Справа №498/343/19
Провадження по справі №2-о/498/15/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2019 року суддя Великомихайлівського районного суду Одеської області - Чернецька Н.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Великомихайлівський районний сектор Державної міграційної служби України в Одеській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

22.04.2019 року до Великомихайлівського районного суду Одеської області в порядку окремого провадження надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа Великомихайлівський районний сектор Державної міграційної служби України в Одеській області про встановлення факту, що має юридичне значення.

З тексту заяви та долучених до неї документів слідує, що заявник ОСОБА_1. є особою без громадянства. Заявник в заяві просить встановити факт постійного проживання його діда ОСОБА_2 . на території України до 24 серпня 1991 року та до 13 листопада 1991 року, однак, підтверджуючих документів на встановлення даного факту не надано.

Відповідно до ч.2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Згідно з ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Підсудність справ за заявою громадянина України, який проживає за її межами, про встановлення факту, що має юридичне значення, визначається за його клопотанням ухвалою судді Верховного Суду.

При цьому, відповідно до ч.3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Загальні правила визначення підсудності справ, в залежності від місця проживання учасника (§3 Глави 2 Розділу І ЦПК України) визначають, що таке місце проживання має бути зареєстроване у встановленому законом порядку.

Крім того, під місцем проживання, відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», розуміється житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає.

За абз. 9 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» документами, до яких вносяться відомості про місце проживання, є паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.

За змістом ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання особи підлягає обов`язковій реєстрації.

Відповідно до ч.10 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Аналіз процитованих норм вказує на те, що єдиною офіційною адресою місця проживання особи є зареєстроване у встановленому законом порядку місце її проживання та відомості про таке місце проживання мають бути відображені в паспорті громадянина України, тимчасовому посвідченні громадянина України, посвідці на постійне проживання, посвідці на тимчасове проживання, посвідченні біженця, посвідченні особи, яка потребує додаткового захисту, посвідченні особи, якій надано тимчасовий захист.

Як наслідок цього, і підсудність справ за ч. 1 ст. 316 ЦПК України має визначатись саме за офіційним зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання заявника, що, серед іншого, унеможливить зловживання процесуальними правами, в протилежному випадку, з врахуванням можливості особи мати кілька місць проживання, це може бути використане з метою обрання на власний розсуд суду для подання відповідних заяв або ж одночасного подання заяв до різних судів.

З поданої заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається, що заявник ОСОБА_1 є особою без громадянства, в матеріалах заяви міститься копія паспорта громадянина СРСР на ім`я ОСОБА_1 . Підтверджуючих документів вчстановлення факту постійного проживання його діда ОСОБА_2 . на території України до 24 серпня 1991 року та до 13 листопада 1991 року, не надано.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.185, 294, 315, 316 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Великомихайлівський районний сектор Державної міграційної служби України в Одеській області про встановлення факту, що має юридичне значення - повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Одеської області через Великомихайлівський районний суд Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через Великомихайлівський районний суд Одеської області.

Суддя Н.С. Чернецька