Ухвала

18 червня 2019 року

м. Київ

справа № 728/1986/18

провадження № 61-9191ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В. розглянув заяву ОСОБА_1 про застосування заходів процесуального примусу у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області, Державної казначейської служби України про стягнення компенсації за порушення встановленого законом строку перерахування коштів, інфляційне збільшення сум матеріальної шкоди, за касаційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 15 січня 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 15 квітня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Державної казначейської служби України на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 15 січня 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 15 квітня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Верховного Суду від 21 травня 2019 року відмовлено Державній казначейській службі України у відкритті касаційного провадження на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 15 січня 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 15 квітня 2019 року, оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалені у малозначній справі, вони не підлягають касаційному оскарженню.

У червні 2019 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про застосування до Державної казначейської служби України заходів процесуального примусу, передбачених статтями 144, 148 ЦПК України.

Заява ОСОБА_1 обґрунтована тим, що Державною казначейською службою України свідомо проігноровано приписи постанови Чернігівського апеляційного суду від 15 квітня 2019 року про те, що постанова оскарженню не підлягає.

Відповідно до пункту 11 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно із частиною першою статті 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Відповідно до статті 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин; невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзиви, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк; порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу.

Під час вирішення цієї зави Верховний Суд взяв до уваги, що заявником не наведено обґрунтованих підстав та не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували вчинення Державною казначейською службою України дій, які б могли бути розцінені судом як недобросовісне виконання процесуальних обов`язків.

Керуючись статтями 143, 148 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про застосування заходів процесуального примусу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Черняк