Справа № 515/151/19
Провадження № 2/515/544/19
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 року м.Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Семенюк Л.А.

за участю секретаря Унгурян Т.В.

позивачки ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Давиденка К.В.

відповідача представника Нерушайської сільської

ради Татарбунарського району

Одеської області Садковської Г.Г.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Нерушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

28 січня 2019 року адвокат Давиденко К.В., що діє в інтересах позивачки ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до Нерушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на слідуючі обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Нерушай Татарбунарського району Одеської області помер ОСОБА_4. Після його смерті залишився житловий будинок з будівлями та спорудами АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,2500 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за тією ж адресою, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого Нерушайською сільською радою Татарбунарського району Одеської області 16.11.2009 року на ім'я ОСОБА_4.

Зазначено майно позивачка має право успадкувати після смерті спадкодавця, як спадкоємець за заповітом.

Своєчасно звернувшись до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті спадкодавця ОСОБА_4, позивачка отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину по заповіту, у звязку з тим, що вона не надала в нотаріальну контору правовстановлюючих документів на успадковане майно земельну ділянку та житловий будинок.

Про втрату Державного акту серії НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_4 була опублікована об'ява в газеті Татарбунарський вісник.

За таких обставин, посилаючись на письмові докази належності спадкодавцю майна, що є предметом позову, позивачка вимушена звернутись до суду про визнання за нею, як спадкоємцем за заповітом, права власності на спадкову земельну ділянку площею 0,2500 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, та житловий будинок, розташований за тією ж адресою, враховуючи, що отримати в установленому законом порядку свідоцтво про право на спадщину по заповіту на вказану нерухомість вона позбавлена можливості, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на вказану спадкову нерухомість.

Під час розгляду справи судом було вчинено наступні процесуальні дії.

Ухвалою суду від 30.01.2019 року було відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого судового засідання (а.с.27).

27 березня 2019 року ухвалою Татарбунарського районного суду було витребувано від приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу Монастирліу О.П. інформацію щодо наявності спадкової справи та кола спадкоємців до майна ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, а також Інформаційну довідку з єдиного спадкового реєстру заповітів /спадкових договорів/ про наявність чи відсутність заповітів від імені ОСОБА_4, складених за його життя та дані щодо внесення змін до заповітів, їх скасування, визнання недійсними тощо (а.с.33).

На виконання ухвали суду від приватного нотаріуса Монастирліу О.П. надійшла копія матеріалів спадкової справи № 37/2013 щодо спадкодавця ОСОБА_4, яка відкрита нотаріусом 12.02.2013 року (а.с. 36- 40).

Представник позивача адвокат Давиденко К.В. в судове засідання не з'явився, направивши до суду заяву про слухання справи у його відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с. 41).

Представник Нерушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області направив до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, вважаючи їх обґрунтованими та законними (а.с. 30 ).

Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

З огляду на належне сповіщення позивача, її представника та представника відповідача про дату, час та місце розгляду справи, надходження від них заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без участі представників позивача та відповідача. При цьому, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється.

Дослідивши позовну заяву та надані сторонами письмові докази в сукупності, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до частини третьої ст.200, частини 4 статті 206 ЦПК України, вважає можливим позов задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 позбавлена можливості вступити у спадок в установленому законом порядку, як спадкоємець за заповітом, після смерті спадкодавця ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, через відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок та земельну ділянку. Вказане підтверджується наступними доказами:

- копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 18.09.2012 року (а.с.8), із якого слідує, що спадкодавець ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Нерушай Татарбунарського району Одеської області;

- копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 від 16.11.2009 року (а.с.9), відповідно до якого ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,2500 га, розташованої по АДРЕСА_1, виділеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- копією технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1, виготовленого 25.03.2016 року, з якого вбачаються характеристика будинку, господарських будівель та споруд, план будинку, експлікація внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень житлового будинку, схематичний план земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок (а.с.12-16);

- копією заповіту, складеного 15 червня 2012 року (а.с.17), згідно якого ОСОБА_1 є спадкоємцем по заповіту, а саме на: житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,2500 га, розташовану по АДРЕСА_1, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 16.11.2009 року, які належали ОСОБА_4 на день його смерті;

