Провадження № 2/369/1765/19
27.06.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі
головуючої судді Ковальчук Л.М.,
при секретарі Бугайовій М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 , про стягнення суми боргу,
У листопаді 2017 року позивач ОСОБА_1 звернуся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми боргу, посилаючись на те, що 01.11.2015 року ОСОБА_2 позичила у ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 135 000 грн. строком до 01.11.2016 року. На підтвердження викладеного факту позивачем було надано розписку, відповідно до якої ОСОБА_2 підтверджувала факт отримання грошових коштів, та зобов`язувалася їх повернути у встановлений строк. Також позивач зазначав, що ОСОБА_3 виступив поручителем за виконання зобов`язання відповідачкою ОСОБА_2 , про що також зазначив у розписці. Позивач зазначав, що розписка є борговим документом та є підтвердженням факту укладення договору позики між особами та прийняття кожним із них відповідних зобов`язань. Відповідно до розписки встановлено, що відповідач зобов`язується повернути кошти з врахуванням індексу інфляції та відсотків у розмірі 10 % щомісячно.
Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 просив стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 суму боргу з врахуванням індексу інфляції у загальному розмірі 168 750,00 грн..
В ході розгляду справи позивач ОСОБА_1 уточнив позовні вимоги та остаточно в уточненій позовній заяві від 07.06.2018 року просив суд стягнути з відповідачки ОСОБА_2 борг у розмірі 135 000,00 грн..
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи позивач повідомлявся належним чином, до суду була подана заява представника позивача, в якій він просив розглянути справу у його відсутності. В поданій заяві представник позивача позов підтримав і просив його задовольнити.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилась. Про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 , та його представник в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі. ОСОБА_3 направив заяву про розгляд справи у його відсутності, в заяві заперечував щодо задоволення позовної заяви в частині позовних вимог до ОСОБА_3 ..
Суд, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За правилами ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
З матеріалів справи вбачається, що 01.11.2015 року ОСОБА_2 позичила у ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 135 000 грн. строком до 01.11.2016 року. На підтвердження викладеного факту позивачем було надано розписку, відповідно до якої ОСОБА_2 підтверджувала факт отримання грошових коштів, та зобов`язувалася їх повернути у встановлений строк.
У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 визнала факт отримання боргу та не заперечувала про те, що вказану розписку вона писала власноручно. Однак, доказів погашення заборгованості суду надано не було.
Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання
За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження укладення договору позики та його умов позичальник ОСОБА_2 передала позикодавцю ОСОБА_1 власноручно написану і підписану боргову розписку, якою посвідчила отримання нею вказаної суми грошових коштів позики у розмірі 135 000 грн..
Як зазначав позивач ОСОБА_1 у позовній заяві, відповідач ОСОБА_2 до даного часу основний борг добровільно не повернула.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 не виконує належним чином взяті зобов`язання по поверненню коштів за договором позики, а тому позов підлягає задоволенню в межах уточнених позовних вимог, і з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути суму заборгованості в розмірі 135 000 грн.
Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Згідно вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, в тому числі у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, а відповідачем доказів звільнення його від сплати удового збору не надано, то суд приходить до висновку про необхідність стягнення судових витрат з відповідачки ОСОБА_2 пропорційно до задоволених вимог, тобто у розмірі 1350,00 грн. в дохід держави.
Керуючись ст. 55 Конституції України, п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, ст. ст. 15, 16, 551, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 77, 78, 79, 80, 81, 109, 133, 141, 259, 264, 265, 268, 280, 281, 282, 282, 284 ЦПК України, суд,-
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в загальному розмірі 135 000 грн.(сто тридцять п`ять тисяч гривень).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1350 грн. (одна тисяча триста п`ятдесят гривень).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня винесення заочного рішення суду.
Суддя Ковальчук Л.М.