Провадження № 22-ц/824/7737/2019 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 липня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Савченка С.І., суддів Мережко М.В., Фінагеєва В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, який надалі доповнила і мотивувала тим, що із 05 листопада 2016 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказувала, що сімейне життя з відповідачем не склалося і після народження доньки вона проживає окремо від відповідача. Донька повністю знаходиться на її утриманні, однак вона самостійно не спроможна забезпечити належний рівень достатку дівчинки, а державної допомоги недостатньо. Відповідач участі у вихованні доньки не бере, матеріальної допомоги на її утримання не надає, а тому аліменти на дитину слід стягнути в судовому порядку. Окрім того, вона як дружина має право на отримання від відповідача аліментів на її утримання до досягенння дитиною 3-х років. У зв`язку із наведеним просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 10000 грн. на місяць до досягнення повноліття, а також стягнути аліменти на її утримання у розмірі 2000 грн. до досягнення донькою трьох років.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 березня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. на місяць до досягнення дитиною повноліття, починаючи із 31 жовтня 2017 року, а також аліменти на утримання дружини у розмірі 500 грн. щомісяця до досягнення дитиною трьох років. Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць, вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись із рішенням, позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду першої інстанції і задоволити її позов в повному обсязі, посилаючись на неврахування судом усіх обставин справи та доводів сторін. Суд не звернув

- 2 -

увагу, що відповідач не сплачує аліменти іншим особам, стягнень за виконавчими листами не має, а відтак повинен нести свій обов`язок по утриманню доньки.

Відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким позов задоволити частково, стягнувши з нього на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку, посилаючись на необгрунтованість рішення, недослідженням судом доказів, порушення судом норм матеріального та процесального права. Скарга мотивована неврахуванням судом того факту, що він не працює і позбавлений можливості сплачувати аліменти у розмірі 3000 грн., а рішення не містить належного обгрунтування цієї суми та винесене без урахування соціальних гарантій, встановлених Законом України «Про державний бюджет Українина 2019 рік»

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу позивачки, в якому не погодився із її доводами щодо наявності підстав для стягнення із нього аліментів на дитину у розмірі 10000 грн., оскільки батьки мають рівні обов`язки по утриманню дитини і дані доводи є надуманими. Також, звернув увагу суду на те, що посилаючись на відсутність коштів, позивачка 25 квітня 2019 року придбала у свою власність автомобіль «Фольксваген поло» р.н. НОМЕР_1 2013 року випуску, який коштує понад 200000 грн., що стверджується відповіддю сервісного центру МВС, і свідчить по наявність у неї коштів.

Позивачка ОСОБА_1 копію апеляційної скарги відповідача отримала 01 червня 2019 року, проте правом на подання візиву не скористалася.

Згідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки в даній справі ціна позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження,апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, а апеляційна скарга ОСОБА_2 підялгає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.

- 3 -

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 05 листопада 2016 року.

Від шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, судом встановлено, що сторони проживають окремо, дівчинка проживає з матір`ю і знаходиться на її утриманні. Домовленості щодо розміру участі відповідача в утриманні дітей між сторонами не досягнуто.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що є передбачені законом підстави для стягнення аліментів на утримання дитини та дружини.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Згідно ст.ст.180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку у частці від доходу батьків чи у твердій грошовій сумі.

Згідно ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3-х років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу, а також незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Проте, визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню із відповідача на утримання малолітньої дитини, суд не дав належну оцінку наданим відповідачем доказам щодо його доходу за 2017 рік та його посиланням на те, що він не працює за трудовим договором, що унеможливлює встановлення його реального місячного доходу та визначення співмірності вимог позивачки із доходами відповідача.

Так, заперечуючи проти позову, відповідач подав довідку податкової інспекції про доходи за перший-третій квартали 2017 року, з якої вбачається, що відповідач у першому-другому кварталі 2017 року отримував соціальні виплати від Києво-Святошинського районного ценру зайнятості у загальному розмірі 17598,43 грн., а у другому-третьому кварталі 2017 року працював у ТОВ «Ліко-нерухомість», де отримав загальний дохід у розмірі 208886,72 грн.

Наведене у свою чергу свідчить, що аліменти на дитину у розмірі 3000 грн. та на дружину у розмірі 500 грн. не є співмірними із отримуваним відповідачем доходами.

Окрім того, судом в достатній мірі не враховано, що на час розгляду справи відповідач не працює, а відтак стягнення аліментів у розмірі 3500 грн. не відповідає положенням ст.182 СК України щодо врахування всіх обставин справи, які впливають на розмір аліментів, а також щодо рекомендованого законом розміру аліментів на дитину.

Суд наведеного не врахував, що потягло невірне вирішення спору в частині розміру стягуваних аліментів.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

- 4 -

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині розміру стягуваних на дитину аліментів ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права і підлягає зміні.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів на дитину суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі, колегія суддів враховує обставини, зазначені у ч.1 ст.182 СК України.

Окрім того, колегія враховує приписи ч.2 ст.182 СК України, згідно якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років встановлений у розмірі 1626 грн.

З урахуванням встановлених обставин та вимог закону, колегія суддів визначає аліменти у мінімальному рекомендованому розмірі аліментів у твердій грошовій сумі 1700 грн. на місяць на дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.141, п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України понесені відповідачем витрати на сплату судового збору компенсуються за рахунок держави пропорційно розміру задоволених вимог його скарги.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на дружину у розмірі 500 грн. та в частині негайного виконання рішення щодо стягнення аліментів за один місяцьколегія суддів залишає без змін.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника на неможливість сплати ним аліментів на дитину у твердій грошовій сумі, з огляду на те, що він ніде не працює. Судом встановлено, що на момент ухвалення рішення суду першої інстанції відповідач не працював за трудовим договором, проте в той же час і не перебував на обліку в службі зайнятості як безробітний, тобто як особа, яка не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстрована у державній службі зайнятості як така, що шукає роботу (ст.2 Закону України «Про запйнятість населення»). Відтак апелянт, самостійно забезпечуючи себе роботою та доходом, не надав суду доказів, про розмір отримуваного ним заробітку, який би підтверджував його доводи про неможливість сплати ним аліментів у твердій грошовій сумі 1700 грн. щомісяця.

Це ж стосується доводів відповідача про неможливість сплати ним аліментів на дружину, оскільки останній не надав доказів про його дохід і відповдіно неможливість сплати цих аліментів. Забезпечуючи себе самостійно роботою відповідач несе усі пов`язані з цим риизки.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про необхідність визначення аліментів у частці від доходу, а саме у розмірі 1/4 частини доходу, а не у твердій грошовій сумі колегія

- 5 -

суддів відхиляє, як такі, що суперечать приписам ч.3 ст.181 СК України, згідно якої за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Отже, дана норма надає тому з батьків з ким проживє дитина право вибору способу сплати аліментів - у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі.

Таким приписам кореспондуються положення ч.1 ст.184 СК України, згідно якої суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Позивачка обрала спосіб сплати аліментів у твердій грошовій сумі, що відповідає вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд не звернув увагу, що відповідач не сплачує аліменти іншим особам, стягнень за виконавчими листами не має, а відтак повинен нести свій обов`язок по утриманню доньки саме у розмірі 10000 грн. та по її утриманню у розмірі 2000 грн. колегія суддіі відхиляє як необгрунтовані. При цьому колегія суддів керується тим, що позивачка всупереч ст.12, ст.13 ЦПК України не надала суду доказів про розмір доходу відповідача, який би дозволяв йому сплачувати вказані аліменти.

Також, колігія суддів враховує, що відповідно до приписів ст.128 КЗпП України та ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятидесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні із заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку.

Аналогічні роз`яснення містить п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, згідно якого максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Решта доводів обох апеляційних скарг враховані при зміні рішення.

Згідно ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 березня 2019 року в частині стягнення аліментів на дитину змінити, стягнувши із ОСОБА_2 (мешкає: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (мешкає: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) аліменти на утримання неповнолітньої донькиОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1700 грн. щомісячно до досягнення повноліття ОСОБА_3 , починаючи із 31 жовтня 2017 року.

- 6 -

В решті рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 березня 2019 рокузалишити без змін.

Сплачений ОСОБА_2 (мешкає: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 400 гривень компенсувати за рахунок держави.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: