Справа № 362/3312/18
Провадження № 2/362/410/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2019 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кравченко Л.М.,

з участю секретаря Шаблій Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 81890,41 гривень.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 06.02.2010 р., згідно якої отримав кредит у розмірі 1200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік.

Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту та сплаті відсотків за договором кредиту не виконує, в зв`язку з чим, станом на 29.05.2018 р. у нього виникла заборгованість за кредитом у вищевказаному розмірі, що порушує права позивача, а тому позивач просить суд задовольнити позовні вимоги повністю та стягнути вказану суму заборгованості та судові витрати понесені позивачем при подачі позову до суду.

11.12.2018 р. відповідач подав до суду заперечення на позовну заяву, в яких зазначив, що кредитний договір він з позивачем не укладав і з умовами його ознайомленим не був Вважає, що заява анкета від 06.02.2010 р. не є кредитним договором. Картку він отримував як агент банку, він розміщував на своїх інтернет ресурсах банери банку, і по його ссилках люди отримували кредитні картки, за які йому мали нараховувати бонуси. Коли отримав картку на її рахунку було 500 грн., графік погашення кредиту він не отримував. Наданий банком розрахунок вважає необґрунтованим і неправильним, не містить платежу, здійсненого 23.10.2015 р. також вказує про пропуск позивачем строку позовної давності. Зазначив, що позивач не інформував його про створення заборгованості, а з отриманих 500 грн. нарахував 71390,05 грн., що вважає безпідставним.

Представником позивача на адресу суду направленні пояснення, в яких зазначає, що із поданої заяви-анкети від 06.02.210 р. чітко вбачаються всі персональні дані ОСОБА_1 , який особистим підписом засвідчив , що він згоден з тим, що ця заява разом з разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг , а також Тарифами становить між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. Він ознайомився і згоден з умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Також надає суду виписку з карткового рахунку, з якого чітко вбачається, що відповідачу встановлено кредитний ліміт, він користувався грошима, отримав кошти через банкомат, отримав кредитну карту «Універсальна». З розрахунку заборгованості та виписки по рахунку вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором . також зазначає, що строк позовної давності у даній справі не порушений, тому підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір б/н від 06.02.2010 року, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 1200 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умовами якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Даний кредит надавався на підставі умов та правил надання клієнтам платіжних карток, а також інших банківських послуг, вказаних в заяві і в пам`ятці.

Оскільки відповідач погодився з умовами,запропонованими банком, про що свідчить його підпис на анкеті-заяві від 06.02.2010 р., суд вважає підтвердженим факт укладення між сторонами кредитного договору, форма і зміст якого не суперечать чинному законодавству України.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5. «Умов та правил надання банківських послуг» позичальник зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Також відповідач надав згоду, що відповідно до п. 2.1.1.7.6. «Умов та правил надання банківських послуг», у разі порушення нею термінів платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків та комісії.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В пункті 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», судам роз`яснено, що договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами).

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит.

Вказане стверджується випискою по рахунку ОСОБА_1 за період з 01.02.2010 р. по 16.01.2019 р., з якої чітко вбачається систематичне зняття коштів та періодичне погашення коштів за прострочений кредит.

Однак, відповідач свої зобов`язання по договору не виконує належним чином, чим порушує умови договору та норми цивільного законодавства, зокрема ст. ст. 526, 1054 ЦК України. Погіршення матеріального стану відповідача та не можливість погашати кредит не звільняє його від взятих на себе зобов`язань за договором.

Як вбачається з наданого розрахунку заборгованості, станом на 29.05.2018 р. заборгованість за кредитом складає 1194,81 гривень, заборгованість по нарахованим відсоткам за користування кредитом 71406,82 гривень, заборгованість за комісією 4913,05 грн., штраф 4375,73 гривень, а всього заборгованість у розмірі 81890,41 гривень.

Суд бере до уваги та покладає в основу мотивування рішення розрахунок заборгованості, наданий позивачем і вважає такий вірним, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 81890,41 гривень.

Враховуючи викладене, аналізуючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином не виконав умов кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті процентів, на стягнення якої позивач має право, тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Інших даних, що спростовували б невиконання відповідачем умов кредитного договору, суду не надано.

Щодо строку позовної давності, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 257-258 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, а щодо окремих видів вимог, зокрема про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність строком - один рік.

Згідно ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Отже, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов`язання, тобто строку виконання зобов`язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Останній платіж відповідача за Договором кредиту було здійснено 23.10.2015 р., що вбачається з розрахунку заборгованості та випискою по рахунку ОСОБА_1 з відображеною датою повернення коштів.

З вказаним позовом до ОСОБА_1 позивач звернувся 22.06.2018 р., тобто в межах визначеного законом трирічного строку позовної давності.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Згідно зі ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відтак, відповідачем не доведено обставин, на які він посилався в обґрунтування своїх заперечень щодо позову, у зв`язку з чим суд приходить до переконання про обгрунтованість позову та його задоволення.

Також судом приймається до уваги відомості щодо зміни типу акціонерного товариства позивача, який змінив своє офіційне найменування з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Розподіл судових витрат між сторонами вирішити за правилами ст. 141 ЦПК України, стягнувши суму судового збору у розмірі 1762,00 гривень з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 526, 634, 1054 ЦК України, ст.ст. 141, 280-282, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 ), на користь АТ «Комерційний Банк «Приватбанк» () заборгованість за кредитним договором № б/н від 06.02.2010 р. у розмірі 81890 (вісімдесят одна тисяча вісімсот дев`яносто) гривень 41 (сорок одна) коп., з яких: заборгованість за кредитом складає 1194,81 гривень, заборгованість по нарахованим відсоткам за користування кредитом 71406,82 гривень, заборгованість за комісією 4913,05 грн., штраф 4375,73 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Комерційний Банк «Приватбанк» () судові витрати в розмірі 1762,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Л.М.Кравченко