КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 361/3588/17

провадження № 22-ц/824/7983/2018

21 червня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів :

судді-доповідача Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І.М., Семенюк Т.А.,

розглянув в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2018 року в складі судді Дутчака І. М.,

встановив:

15.06.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь майнову шкоду в розмірі 8 762,93 грн, моральну шкоду в розмірі 5000 грн, витрати на правову допомогу в розмірі 8000 грн та витрати по сплаті судового збору.

Посилалася на ті підстави, що 28 серпня 2016 року в АДРЕСА_1, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час паркування транспортного засобу не дотрималася безпечної дистанції та скоїла наїзд на припаркований автомобіль марки BMW-X6, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який стояв попереду, що належить їй на праві власності. В результаті ДТП належний їй автомобіль отримав механічні пошкодження.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2016 року ОСОБА_2 визнано винною у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України.

Згідно Звіту № 2230 про оцінку колісного транспортного засобу від 26 вересня 2016 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки BMW-X6 становить 13 742, 57 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 7 961,37 грн.

З замовлення-наряду № В-00000707 від 07.11.2016 року вбачається, що нею було здійснено ремонт пошкодженого автомобіля на суму 14 255,50 грн, що підтверджується квитанцією № 000027 від 07.11.2016 року, виданою виконавцем послуг ФОП ОСОБА_3 .

Також нею здійснено витрати по оплаті проведення технічного огляду для визначення стану пошкодження комплектуючих частин колісного транспортного засобу у сумі 1 468,80 грн, що підтверджується Актом виконаних робіт №358603 від 22 вересня 2016 року та копією квитанції про перерахування коштів від 22 вересня 2016 року.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «СК «Здорово» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 02 серпня 2016 року №АК/0836578. Страховий ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, складає 100 000 грн, розмір франшизи - 1 000 грн.

ПрАТ «СК «Здорово» виплатило їй суму страхового відшкодування в розмірі 6 961, 37 грн.

Оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля BMW-X6 складала 14 255,50 грн, витрати зі складання звіту про оцінку пошкодження колісного транспортного засобу становлять 1 468,80 грн, тому виплачена сума страхового відшкодування є недостатньою для повного відшкодування шкоди, завданої відповідачем.

Враховуючи викладене, просила стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром завданої шкоди та страховою виплатою, розмір якої складає 8 762,93 грн.

У зв`язку з ДТП їй було також заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінила в розмірі 5 000 грн.

Зазначила, що на її утриманні знаходиться малолітня дитина, яка відвідує дитячий садок у м. Бровари, знаходиться на обліку у Броварській міськрайонній лікарні. Внаслідок пошкодження належного їй автомобіля вона була вимушена користуватися громадським транспортом, їй необхідно було докладати додаткових зусиль для пошуку коштів на відновлення автомобіля, що призводило до нервово-емоційного напруження у сім`ї та негативно впливало на подружні відносини.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 8 762, 93 грн, моральну шкоду в розмірі 5 000 грн, витрати на правову допомогу в розмірі 5 120 грн та судовий збір у розмірі 1 280 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати частково рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення майнової шкоди в розмірі 7 762,93 грн, моральної шкоди в розмірі 5 000 грн, витрат на правову допомогу 5 120 грн.

Зазначила, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що замовлення-наряд № В-00000707 від 07.11.2016 року є неналежним доказом, оскільки підписаний лише ФОП ОСОБА_3 . Відсутність підпису позивача свідчить про те, що роботи не було прийнято та виконано.

Оскільки оцінка майна, яка проведена суб`єктом господарювання без чинного сертифіката є недійсною, тому замовлення-наряд № В-00000707 від 07.11.2016 року на суму 14 255 грн 50 коп. не може бути доказом заподіяння позивачу матеріальної шкоди.

В квитанції №000027 від 07 листопада 2016 року не зазначено даних особи, від якої ФОП ОСОБА_3 отримав кошти, а отже не є належним доказом понесених позивачем витрат.

В Акті виконаних робіт №358603 від 22 вересня 2016 року вказано про проведення робіт щодо відновлення автомобіля марки ВМВ-Х6, а не його технічний огляд, останній не підписаний позивачем, що свідчить про те, що роботи не виконувалися.

Квитанція про перерахування коштів від 22.09.2016 року з призначенням платежу за «автопослуги» також є неналежним доказом, оскільки платником коштів у сумі 1 468,80 грн є ОСОБА_4 , а не позивач.

Також судом не враховано те, що відповідно до Акту виконаних робіт № 358603 від 22.09.2016 р. офіційного дилера БМВ АВТ Баварія на суму 1 468,80 грн, датою реєстрації автомобіля БМВ-Х6 д.н.з. НОМЕР_2 є 25.12.2009 року. Отже, на момент ДТП вказаному автомобілю було менше 7 років. Відповідно до п. 7.38 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» від 24.11.2003 р. № 1074/8395, значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 7 років - для інших легкових КТЗ.

При цьому у звіті № 2230 про оцінку транспортного засобу від 26.09.2016 р. визначено вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу. Таким чином ПрАТ "СК "Здорово" повинно виплатити позивачу 5 781,20 грн (13 742,57 грн - 6 961,37 грн - 1 000 грн).

Відповідачем визнаються позовні вимоги в розмірі 1 000 грн ( франшиза).

Також зазначила, що витрати на правову допомогу в розмірі 5 120 грн не підлягають задоволенню, оскільки понесення їх позивачем не підтверджується жодним доказом. Квитанція до прибуткового касового ордеру № 1 від 03.02.2017 року на суму 8000 грн була видана адвокатом Бондаренко О. О. всупереч вимог чинного законодавства України та є недопустимим доказом, оскільки такі квитанції мають видавати лише юридичні особи.

Судом безпідставно задоволено вимоги про відшкодування моральної шкоди. В позовній заяві не зазначено достатніх доказів, які підтверджують заподіяння моральної шкоди. Позивач міг використовувати автомобіль за призначенням, оскільки отримані незначні пошкодження автомобіля при ДТП не були перешкодою для його використання.

Крім цього, її не було повідомлено про судове засідання, яке відбулося 23 жовтня 2018 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вважає, що ухвалене рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з`ясуванням всіх обставин справи, що мають значення для справи.

Відповідно до положень ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Упостанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що «відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 28 серпня 2016 року близько 10 год. на АДРЕСА_1, на території автостоянки "Автомобіліст" ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час паркування транспортного засобу не дотрималася безпечної дистанції та скоїла наїзд на припаркований автомобіль марки BMW-X6, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який стояв попереду, що належить ОСОБА_1 на праві власності. В наслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2016 року ОСОБА_2 визнано винною у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу (а.с.12).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована ПрАТ «СК «Здорово» згідно полісу № АК/0836578 від 02.08.2016 року. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становила 100 000 грн, франшиза - 1 000 грн.

Відповідно до звіту № 2230 про оцінку колісного транспортного засобу від 26 вересня 2016 року оцінювача ОСОБА_5 , вартість відновлювального ремонту автомобіля BMW-X6, реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 13 742,57 грн, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу - 7 961, 37 грн (а.с. 52-74).

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що вартість відновлювального ремонту було помилково визначено з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу , оскільки строк експлуатації автомобіля BMW-X6, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на дату ДТП не перевищував 7 років, є необґрунтованими.

Відповідно до п 6.3.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 N 142/5/2092, за рік виготовлення КТЗ приймається календарна дата його виготовлення з обов`язковим зазначенням при цьому дня та місяця цього року. Якщо календарну дату виготовлення визначити неможливо, то за основу береться модельний рік виготовлення, визначений за його VIN-кодом, з урахуванням календарної дати першого документального підтвердження будь-якої дії з даним КТЗ, що зазначена у супровідних документах (дати придбання, дати оформлення митних документів, дати першої реєстрації КТЗ тощо). Датою першої реєстрації КТЗ, який був у користуванні (зокрема який ввозиться на митну територію України), є дата, що зазначена в спеціальній графі свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта) КТЗ, або дата видачі свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта). У разі відсутності даних про календарну дату першого документального підтвердження будь-якої дії з даним КТЗ або виникнення сумнівів щодо її достовірності, коли встановлений модельний рік виготовлення КТЗ збігається з роком виготовлення, зазначеним у свідоцтві про реєстрацію, під час оцінки за дату виготовлення береться 1 січня встановленого за VIN-кодом модельного року.

Відповідно до свідоцтва про реєстрації транспортного засобу BMW-X6, реєстраційний номер НОМЕР_2 , роком його випуску є 2009 рік (а.с.110).

За відсутності даних про календарну дату виготовлення автомобіля, під час оцінки береться 1 січня встановленого за VIN-кодом модельного року, тобто 01.01.2009 року.

Отже станом на дату ДТП 28.08.2016 року строк експлуатації автомобіля перевищував 7 років.

Зазначення в акті виконаних робіт № 058603 від 22.09.2016 р. : "дата рег. 25.12.2009" не є належним та достатнім доказом на підтвердження дати виготовлення автомобіля.

Відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 21.11.2016 р., ПрАТ «СК «Здорово» виплатила на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 6 961,37 грн ( 7 961,37 грн - 1000 грн (франшиза) (а.с. 16).

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача 1 000 грн (франшиза) сторони не оскаржують, а тому в цій частині воно не є предметом апеляційного розгляду.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення майнової шкоди в сумі 8 762 грн 93 коп, суд першої інстанції виходив з доведеності тієї обставини, що витрати позивача на ремонт пошкодженого автомобіля становили 14 255,50 грн, витрати по оцінці збитків - 1 468,80 грн. При цьому сума страхової виплати становила лише 6 961,37 грн, що є недостатнім для повного відшкодування завданої відповідачем шкоди.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції у вказаній частині з огляду на таке.

Як вбачається з реалізаційної накладної АВТ Баварія №985617 від 04.11.2016, вартість запчастин становила 9 006,65 грн + ПДВ 1 801,33 грн, всього 10 807,98 грн (а.с.10).

Відповідно до квитанції № від 04.11.2016 р., ОСОБА_1 сплачено на користь ТОВ "АВТ Баварія" 10 807,98 грн, в тому числі ПДВ 1 801 грн (а.с.21).

Відповідно до п. 36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, -МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з

відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом

перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту

пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду

пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір

та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на

проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до ПрАТ «СК «Здорово» з заявою про виплату страхового відшкодування на її розрахунковий рахунок в ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" (а.с. 14).

Позивач не була позбавлена можливості отримати від страховика доплату в розмірі, що не перевищує податку на додану вартість, за умови надання останньому документального підтвердження факту проведеного ремонту, виявила бажання отримати страхове відшкодування безпосередньо на власний рахунок, а тому правові підстави для стягнення з відповідача суми ПДВ на запасні частини в розмірі 1 801 грн відсутні.

Відповідно до замовлення-наряду № В-00000707 від 07 листопада 2016 року (акт виконаних робіт) ФОП ОСОБА_3 , вартість робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля позивача, становила 1 960 грн, а вартість витратних матеріалів - 1 487,50 грн (а.с.22).

Вартість витрат на усунення пошкоджень транспортного засобу позивача у вищевказаному розмірі не суперечить висновку оцінювача ОСОБА_5 , який мав відповідну кваліфікацію для проведення відповідної оцінки, згідно якої вартість робіт визначена в сумі 1 050 грн, а вартість робіт з фарбування та вартість матеріалів на фарбування - 1 842,85 грн. Вартість запасних частин визначена в сумі 10 849,72 грн (а.с.66).

Відповідно до ч.2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

На підтвердження реально понесених позивачем витрат на проведення відновлювального ремонту позивачем надано належні і допустимі докази про оплату його вартості, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку.

Відповідач, заперечуючи проти розміру вартості ремонту автомобіля позивача, не надав будь-яких доказів на підтвердження своїх заперечень, що в силу вимог статті 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав про стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 12 454,15 грн (9006,65 грн +1960 грн +1487,50 грн) - 6 961,37 грн = 5 492,78 грн.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Як вбачається з матеріалів справи, вартість робіт зі складання АВТ Баварія 22.09.2016 попереднього кошторису пошкодження кузова автомобіля позивача після ДТП, зняття і встановлення облицювання заднього бамперу, додаткових робіт при наявності сигналізації аварійного зближення під час паркування визначена в розмірі 1468,80 грн (а.с.17).

На підтвердження понесення вказаних витрат, що є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України, позивачем надано квитанцію від 22 вересня 2016 р. (а.с.18).

Та обставина, що платником у вказаній квитанції зазначено чоловіка позивача ОСОБА_6 , а не позивача, не є достатньою підставою для відмови у стягненні вказаних витрат, оскільки вказані дії вчинені за згодою останньої.

Колегія суддів частково погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позову про відшкодування моральної шкоди.

Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Приписами статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуютьсявимоги розумності і справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль позивача було відновлено через два місяці після ДТП.

Доказів того, що у вказаний період вона відвідувала лікарню та була змушена користуватись громадським транспортом матеріали справи не містять, як і не містять зазначення які саме проблеми в її житті виникли.

З огляду на обставини справи та наслідки, що наступили для позивача внаслідок пошкодження майна та втрат немайнового характеру, обсяг заподіяних збитків, колегія суддів дійшла висновку, що на користь позивача підлягає відшкодуванню заподіяна моральна шкода в розмірі 3 000 грн, який відповідає засадам розумності та справедливості.

При цьому суд враховує і ту обставину, що участь у ДТП, пошкодження власного майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до душевних страждань, а тому посилання відповідача на те, що позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження заподіяння їй моральної шкоди є безпідставними.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди підлягає відповідній зміні.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу недоведеності понесення позивачем витрат на правову допомогу в сумі 5 120 грн колегія суддів зазначає про таке.

Згідно з договором про надання правової допомоги від 03 лютого 2017 року укладеним між адвокатом Бондаренко О. О. та ОСОБА_1., адвокат зобов`язується надати клієнтові допомогу у вказаній цивільній справі.

Відповідно до п.4. 2 цього договору гонорар сплачується клієнтом у формі та у спосіб, що не заборонені законодавством України.

Згідно з світлокопією квитанції до прибуткового касового ордера № 1 від 05 лютого 2017 року адвокат Бондаренко О. О. прийняла від ОСОБА_1 за договором про надання правової допомоги від 03 лютого 2017 року 8 000 грн (а.с.85).

Право на професійну правову допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України.

За приписами ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правничої допомоги за рахунок держави.

За змістом пункту 1.2 постанови правління Національного банку України «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» від 15 грудня 2004 року № 637 касовий ордер - первинний документ (прибутковий або видатковий касовий ордер), що застосовується для оформлення надходжень (видачі) готівки з каси. Форми касових ордерів, що використовуються спеціалізованими підприємствами та установами Національного банку України, які не мають оборотної каси, установлюються відповідним нормативно-правовим актом Національного банку України.

Бланк прибуткового касового ордера (форма № КО-1, далі - ПКО) затверджено «Положенням про ведення касових операцій в Україні» від 15 грудня 2004 року № 637 (далі - положення) і є первинним документом, який використовується для оформлення надходжень грошових коштів у касу підприємства.

Даний документ має дві частини: «корінець» ПКО і відривна квитанція до ПКО. Обидві частини цього документа обов`язково підписуються касиром підприємства або особою, що здійснює його функції і головним бухгалтером підприємства. Після чого документ скріплюється печаткою підприємства.

Після отримання готівки до каси підприємства відривна квитанція видається особі, яка здійснила це внесення. «Корінець» ПКО залишається в касі підприємства і обов`язково реєструється в журналі прибуткових і видаткових касових документів.

Обов`язковими реквізитами при заповненні «корінця» і відривної квитанції цього бланка є: назва підприємства, податковий код підприємства, порядковий номер документа, дата складання документа, кореспондуючий рахунок бухгалтерського обліку, що використовується при проведенні даної операції, сума, яка вноситься до каси підприємства (проставляється цифрами), найменування організації або прізвище, ім`я та по батькові того, від чийого імені вноситься готівка в касу підприємства, сума прописом (дублюється отримана сума прописом), назва документа, на підставі якого вноситься готівка, підписи уповноважених на це осіб (касира підприємства або особи, що здійснює його функції і головного бухгалтера підприємства).

Посилання адвоката Бондаренко О. О. на квитанцію до прибуткового касового ордеру, як на письмовий доказ сплати послуг за договором пpo надання правової допомоги не може бути взято судом до уваги, оскільки зазначений бухгалтерський документ не містить всіх обов`язкових реквізитів, передбачених положенням, зокрема, податкового коду підприємства, кореспондуючого рахунку бухгалтерського обліку, що використовується при проведенні даної операції, суми, яка вноситься до каси підприємства (проставляється цифрами).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справу «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), зазначив, що відшкодування судових витрат передбачає встановлення їх реальності, необхідності та розумності їх розміру.

У справі «Георгуліс та інші проти Греції» (Georgoulis and others v. Grece) Європейський суд з прав людини, пославшись на наведену вище справу «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), зазначив, що згідно з його практикою, відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, необхідність і, більше того, розумний характер їх розміру. Суд відзначив, що у цій справі на обґрунтування вимоги про відшкодування судових витрат не було надано підтверджуючих документів, які дозволили б йому точно розрахувати ці витрати.

Таким чином, суд першої інстанцій дійшов помилкового висновку про надання позивачем належного доказу на підтвердження реальності понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

Посилання у відзиві на апеляційну скаргу на Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджене Постановою Правління НБУ 29.12.2017 №148, не може бути застосовано до даних правовідносин, оскільки квитанцію до прибуткового касового ордеру було видано 05 лютого 2017 р., тобто до набуття чинності вказаним нормативним актом.

За таких обставин доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права у вказаній частині є обґрунтованими.

Колегія суддів не погоджується з посиланням відповідача на те, що вона не була повідомлена про судове засідання 23 жовтня 2018 р.

Вказана обставина спростовується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.155).

В іншій частині рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, відповідністю висновків судів обставинам справи, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно з ч.1, ч.13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до положень ст.141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати за подання апеляційної скарги пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 471,55 грн ( 87,55 грн + 384 грн).

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-383, 389 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2018 року в частині стягнення майнової та моральної шкоди змінити.

Зменшити суму відшкодування заподіяної майнової шкоди, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , з 8762,63 грн до 6961,58 грн, а суму заподіяної моральної шкоди з 5 000 грн до 3000 грн.

Скасувати рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2018 року в частині стягнення витрат на правову допомогу в сумі 5 120 грн та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні вказаних вимог.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) судові витрати за подання апеляційної скарги в сумі 471,55 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк