________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 6/520/260/19
УХВАЛА

26.06.2019 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Салтан Л.В.

за участю секретаря Дідур В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі подання приватного винокавця Виконавчого округу Одеської області Щербакова Юрія Сергійовича про примусове проникнення до житла, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні приватного винокавця Виконавчого округу Одеської області Щербакова Юрія Сергійовича перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 520/17741/13-ц, виданого 29 травня 2014 року Київським районним судом м. Одеси про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 25 березня 2008 року квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 01 квітня 2005 року приватним нотаріусом за № 901, шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною продажу згідно чинного законодавства України, в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором № 32 від 25 березня 2008 року, яка складає 801538 грн. 44 коп.

Приватний виконавецьзвернувся до Київського районного суду м. Одеси з поданням, в якому просить вирішити питання щодо примусового проникнення до квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , для проведення опису й арешту майна боржника.

Боржник ОСОБА_1 та його представник у судовому засіданні заперечили проти задоволення подання.

Приватний виконавець, представник позивача ПАТ «Укргазбанк» у судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не сповістили.

Вивчивши подання приватного виконавця та додані до нього матеріали, суд вважає подання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

З матеріалів подання вбачається, що на виконанні у приватного винокавця Виконавчого округу Одеської області Щербакова Юрія Сергійовича перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 520/17741/13-ц, виданого 29 травня 2014 року Київським районним судом м. Одеси про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 25 березня 2008 року квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченко 01 квітня 2005 року приватним нотаріусом за № 901, шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною продажу згідно чинного законодавства України, в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором № 32 від 25 березня 2008 року, яка складає 801538 грн. 44 коп.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 4 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

12 листопада 2018 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 57663991, копію якої направлено сторонам.

Боржником рішення суду в добровільному порядку не виконано, у зв`язку з чим приватним виконавцем проведено дії щодо розшуку майна, належного йому, шляхом направлення відповідних запитів.

Згідно з актом приватного виконавця від 19 лютого 2019 року встановлено, що двері зазначеної квартири ніхто не відчинив, боржника не знайдено, зі слів сусідів боржника вони не бачили.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за боржником зареєстрована квартира АДРЕСА_1 .

Приватним виконавцем вживались всі необхідні дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», з метою виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 брезня 2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до п. 4, 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Отже, Закон України «Про виконавче провадження» передбачає право державного виконавця на звернення до суду із поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи.

Відповідно до ст. 30 Конституції України, кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України й міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу.

Отже, як вбачається з аналізу ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 439 ЦПК України, умовами примусового проникнення до житла боржника для арешту майна, яке там знаходиться, є неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема за рахунок звернення стягнення на кошти боржника та інше його майно.

Отже, за змістом наведених норм слід дійти висновку, що станом на час порушення питання про необхідність входження у житлове приміщення боржника на підставі рішення суду, уповноважена особа органу примусового виконання зобов`язана дотриматись встановленого законодавством порядку проведення виконавчих дій від часу відкриття провадження, як це визначено нормами Закону України «Про виконавче провадження», що має місце вданому випадку.

Доводи ОСОБА_1 щодо того, що він сплатив банку суму боргу у розмірі 161500 грн. 00 коп. не можуть бути прийняті, оскільки зазначені платіжні документи не були надані приватному виконавцю, боржник не надав до суду підтвердження направлення зазначених квитанцій приватному виконавцю, та рішення суду до цього часу не виконано в повному обсязі

Таким чином, враховуючи, що боржник зареєстрований, однак по зазначеному адресу фактично не мешкає, що підтверджується актами державного виконавця, встановити нове місце проживання, перебування та місце роботи не виявляється можливим, а також враховуючи, що інформація про джерела доходів та розрахункові рахунки боржника відсутня, на обліку в пенсійному фонді не перебуває, пенсію не отримує, суд вважає подання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 439 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» суд, -

УХВАЛИВ:

Подання приватного винокавця Виконавчого округу Одеської області Щербакова Юрія Сергійовича про примусове проникнення до житла - задовольнити.

Надати дозвіл приватному винокавцю Виконавчого округу Одеської області Щербакову Юрію Сергійовичу на примусове проникнення до об`єкту нерухомого майна боржника квартири АДРЕСА_1 , для проведення виконавчих дій.

Копію ухвали надіслати для виконання до приватного винокавця Виконавчого округу Одеської області ОСОБА_2 .

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 26 червня 2019 року.

Головуючий Салтан Л. В.