Справа № 713/707/19
Провадження №2/713/348/19
01.07.2019 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Кириляк А.Ю., за участі секретаря Матейчук Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вижниця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням ,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В позові вказував, що ОСОБА_1 є власницею житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований у АДРЕСА_1 , що підтверджується нотаріально-посвідченим договором купівлі-продажу від 17.12.2013 року, який укладений між нею та відповідачем, а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.12.2013 року відповідно до якого право власності на вказаний вище об`єкт відповідним чином зареєстроване. Також, є власником і земельної ділянки за вказаною вище адресою, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується договором купівлі-продажу від 17.12.2013 року.
Місце проживання відповідача на момент продажу будинку і на даний час зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується даними книг погосподарського обліку. Фактичне місце перебування та проживання відповідача на даний час мені не відомо.
На момент продажу житлового будинку відповідач не проживав у житловому будинку, оскільки на той час перебував у місцях позбавлення волі, а саме в ДУ «Сокирянська виправна колонія №67» у період часу з 19.04.2011 року по 15.05.2014 року .
Разом з тим, відповідно до даних акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 18.03.2019 року, який затверджений Лукавецьким сільським головою при обстеженні будинку у АДРЕСА_2 . Лукавці АДРЕСА_1 8 виявлено, що зареєстрований у ньому громадянин ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в даний час не проживає у будинку, речі відсутні. Даний громадянин не проживає у будинку з 2004 року.
Таким чином, відповідач втратив право на користування житловим будинком, оскільки фактично з 15.05.2014 року без поважних причин відсутній за зареєстрованим місцем проживання.
Реєстрація до будинку відповідача завдає їй суттєвих матеріальних збитків в зв`язку з тим, що вона несе додаткові витрати за комунальні послуги, оскільки за утримання даного житла та прибудинкової території сплачує відповідно до кількості осіб зареєстрованих в будинку.
Просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) таким, що втратив право користування житловим будинком з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 номером АДРЕСА_1 .
Позивачка ОСОБА_1 в адресованій суду заяві просить розглянути справу у їх відсутність , позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі.
У судове засідання відповідач, ОСОБА_2 не з`явився. Про дату, час, місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Відзив на позов не надав. Клопотань з приводу участі у розгляді справи суду не надходило.
Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.
З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, судом встановлено наступне.
Слід зауважити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно положень ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Судом встановлено, що позивач власницею житлового будинку, що розташований у АДРЕСА_1 , що підтверджується нотаріально-посвідченим договором купівлі-продажу від 17.12.2013 року, який укладений між нею та відповідачем, а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.12.2013 року відповідно до якого право власності на вказаний вище об`єкт відповідним чином зареєстроване.
Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .
Факт того, що відповідач з 2004 року не проживає по місцю реєстрації підтверджується актами обстеження матеріально-побутових умов проживання від 18.03.2019 року.
Згідно пп.1-4 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Відповідно до п.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до правил ст. ст. 163, 72 ЖК України наймач або члени його сімї можуть бути визнані судом такими , що втратили право користування жилим приміщенням , зокрема за умови , що вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши вимоги цивільного судочинства, вирішив справу відповідно до закону. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно, всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР " Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року", Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності та право приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплено право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Своїм не проживанням у будинку відповідач обмежує права позивача, як власника будинку, розпоряджатися своєю власністю.
За таких обставин, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.
Крім того, позивач не наполягає на стягненні з відповідача судового збору.
Керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст.12, 16, 317, 319, 383, 391, 405 , ЦК України, ст.ст.4, 12, 13, 76-81, 141, 247 ч.2, 258-259, 263-265, 268, 354, ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням ,- задовольнити .
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) таким, що втратив право користування житловим будинком з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 .
Рішення суду може бути оскаржене до Чернівецького апеляційного суду через Вижницький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя А. Ю. Кириляк