Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2019 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Фастовця В.М.,

за участі

секретаря судового засідання Гавриленко В.В.,

представників

позивача ОСОБА_1 ,

відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Лисичанську цивільну справу за позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до комунального підприємства «Лисичанська житлово - експлуатаційна контора № 5», ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, -

У С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому, після уточнення позовних вимог та кола відповідачів /а.с.175-176/, просили стягнути солідарно з відповідачів завдану матеріальну шкоду в розмірі 11067 грн. та моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_5 за договором купівлі - продажу є власником приміщення «Зоомагазин», яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , розташованого на першому поверсі 4 - поверхневого житлового будинку. ОСОБА_6 за договором купівлі - продажу є власником приміщення «Зал комп`ютерних ігор», яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , розташованого на першому поверсі 4 - поверхневого житлового будинку. 07.01.2016 позивачі виявили, що стеля у вказаних приміщеннях змокла та прогнулась, у зв`язку з чим викликали аварійну службу, яка встановила, що стався порив системи опалення у АДРЕСА_1 , яка розташована над приміщеннями позивачів. Для підтвердження факту затоплення приміщень комісія КП «ЛЖЕК № 5» у складі: начальника ВДО Апинчук Н.М. , майстра ОСОБА_10 , в присутності позивачів та власника квартири № 6 був складений акт № 3 «Про затоплення приміщення». За висновками комісії встановлено, що власник квартири № 10 ОСОБА_7 , шляхом демонтажу повітрозбірника і встановленням клапану для автоматичного розвоздушування, здійснив несанкціоноване втручання в систему центрального опалення, змінивши проектно - монтажну схему. Дані дії призвели до скупчення повітря у стояку та розморожування радіатора у квартирі № 6 , що стало причиною затоплення. В результаті чого позивача було завдано матеріальну та моральну шкоду, яку просять стягнути з відповідачів.

Позивачі в судове засідання не з`явились, подали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали.

Представник позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_11 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, проси задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним в уточненій позовній заяві.

Представник відповідача КП «ЛЖЕК № 5» - Ткаченко С.О. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, зазначила, що позивачами не надано жодного доказу настання причинного зв`язку між протиправними діями чи бездіяльністю підприємства та настанням затоплення квартири позивачів.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, надав письмовий відзив, в якому зазначив, що самовільно клапан розвоздушування не встановлював, він був встановлений на підставі технічних умов КСП «Лисичанськтепломережа». Порив труб відбувся в квартирі, яка розташована під його квартирою. Вважає, що його вини у затопленні приміщення позивачів немає.

Представник відповідача ОСОБА_7 - ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, покази свідків, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з`ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 є власником вбудованого приміщення магазину, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 4 - поверхневого житлового будинку на підставі договору купівлі - продажу нерухомого майна від 30.09.2011 /а.с.6/.

ОСОБА_6 є власником вбудованого приміщення залу комп`ютерних ігор, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 4 поверхневого житлового будинку на підставі договору купівлі - продажу нерухомого майна від 30.09.2011 /а.с.7/.

Згідно довідки КП «ЛЖЕК № 5» вбачається, що балансоутримувач КП «ЛЖЕК № 5» несе витрати з обслуговування та утримання житлового будинку (будівлі), що перебуває на його балансі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також утримання прилеглої території. Станом на 22.03.2017 договірні відносини між КП «ЛЖЕК № 5» та власником приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні /а.с.149/.

Таким чином, будинок АДРЕСА_1 перебуває на балансі КП «ЛЖЕК № 5», яке визначене виконавцем вищезазначених житлово-комунальних послуг.

Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що 07 січня 2016 р. сталося залиття приміщень «Зал комп`ютерних ігор» та «Зоомагазин», власниками яких є позивачі.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду позивачі зазначають, що фактом залиття квартири їм спричинено відповідну шкоду: матеріальну, яка пов`язана із необхідністю усунення наслідків залиття шляхом проведення відповідних ремонтних робіт, та моральну, яка полягає у негативних емоціях і переживаннях з приводу залиття приміщень та пошкодження майна, пов`язані з цим додаткові зусилля для відновлення попереднього становища.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди.

Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Правовідносини між сторонами є деліктними, оскільки виникли у зв`язку із спричиненням шкоди, а тому регулюються Главою 82 ЦК України.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

Пленум Верховного Суду України у абз. 1 п. 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6 (з наступними змінами) наголосив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Таким чином, із змісту наведених норм права випливає, що для застосування вимог ст. 1166 ЦК України суд повинен встановити наявність певних обставин, а саме - якими саме неправомірними діями відповідача було заподіяно шкоду позивачу і чи є між цими діями та шкодою безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Наявність (відсутність) зазначених обставин суд повинен встановити за допомогою належних доказів. При цьому суд повинен оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Конкретні доказові презумпції передбачені нормами матеріального права.

Так, особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги - факт завдання шкоди (збитків) відповідачем та обґрунтувати її розмір. Саме до цього зводяться правові висновки щодо застосування норм права, що висловлені Верховним Судом України в постанові від 03 грудня 2014 року N 6-183цс14.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають, що ними 07.01.2016 виявлено, що приміщення «Зоомагазин» та «Зал комп`ютерних ігор», які належать позивачам, залиті водою внаслідок проникнення її з квартири, яка розташована над їх приміщеннями.

На підтвердження наведеної обставини надали акт від 13.01.2016 про підтвердження факту аварії залиття приміщень, який складений та підписаний комісією у складі: начальника дільниці ВДО Апичук Н . М., майстрів ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , в присутності заявників ОСОБА_14 , ОСОБА_5 , мешканця кв. № 6 ОСОБА_15 /а.с.10/.

З наданого акту вбачається, що власник квартири № 10 ОСОБА_7 , шляхом демонтажу воздухозбірника та встановлення клапану для автоматичного розвоздушування, здійснив несанкціоноване втручання в систему центрального опалення, змінивши проектно -монтажну схему. Такі дії ОСОБА_7 привели до завоздушування стояку і розморожуванню радіатора квартири № 6, що і є причиною затоплення.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 р. № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил).

В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Разом з цим, відповідно до п.5 технічних умов №329 на облаштування індивідуального опалення, виданих відповідачу ОСОБА_7 КП «Лисичанськтепломережа» (а.с.135, 219-224), було передбачено встановлення на стояках останнього поверху арматури випуску повітря.

З фотографій радіаторів системи опалення у АДРЕСА_1 візуально вбачається, що вони знаходяться у незадовільному стані (а.с.186-188). Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 в судовому засіданні підтвердили вказану обставину та те що на фото дійсно радіатори кв. №6 .

Аналізуючи сукупність наведених доказів, суд без проведення спеціального дослідження (експертизи) не може прийняти акт про затоплення приміщення від 13 січня 2016 р. к якості достатнього доказу причин залиття та визначення винної у цьому особи, а тому відмовляє у задоволенні позову до відповідача ОСОБА_7 .

Відповідно до п.1 затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2015 р. Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги).

Згідно п.32 п.п.18 Правил виконавець зобов`язаний відшкодовувати збитки, завдані майну та/або приміщенню споживача та/або членів його сім`ї, шкоду, заподіяну його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання послуг, а також моральну шкоду в порядку та розмірі, які визначаються відповідно до законодавства і договору.

З наведених положень випливає, що відповідальність за неналежне надання послуг з теплопостачання лежить на виконавцеві таких послуг. Але суду не надані докази того, що КП «ЛЖЕК №5» є виконавцем послуг з теплопостачання.

Окрім того, відповідно до п. 22 Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, точкою розподілу, в якій здійснюється передача послуги з постачання гарячої води від виконавця споживачеві, є точка після першої водозапірної арматури на відгалуженні від стояка у квартирі споживача послуг у багатоквартирному будинку.

Тобто внутрішньобудинкові системи гарячого опалення, які обслуговуються виконавцем, закінчуються на зазначеній точці розподілу.

Тому суд не приймає посилання позивачів на Типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою КМУ №529 від 20.05.2009 р., як такий, що є загальним відносно до спеціального договору про надання послуг з теплопостачання, і відмовляє у задоволенні позову до КП «ЛЖЕК №5».

Що стосується пред`явлення позовних вимог до ОСОБА_8 то суд зазначає, що згідно наданих приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Жихар В.М. документів, з заявою про прийняття спадщини у виді квартири АДРЕСА_2 , після смерті ОСОБА_18 (а.с.158,159, 161) звернулась ОСОБА_15 . Тобто ОСОБА_8 є неналежним відповідачем по справі, оскільки не є власником квартири, і суд відмовляє у задоволенні позову до нього.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.10, 12, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_6 , ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_7 до комунального підприємства «Лисичанська житлово - експлуатаційна контора № 5», , розташоване за адресою: Луганська область, м. Лисичанськ, кв. Дружби народів, буд. 34, ОСОБА_7 , який проживає за адресою: АДРЕСА_8 , ОСОБА_8 , який проживає за адресою: АДРЕСА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Луганського апеляційного суду шляхом подання до Лисичанського міського суду апеляційної скарги у 30-тиденний строк з моменту складення повного тексту рішення 14 червня 2019 р..

Суддя: