ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 року

м. Харків

Справа № 643/6102/19

Провадження № 22-ц/818/3265/19

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку спрощеного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на неповнолітню дитину за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2019 року в складі судді Сугачової О.О.,

встановив:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на неповнолітню дитину.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на неповнолітню дитину.

Не погодившись із вказаною вище ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить вказану ухвалу скасувати та вирішити питання про видачу судового наказу. Крім того, просить постановити окрему ухвалу щодо судді ОСОБА_3 у зв`язку з допущенням нею порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що подана нею заява про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на неповнолітню дитинуне є такою ж самою, як перша заява про видачу судового наказу, яка нею була подана 26.02.2019 року, оскільки вимоги обох вказаних нею заяв між собою відрізняються.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 369 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відмовляючи ОСОБА_1 у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 вже зверталась до суду з заявою про видачу судового наказу та ухвалою суду від 04.03.2019 року їй було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на неповнолітню дитину на підставі п.3 ч.1 ст. 165 ЦПК України.

З таким висновком суду першої інстанції судова колегія погодитись не може виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що у квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на неповнолітню дитину.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Ухвала Московського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2019 року про відмову ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на неповнолітню дитину мотивована тим, що ухвалою цього ж суду від 04 березня 2019 року ОСОБА_1 вже було відмовлено у видачі судового наказу з підстав передбачених п. 3 ч. 1 ст.165 ЦПК України.

Суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу (п.3 ч.1 ст.165 ЦПК України).

Згідно ч. 2 ст.166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.п. 3-6 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Однак, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 17.04.2019 року звернулась до суду із заявою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на неповнолітню дитину у розмірі ј частини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, проте в попередній заяві від 26.02.2019 року ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на неповнолітню дитину вимогою було стягнення аліментів на неповнолітню дитину у розмірі на одну дитину ј, на двох дітей 1/3, на трьох і більше дітей Ѕ частина заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Оскільки вимоги в заявах ОСОБА_1 від 26.02.2019 року та від 17.04.201 року про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на неповнолітню дитинуне є однаковими, за таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково прийшов висновку, що подана заява ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на неповнолітню дитину є повторною.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підстав для постановлення окремої ухвали колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2019 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 27 червня 2019 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко