, в порушення ст. 5 Закону України «Про судовий збір» стягнув з останнього на користь Банку судовий збір та не вирішив питання розподілу витрат при призначенні судової експертизи.

Відзив на апеляційну скаргу Акціонерним Товариством Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» не подавався. В судовому засіданні представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Вислухавши суддю доповідача, пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони 26.08.2016 року уклали кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав кошти в сумі 500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач (позивач) підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить його підпис в анкеті заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої і був відкритий картковий рахунок та видана кредитна (а. с. 6).

Згідно з п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг ОСОБА_2 зобов`язувався погашати заборгованість за кредитом, процентами, оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.

Пунктом 2.1.1.12.1 Умов та Правил сторонами було погоджено, що зобов`язання клієнта по поверненню тіла кредиту, процентів, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговими зобов`язаннями.

Відповідно до п. 2.1.1.3.3 Умов та Правил відповідач доручив Банку списувати кошти з карткового рахунку у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами Банку при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов`язань згідно п. 2.1.1.12.9, списувати з будь якого рахунку відкритого в Банку грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань.

Пунктом 1.1.7.1 Умов та Правил для призупинення або попередження будь-яких незаконних або не погоджених з Банком дій з карткою власник картки доручає Банку у будь-який час і без укладення будь-яких додаткових угод призупинити або припинити дію картки або відмовити в її продовженні, заміні або видачі нової картки.

Згідно з ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та отримав кредитну картку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» строком дії до 02/2020 року (а. с. 210). З приводу призупинення, припинення дії картки або відмови в її продовженні, заміні або видачі нової, останній до Банку не звертався.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Виходячи з зазначеного, колегія суддів вважає, що факт укладення сторонами кредитного договору, факт невиконання відповідачем (позивачем) належним чином зобов`язань за цим кредитним договором та наявність заборгованості у вигляді непогашеного кредиту, відсотків за користування кредитом, доведений та підтверджений наданими позивачем (відповідачем) доказами, про що також свідчить розрахунок заборгованості, виписка по особовому рахунку, скріншот (фото) екрану ПК з відділення АТ КБ «Приватбанк» з фотографією ОСОБА_2 (а. с. 5, 93-98).

Отже висновок суду в цій частині є правильним, проте, суд невірно застосував норми матеріального закону, притягнувши боржника до подвійної цивільно правової відповідальності.

Так, цивільно правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості.

У той час умовами кредитного договору сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів.

Отже, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Розрахунок заборгованості (а. с. 5) свідчить про те, що станом на 18.12.2017 року заборгованість ОСОБА_2 перед Банком склала 13 027 грн. 95 коп., з яких: 5 843 грн. 86 коп. тіло кредиту, 2 128 грн. 36 коп. відсотки за користування кредитом, 3 959 грн. 16 коп. пеня, 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 596 грн. 57 коп. штраф (процентна складова).

З врахуванням викладеного вище, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про притягнення ОСОБА_2 до подвійної цивільно правової відповідальності знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, в зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», тобто, стягненню з ОСОБА_2 підлягає: заборгованість за кредитом в сумі 5 843 грн. 86 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 2 128 грн. 36 коп., штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) в сумі 596 грн. 57 коп.

Також апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги в частині того, що суд першої інстанції неправомірно стягнув з ОСОБА_2 на користь Банку судовий збір в сумі 1 762 грн. 00 коп., адже боржник є особою з інвалідністю 2 групи і на нього розповсюджується пільга, передбачена п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому, судові витрати, понесені позивачем (відповідачем) при зверненні до суду першої інстанції підлягають компенсуванню за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою для недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені в ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи.

Під час розгляду справи судом першої інстанції за клопотанням представника ОСОБА_2 призначалась судова психіатрична експертиза, на вирішення якої ставилось питання, чи усвідомлював ОСОБА_2 значення своїх дій при укладенні кредитного договору, проте, у зв`язку з тим, що останній не провів оплату експертизи, ухвала суду була повернута з експертної установи без виконання.

Під час розгляду справи апеляційним судом, представником ОСОБА_2 повторно заявлялось клопотання про призначення судової психіатричної експертизи, але з підстав не оплати, експертиза проведена не була.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином відповідач (позивач) ОСОБА_2 не довів своїх позовних вимог та не надав належних і допустимих доказів того, що на момент укладення договору 26.08.2016 року він не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Обставини, з якими закон пов`язує застосування ч. 1 ст. 225 ЦК України не знайшли свого підтвердження ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції, оскільки підставою для визнання правочину недійсним може бути лише абсолютна неспроможність особи у момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій і керувати ними.

Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 22 жовтня 2018 року в цій частині повністю відповідає вимогам матеріального і процесуального закону.

Доводи апеляційної скарги в частині незгоди з умовою в договорі щодо нарахування Банком комісії за послуги, що супроводжують кредит, до уваги апеляційним судом не сприймаються, оскільки вони не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційної скарги не є підставою для скасування рішення суду, а тому до уваги не сприймаються.

Статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З врахуванням вищевикладеного, колегія суддів доходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та стягнення з останнього судового збору, в зв`язку з чим ухвалює нове рішення про часткове задоволення позову, а щодо відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним, то в цій частині рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 22 жовтня 2018 року в частині задоволення позовних вимог Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та стягнення з ОСОБА_2 на користь Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» судового збору скасувати.

Позов Акціонерного Товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.08.2016 року в сумі 9 068 (дев`ять тисяч шістдесят вісім) грн. 79 коп., з яких: 5 843 грн. 86 коп. заборгованість за кредитом, 2 128 грн. 36 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 596 грн. 57 коп. штраф (процентна складова).

В задоволенні решти позовних вимог Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» відмовити.

Судовий збір в сумі 1 762 грн. 00 коп., сплачений Акціонерним Товариством Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» за подання позову до суду першої інстанції, компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В іншій частині рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 22 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 25 червня 2019 року.

Головуючий: Судді: