Єдиний унікальний номер 236/917/19 Номер провадження 22-ц/804/1517/19

Номер провадження 22-ц/804/1517/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2019 року Донецький апеляційний суд в складі колегії:

судді- доповідача: Новікової Г.В.

суддів: Азевича В.Б., Корчистої О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в м. Бахмуті апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 01 квітня 2019 року (ухваленого під головуванням судді Саржевської І.В., повний текст судового рішення складено 01 квітня 2019 року) у цивільній справі № 236/917/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, зобов`язання нарахування єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що він перебував у трудових відносинах із відповідачем до 30.06.2017, звільнений за п.5ст.36 КЗпП України у зв`язку з переведенням до регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця». При звільненні за переводом відповідач частково виконав обов`язки щодо погашення заборгованості із заробітної плати за період лютий-червень 2016 року у сумі 24346,61 грн. Залишок до сплати становить 3277,55 грн.. Крім того, відповідач прийняв на себе зобов`язання по сплаті заробітної плати, податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, але у порушення вимог ч.2 ст. 6 Закону № 2464 не виконав обов`язків щодо подачі звітності до органу доходів і зборів, в результаті чого позивач позбавлений права на зарахування періоду з лютого по червень 2016 року включно, до страхового стажу, що необхідно для нарахування пенсії у належному обсязі.

Рішенням Краснолиманського міського суду від 01 квітня 2019 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати заробітної плати за період з лютого по червень 2016 року в розмірі 3277,55 гривень (без утримання із цієї суми передбачених законом податків та зборів);

зобов`язано АТ «Українська залізниця» нарахувати на суму заробітної плати ОСОБА_1 , за період з лютого по червень 2016 року в розмірі 23201,18 грн грн., зазначену в системі персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України, єдиний соціальний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування в порядку ч.2 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та сплатити цю суму єдиного соціального внеску на відповідний рахунок органу доходів і зборів за місцем обліку;

зобов`язано АТ «Українська залізниця надати до відповідного органу доходів і зборів за місцем обліку звітність у зв`язку з донарахуванням єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь держави судовий збір в розмірі 1536,80 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок) гривень.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду та відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи.

Зазначає, що сплата єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та подання звіту про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів, відповідачем в особі регіональної філії «Донецька залізниця» за лютий червень 2016 року за застрахованих осіб, які в цей період перебували у трудових відносинах з ДП «Донецька залізниця» суперечить нормам Закону «По збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове, оскільки відповідач в особі регіональної філії «Донецька залізниця» не є правонаступником ДП «Донецька залізниця». Тому тільки за наявності у відповідача установчих документів, які підтверджують правонаступництво регіональної філії «Донецька залізниця» у зв`язку із реорганізацією структури,зокрема ліквідацію ДП «Донецька залізниця», регіональна філія «Донецька залізниця» може взяти на себе обов`язки щодо сплати єдиного внеску за працівника ДП «Донецька залізниця» та відповідно відобразити такі нарахування у звіті.

Крім того, нарахування заробітної плати та інших виплат, подання вказаного вище звіту є неможливим, оскільки проводиться на підставі документів первинного обліку праці та заробітної плати: штатним розписом, розцінкам та нормам праці, табелем обліку використання робочого часу, розпорядженнями про надбавки та премії, за умови, що господарська діяльність здійснювалась. Однак відповідач втратив контроль над виробничими потужностями, зокрема в м. Дебальцеве починаючи з 20 березня 2017 року, що перешкоджало відповідачу виконувати свої зобов`язання перед працівниками згідно ст.. 47, 83, 115, 116 КЗпП України.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, ціна позову складає 3 277,55 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 ст. 94 КЗпП України передбачено, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини», заява N9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/«правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності.

Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Отже, законом передбачено, що при звільненні працівник одержує від підприємства, установи, організації всі суми, зокрема й заробітну плату, одержати яку він має право з урахуванням встановленого належним чином розміру заробітної плати.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до дублікату книжки НОМЕР_1 та вкладишу до нього АЕ № НОМЕР_2 , з 1985 року працював на різних посадах ст. Дебальцеве Донецької залізниці. 17.11.2014 прийнятий на посаду заступника начальника «Станція Дебальцеве-Сортувальна» Державного підприємства "Донецька залізниця"(а.с.13-28).

«Станція Дебальцеве-Сортувальна» Державного підприємства "Донецька залізниця" реорганізовано шляхом злиття у виробничий підрозділ «Станція Дебальцеве-Сортувальна» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», відповідно до Закону України «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» від 23.02.2012 р. № 4442-VI та постановою Кабінету Міністрів України «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»» від 25.06.2014 № 200.

Наказом №2535/Д11-ос від 30.06.2017 року позивача звільнено з роботи з 30.06.2017 року у зв`язку із переведенням до регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», зап.5 ст.36 КЗпП України.

Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу з Пенсійного фонду України форми ОК-5, що була сформована 10.01.2018 відносно позивача йому були нараховані але не виплачені суми заробітної плати: за лютий 2016 року- 4413,51 грн.; березень 2016 року- 4327,88 грн., квітень 2016 року- 3905,15 грн., травень2016 року-6002,26 грн.; червень 2016 року- 4552,38 грн., всього - 23201,18 грн.(а.с.33).

Згідно даних Лиманської ДПІ Слов`янсько-Лиманського управління Головного управління ДФС у Донецькій області від 25.03.2019 вбачається, що сума нарахованого доходу(заробітна плата) за 1 квартал 2016 року позивача становить 12348,33 гривень, сума утриманого податку 2222,70 гривень, інформація про доходи за 2 квартал 2016 року відсутня, за 3 квартал 2016 року сума нарахованого та виплаченого доходу(заробітної плати) становить 19039,79 гривень, сума утриманого та перерахованого податку становить 3427,15 грн.(а.с.44).

Як слідує з виписки по картковому рахунку № НОМЕР_3 (картка № НОМЕР_4 ) на ім`я ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на рахунок позивача було перераховано заробітну плату у сумі 4986,00 грн., 09.11.2016 року-у сумі 4986,00 грн., 21.02.2017року- третя частина за липень 2016 року у сумі 4986,00 грн..

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 перебував з відповідачем у трудових відносинах, при звільненні не отримав повного розрахунку, який підлягає стягненню з відповідача.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості із заробітної плати, суд першої інстанції правильно виходив із того, що відповідач, в порушення вимог ст. 116 КЗпП України, при звільненні з позивачем не провів остаточного розрахунку та не в повному обсязі виплатив заборгованість по заробітній платі за період з червня 2016 року та обґрунтовано стягнув на користь позивача суму заборгованості у розмірі 3 277,55 грн..

Крім того, згідно довідки наданої представником відповідача, про стан депонованої заборгованості по заробітній платі за період з 01.02.2016 року працівникам, що переведені з ДП «Донецька залізниця» до Донецької(Луганської) дирекції залізничних перевезень, сума прийнятої заборгованості по заробітній платі ОСОБА_1 складає 18235,55 грн., сума виплаченої заборгованості -14958,00 грн., залишок до виплати складає 3277,55 грн.(а.с.53)

Таким чином висновок суду першої інстанції підтверджується наданими позивачем копією трудової книжки, індивідуальними відомостями про застраховану особу форми ОК-5 станом на 10.01.2018 року, випискою по картковому рахунку за період 01.09.2016-01.04.2017 року, довідкою про стан депонованої заборгованості по заробітній платі (а.с.29-36).

При цьому посилання відповідача на відсутність первинної документації, як на підставу для відмови у нарахуванні та виплаті позивачу заробітної плати є необґрунтованими, оскільки обов`язок здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, а так само вести бухгалтерський, податковий облік, тощо, покладено на працедавця, а не на працівника.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, відповідно до якої, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, суд обґрунтовано визнав належними та допустимими доказами надані позивачем розрахунки заборгованості заробітної плати. Крім того відповідачем не надано ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції доказів на спростування наданих позивачем доказів та на відсутність заборгованості перед позивачем.

Правильно суд дійшов до висновку про те, що при виплаті заборгованості по заробітній платі підлягають нарахування та перерахуванню суми страхових внесків згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Рішення суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі відповідає встановленим у справі фактичним обставинам, вимогам матеріального і процесуального права.

Доводи про те, що тільки за наявності у відповідача установчих документів, які підтверджують правонаступництво регіональної філії «Донецька залізниця» у зв`язку із реорганізацією структури,зокрема ліквідацію ДП «Донецька залізниця», регіональна філія «Донецька залізниця» може взяти на себе обов`язки щодо сплати єдиного внеску за працівника ДП «Донецька залізниця» та відповідно відобразити такі нарахування у звіті є безпідставними.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року №200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», прийнятою відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», вирішено утворити публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, у тому числі на базі Державного підприємства «Донецька залізниця» згідно додатку №1.

Також Кабінет Міністрів України своєю постановою від 2 вересня 2015 року за №735 затвердив Статут ПАТ «Українська залізниця», відповідно до якого товариство є правонаступником усіх прав та обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

21 жовтня 2015 року в Єдиному державному реєстрі проведено державну реєстрацію ПАТ Українська залізниця. ДП « Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2018 року №938, змінено тип публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та перейменованого його в акціонерне товариство «Українська залізниця».

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновкам суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покладаються на відповідача.

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 3277,55 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст.368,369, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.

Рішення Краснолиманського міського суду від 01 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: