Постанова

Іменем України

27 червня 2019 року

м. Київ

справа № 755/12825/16-ц

провадження № 61-25004 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Кривцової Г. В.,

Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

заявники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;

заінтересована особа - публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»;

особа, яка подала апеляційну та касаційну скарги - Асоціація українських банків;

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Асоціації українських банків на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 17 жовтня 2017 року у складі судді

Оніщука М. І.,

ВСТАНОВИВ :

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою про скасування рішення Постійного діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 18 лютого 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») до них про стягнення заборгованості.

Заява мотивована тим, що у справі № 2050/14 рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 18 лютого 2015 року стягнуто солідарно з них, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заборгованість за кредитним договором у розмірі 6 427 864 грн 22 коп. та третейський збір у розмірі 25 500 грн.

Зазначали, що їх не було повідомлено про розгляд справи у третейському суді, а також спір не підсудний третейському суду, посилаючись на Закон України «Про захист прав споживачів».

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили суд скасувати рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 18 лютого 2015 року у справі № 2050/14 за позовом

ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Короткий зміст судових рішень першої інстанції

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16 вересня 2016 року заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків

від 18 лютого 2015 року у справі № 2050/14 за позовом публічного акціонерного банку «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено.

Рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 18 лютого 2015 року у справі 2050/14 за позовом публічного акціонерного банку «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості скасовано.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 03 квітня 2017 року апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задоволено частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 16 вересня 2016 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції

Ухвалою Дніпровського районного суду від 14 вересня 2017 року заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено.

Рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 18 лютого 2015 року у справі 2050/14 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості скасовано.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що спір виник щодо стягнення заборгованості за споживчим кредитом, тому згідно з пунктом 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди» не підвідомчий третейському суду, що є підставою для скасування його рішення відповідно до пункту 1 частини другої статті 389-5 ЦПК України (у редакції 2004 року).

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 17 жовтня 2017 року у прийнятті апеляційної скарги Асоціації українських банків на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 14 вересня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків відмовлено. Апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що Асоціація українських банків

не є стороною у справі. У матеріалах справи відсутні докази того, що оскаржуваною ухвалою Дніпровського районного суду від 14 вересня

2017 року вирішено питання про права та обов`язки Асоціації українських банків, у зв`язку з чим відсутні підстави для прийняття апеляційної скарги.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Асоціація українських банків, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду їхньої апеляційної скарги.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2017 року касаційне провадження

у вказаній справі відкрито та витребувано її з суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України

у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судова справа передана судді-доповідачу.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків негативним чином впливає на ділову репутацію Асоціації українських банків, у зв`язку з чим вона має бути залучена до розгляду у цій справі та має право на апеляційне оскарження ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 14 вересня 2017 року.

Доводи осіб, які подали відзиви на касаційну скаргу

У січні 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали відзив на касаційну скаргу Асоціації українських банків, у якому зазначили, що суд апеляційної інстанції, вірно застосувавши норми ЦПК України (2004 року), дійшов правильного висновку, що ухвалою суду першої інстанції права та обов`язки Асоціації українських банків не вирішувалось. Просили залишити касаційну скаргу без задоволення.

1. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що ухвала суду апеляційної інстанції ухвалена з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цього висновку не спростовують.

Касаційна скарга Асоціації українських банків задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із вимогами частини першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 18 лютого 2015 року, яким стягнуто з них на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що справа не підвідомча третейському суду, посилаючись на Закон України «Про захист прав споживачів».

У справах про оскарження рішення третейського суду та про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду особами, які беруть участь у справі, є учасники третейського розгляду, особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов`язки, треті особи, а також представники цих осіб (частина четверта статті 26 ЦПК України (2004 року).

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (частина перша статті 292 ЦПК України (2004 року).

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» судам роз`яснено, що при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК України (2004 року) права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов`язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК України (2004 року) постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, встановивши, що ухвалою суду першої інстанції

не вирішувалися питання про права, інтереси та (або) обов`язки Асоціації українських банків, дійшов обґрунтованого висновку про відмову

у прийнятті апеляційної скарги Асоціації українських банків та повернення її заявникові.

Посилання у касаційній скарзі на те, що скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків негативним чином впливає на ділову репутацію Асоціації українських банків є безпідставні з огляду на таке.

Оскаржуване судове рішення повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків особи, яка його оскаржує, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. При цьому рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб.

Будь-який інший правовий зв`язок між заявником і сторонами спору не дає правових підстав для апеляційного оскарження судового рішення.

Як убачається із матеріалів справи Асоціація українських банків не є стороною у спірних правовідносинах і ухвалене судове рішення ніяким чином не впливає на їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, а сторона чиїх прав це може стосуватися, а саме ПАТ «Укрсоцбанк», судове рішення суду першої інстанції не оскаржив.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, яким суд апеляційної інстанції надав належне обґрунтування, а переоцінка доказів згідно з положеннями статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Асоціації українських банків залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 17 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова

Д. Д. Луспеник