- листом нотаріуса від 29.11.2018 року №1254/02-14 (а.с.18), яким позивачці ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_4 (спадкова справа №37/2013) з причини відсутності (ненадання) оригіналів правовстановлюючих документів на успадковане майно земельну ділянку та житловий будинок;

-звітом про незалежну оцінку ринкової вартості житлового будинку загальною площею 44,5 кв.м, житловою площею 34,6 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, якою підтверджується вартість спадкового житлового будинку з будівлями та спорудами, яка складає 31648 грн. (а.с.19-20);

- звітом про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 28.11.2018 року (а.с.21-22), із якої вбачається, що вартість земельної ділянки площею 0,2500 га, наданої для ведення будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що належить ОСОБА_4, яка складає 30225 грн.

Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру / спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину/ від 21.05.2019 року (а.с.36) вбачається, що після смерті спадкодавця ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, приватним нотаріусом Монастирліу О.П. відкрита спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 54154079, зареєстрована у нотаріуса за №37/2013 від 12.02.2013 року на підставі заяв позивачки ОСОБА_1 та її сестри ОСОБА_6 від 12.03.2013 року про прийняття спадку за заповітом (а.с.37-39). Також нотаріусом надано суду копію виданого спадкоємцю ОСОБА_6 свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.02.2015 року за номером у реєстрі 710 на спадкову земельну ділянку, площею 4,3805 га, розташовану на території Нерушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, яка належала померлому ОСОБА_4.

Із довідки №430, виданої виконавчим комітетом Нерушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (а.с.47), слідує, що згідно погосподарської книги №8 за 2019 рік, особовий рахунок НОМЕР_5, власником житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 є ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно обяви, опублікованої в газеті Татарбунарський вісник за №20 від 01.06.2019 року (а.с.48), в графі втрачені значиться: вважати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданий Нерушайською сільською радою Татарбунарського району Одеської області 16 листопада 2009 року на імя ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, в силу ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частино першою ст. 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Частина перша статті 1223 ЦК України передбачає право на спадкування осіб, визначених у заповіті.

Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

В силу ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року " Про судову практику у справах про спадкування " передбачено, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення ) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до п. 4.15 розділу 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року "видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, нотаріусом проводиться після подання до нотаріальної контори правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві".

Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4, однак отримати свідоцтво про право на спадщину в установленому законом порядку через нотаріальну контору вона не має можливості через відсутність оригіналу Державного акту на спадкову земельну ділянку серії НОМЕР_2 виданого 16.11.2009 року, який втрачений за життя спадкодавцем, про що поміщена об'ява у пресі (а.с.48 ) та відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок, що підтверджується матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, які доводять факт належності спадкодавцю ОСОБА_4 права власності на вказану нерухомість (а.с.47).

Зазначені обставини свідчать про неможливість захисту порушеного права позивача в позасудовому порядку, а тому обраний нею спосіб захисту цього порушеного права відповідає положенням ст.16 ЦК України.

За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, які узгоджуються між собою та є достатніми, при відсутності заперечень відповідача Нерушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, яка позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с.30), враховуючи, що спадкова земельна ділянка та житловий будинок дійсно належали спадкодавцю ОСОБА_4 на праві приватної власності, позивачка не відмовилася від спадку в установлений законом строк, а, навпаки, прийняла спадщину, подавши до нотаріуса заяву (а.с. 38 ), суд вважає, що за ОСОБА_1 як спадкоємицею за заповітом, повинно бути визнано право власності на:

- земельну ділянку площею 0,2500 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 виданого Нерушайською сільською радою Татарбунарського району Одеської області 16 листопада 2009 року на імя ОСОБА_4;

- житловий будинок з будівлями та спорудами АДРЕСА_1, що залишилися після смерті ОСОБА_4.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 203, 328, 1216, 1217, 1223, 1233, 1234, 1235, 1247, 1268 ЦК України, ст.ст. 13, 77-81, 247, 259, 264, 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Нерушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт серії НОМЕР_6 виданий Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області 15.03.1998 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), як спадкоємцем за заповітом, право власності на:

-земельну ділянку площею 0,2500 га, розташовану по АДРЕСА_1, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого Нерушайською сільською радою Татарбунарського району Одеської області 16 листопада 2009 року, що належала ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3;

-житловий будинок з будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1, який залишився після смерті ОСОБА_4.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.А. Семенюк