Постанова

Іменем України

19 червня 2019 року

м. Київ

справа № 264/4398/16-ц

провадження № 61-41550св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчук М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 квітня 2018 рокуу складі судді Кузнецова Д. В. та постанову апеляційного суду Донецької області від 21 червня 2018 року у складі колегії суддів: Баркова В. М., Биліни Т. І., Мальцевої Є. Є.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати неправомірними дії приватного акціонерного товариства СК «Альфа Страхування» (далі - ПрАТ СК «Альфа Страхування») щодо відмови у визнанні факту страхового випадку та у виплаті страхового відшкодування, а також зобов`язати відповідача визнати страховим випадком дорожньо-транспортну пригоду.

Позовна заява мотивована наступним.

У 2015 році між ним та ПрАТ СК «Альфа Страхування» укладено договір добровільного страхування транспортного засобу Toyota Venza.

13 січня 2016 року у смт Сартана відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю застрахованого транспортного засобу, внаслідок чого автомобіль було пошкоджено, про що того ж дня ОСОБА_1 повідомив відповідача засобами телефонного зв`язку.

ПрАТ СК «Альфа Страхування» відмовило у виплаті страхового відшкодування у зв`язку із повідомленням страхувальником неправдивих відомостей про предмет договору страхування та про факт настання страхового випадку, а також через те, що договір страхування не діє в зоні проведення антитерористичної операції (далі - АТО).

Такі дії відповідача ОСОБА_1 вважав незаконними, оскільки наданий страховиком висновок спеціаліста є недостовірним. Також зазначав, що у підписаному ним договорі страхування умови про зону антитерористичної операції були відсутні.

З іншою частиною договору, на яку посилається страхова компанія, він не ознайомлювався і не підписував. Надана відповідачем угода не відповідає вимогам закону за формою, не містить обов`язкових реквізитів. У договорі відсутні посилання на постанову Кабінету Міністрів України, якою встановлено перелік населених пунктів, де проводилася антитерористична операція.

Смт Сартана, де відбулась ДТП, не відноситься до зони АТО і на момент пригоди була підконтрольна органам державної влади. При укладанні договору страхування із рішенням СБУ про включення смт Сартана до списку населених пунктів, де проводилась АТО, його не ознайомили.

На підставі зазначеного просив не враховувати вказані договірні обмеження та вважати їх нікчемними, а випадок визнати страховим.

Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанції

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 квітня 2018 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Донецької області від 21 червня 2018 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із недоведеності ОСОБА_1 обставин, які б давали підстави визнати подію страховою.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2018 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 квітня 2018 року та постанову апеляційного суду Донецької області від 21 червня 2018 року скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції або ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій помилково дійшли висновку про нерозповсюдження дії договору на події, які виникатимуть на території проведення АТО.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу на надходили

Фактичні обставини справи, встановлені судами

11 вересня 2015 року ОСОБА_1 застрахував у ПрАТ СК «Альфа Страхування» майнові інтереси щодо належного йому на праві власності автомобіля «Toyota Venza», пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням вказаним автомобілем, за договором добровільного страхування наземного транспорту № 046.0903348.412.

В розділі 10 договору зазначено, що договір складається з частини І та ІІ, які не діють окремо одна від одної. В цьому ж розділі в додаткових умовах закріплено, що територія України визначається згідно з пунктом 8.1.1.параграфу І частини ІІ договору.

13 січня 2016 року о 01 год. 00 хв. в смт Сартана Іллічівського району м. Маріуполя за участю застрахованого транспортного засобу сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого автомобіль було пошкоджено.

13 січня 2016 року ОСОБА_1 повідомив ПрАТ СК «Альфа Страхування» про ДТП засобами телефонного зв`язку, а 14 січня 2016 року направив на адресу відповідача повідомлення про страховий випадок.

ПрАТ СК «Альфа Страхування» у виплаті страхового відшкодування ОСОБА_1 було відмовлено із посиланням на те, що заявлена страхувальником подія не є страховим випадком.

За змістом п. 8 частини ІІ договору добровільного страхування наземного транспорту від 11 вересня 2015 року, договір діє стосовно страхових випадків за КАСКО, що сталися в межах території, яка визначена в частині І договору. Такою може бути територія України, за винятком зон бойових дій та військових конфліктів, районів проведення антитерористичної операції, незаконно окупованих та/або відчужених територій, в тому числі території Автономної Республіки Крим, якщо інше не передбачено в частині І договору.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень.

Суд перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норм права

Частиною першою статті 16 Закону України «Про страхування» передбачено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно зі статтею 988 ЦК України, статтею 20 Закону України «Про страхування» обов`язок страховика здійснити страхове відшкодування виникає лише у разі настання страхового випадку.

Тобто, положення наведених норм права нерозривно пов`язують момент виникнення обов`язку страховика щодо здійснення виплати страхової суми із настанням страхового випадку. Настання події, яка може належати до страхових ризиків, але згідно з умовами договору страхування є виключенням зі страхових випадків, не породжує обов`язку страховика щодо виплати страхового відшкодування.

Відповідно до п. 8 частини ІІ договору страхування виключенням із страхових випадків визнаються події, що відбулися, зокрема, у зоні проведення АТО.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» уведено в дію відповідне рішення Ради національної безпеки і оборони України щодо проведення антитерористичної операції на сході України.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, визначено Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року № 1669-VII, за змістом частини першої статті 1 якого періодом проведення антитерористичної операції є час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

У подальшому на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р і від 02 грудня 2015 року № 1275-р затверджено переліки населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до яких, у тому числі, включено, зокрема, смт Сартана.

Встановивши, що ДТП відбулася на території АТО, з урахуванням договірних положень, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання заявленої страхувальником події страховим випадком.

Аргументи касаційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судових рішень, а зводяться до оцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки, а також містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами.

Згідно з положеннями статті 400 ЦПК України оцінка доказів не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження апеляційним судом і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 квітня 2018 року та постанови апеляційного суду Донецької області від 21 червня 2018 року, оскільки судові рішення є законними та обґрунтованими.

Керуючись статтями 400, 401, 402, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 квітня 2018 року та постанову апеляційного суду Донецької області від 21 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук