Справа № 138/1048/18
Провадження №:2/138/82/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого, судді: Цибульського О.Є.,

з участю: секретаря Політанської Т.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заподіяної матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Могилів-Подільський міськрайонний суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заподіяної матеріальної шкоди, мотивуючи тим, що він є власником земельного паю площею 2,6891 га, та земельного паю площею 1,70 га, які розташовані в землях Озаринецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області. Вказані земельні паї знаходяться в одному масиві. Весною 2017 року він провів посів кукурудзи на належних йому земельних ділянках. Після дозрівання кукурудзи у нього не було можливості зібрати врожай, тому що постійно йшли дощі, неможливо було заїхати на поле і збирати врожай, крім цього кукурудза була мокрою і тому не підлягала до зберігання, а просушувати її у нього немає де. Він дочекався морозів, щоб кукурудза вимерзла, та в подальшому її зібрати. 14 січня 2018 року його знайомий ОСОБА_5 повідомив йому про те, що ОСОБА_3 своїми транспортними засобами спочатку зрізав кукурудзу, а потім її переорав, чим спричинив йому значних матеріальних збитків. Позивачем було придбано насіння кукурудзи в кількості 5 посівних одиниць, що становить 5 тон і одну тону аміачної селітри для обробітку. Також були затрачені кошти на посів, обробіток, оплату найманої робочої сили. Позивач намагався врегулювати спірне питання з відповідачем, який спочатку погодився вирішити спір мирним шляхом, а потім відмовився, що спонукало позивача звернутися із заявою про вчинення злочину до Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області і 15 березня 2018 року отримав відповідь, що відділ не вбачає в діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, а мають місце цивільно-правові відносини. Позивач вважає, що діями ОСОБА_3 йому спричинено матеріальної шкоди в розмірі 122760 грн., яка є вартістю врожаю кукурудзи. А тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь завдану йому матеріальну шкоду в розмірі 122760 грн., та понесені ним судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні просили в задоволенні позовних вимог відмовити, з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву, так як діями відповідача ніякої шкоди позивачу не завдано, оскільки під час оранки врожаю кукурудзи знищено не було, а між сторонами був договір про укладення договору оренди вказаної земельної ділянки.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що з 01.05.2017 по 01.10.2017 він пас корови біля земельної ділянки, яка належить позивачу. Він бачив, що на полі росла кукурудза. Коли позивач саджав кукурудзу він помагав йому, вивантажував насіння кукурудзи, селітру. В грудні місяці 2017 року він на полі позивача не був.

Свідок ОСОБА_7 , в судовому засіданні пояснив, що він працює трактористом в ФГ «Агро-ВІТ», керівником якого є ОСОБА_3 . В грудні 2017 відповідач по справі сказав йому, щоб він поїхав на поле, яке належить позивачу та подивився, чи є урожай на полі. При огляді поля, він повідомив ОСОБА_3 , що на полі, крім бур`яну, і маленької кукурудзи без качанів, нічого не має. Після чого він своїм трактором збив бур`яни перед оранкою. Якщо на полі була кукурудза, він не зміг на тракторі збити бур`ян.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що він працює у відповідача трактористом. В грудні 2017 він отримав розпорядження відповідача про оранку земельної ділянки, яка належить позивачу. Урожаю на полі не було.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що навесні 2017 він допомагав позивачу сіяти кукурудзу на його полі на території Вендичанської селищної ради Могилів-Подільського району. Хто збирав врожай і в якій кількості йому не відомо.

Заслухавши учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав:

як вбачається з матеріалів справи, позивач є власником земельного паю площею 2,6891 га, та земельного паю площею 1,70 га, які знаходяться на території Вендичанської селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області, що підтверджується державними актами на право власності на земельні ділянки серії НОМЕР_1 від 07 серпня 2001 року, та серії НОМЕР_2 від 09 липня 2008 року (а.с.7,8).

Згідно довідки виконкому Вендичанської селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області №128 від 24.01.2018, зі слів ОСОБА_1 вказані земельні ділянки були засіяні у 2017 році кукурудзою (а.с.9).

Згідно довідки Могилів-Подільського управління агропромислового розвитку від 23.01.2018 №1-10/36, урожайність кукурудзи на зерно по Могилів-Подільському району за 2017 рік складає 60,2 центнери з гектара, середньозважена закупівельна ціна кукурудзи на зерно за оперативними даними станом на 19.01.2018 складає 4650 грн./тонна (а.с.10).

Згідно довідки голови ФГ «Явір» від 27.03.2018 №1, фермерське господарство дійсно в рахунок позики відпустило ОСОБА_1 насіння кукурудзи в кількості 5 п.о. і одну тону аміачної селітри (а.с.11).

Позивач звернувся із заявою про вчинення злочину до Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області і 15 березня 2018 року отримав відповідь, що відділ не вбачає в діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, а мають місце цивільно-правові відносини (а.с.12-13,14). Згідно довідки інспектора СРПП №1 Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області «Про результати розгляду повідомлення ОСОБА_1 з приводу виорання земельної ділянки без дозволу ОСОБА_3 », працівниками поліції встановлено, що між даними особами дійсно існувала домовленість з приводу передачі земельної ділянки в оренду ОСОБА_3 , однією з умов усної домовленості був той факт, що після закінчення збору кукурудзи, яка росла на даній ділянці, новий власник одразу ж приймається за обробіток з метою вирощування нових сільськогосподарських культур. На початку грудня 2017 ОСОБА_3 повідомив своїх найманих працівників, що в разі відсутності на вказаній ділянці землі кукурудзи, вони можуть негайно прийнятися до обробітку землі, що ними і було зроблено. Проте, ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_3 , що кукурудзи він не збирав, а отже ОСОБА_3 порушив умови усної домовленості. З даного приводу між ними виник спір (а.с.15).

Зазначені обставини, які встановлені під час розгляду повідомлення ОСОБА_1 з приводу виорання земельної ділянки без дозволу ОСОБА_3 , сторонами в судовому засіданні не заперечувалися. Проте позивачем в судовому засіданні не доведено той факт, що ОСОБА_3 дійсно переорано врожай кукурудзи, яка йому належить, а з наданих позивачем фотознімків (а.с.102-106) лише вбачається, що на деякій ділянці поля наявні декілька стебел кукурудзи. Дані фотознімки не можуть свідчить про те, що весь врожай кукурудзи було переорано, оскільки в такому випадку між яровим ячменем виросли б не декілька рослин кукурудзи.

Дані твердження позивача також спростовуються наданим відповідачем відзивом на позовну заяву та наступними доказами:

актом обстеження земельної ділянки від 01.06.2018 про наявність на полі сходів ярого ячменю та відсутність сходів кукурудзи та фототаблицями до нього (а.с.37,38,51-58), підтвердженням Вендичанської селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області №02-18 від 31.05.2018, про те, що належні ОСОБА_1 земельні ділянки розташовані в різних польових масивах, а відомостями про посіви проведені ОСОБА_1 на даних земельних ділянках селищна рада не володіє (а.с.40); інформацією Могилів-Подільського управління агропромислового розвитку райдержадміністрації №1-10/197 від 29.05.2018 про те, що згідно оперативної інформації по формі №4 с/г та формі 29 с/ г за АДРЕСА_2 рік за громадянином ОСОБА_1 звітність відсутня (а.с.42); виготовлені документи для укладання договору оренди землі (а.с.43-46).

Відповідно до ст. 55 Конституції України та положень ст. ст. 4, 13, 19, 79 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Стаття 22 ЦК України передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

3. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Відповідно до статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Отже для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК необхідно довести такі факти:

а) Неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії.

б) Наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі.

в) Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

г) Вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи зібрані в судовому засіданні докази, враховуючи вище викладене, а також те, що позивачем не доведено неправомірність поведінки відповідача та заподіяння йому матеріальних збитків, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Крім того на підставі ст.141 ЦПК України, оскільки в задоволенні позову відмовлено, суд стягує з позивача на користь відповідача понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн. (а.с.132).

Керуючись ст. 22, 1166 ЦК України, ст. 4, 12, 13, 19, 79, 81, 89, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заподіяної матеріальної шкоди- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судові витрати пов`язані з розглядом справи, а саме за надану професійну правничу допомогу в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: