ПОСТАНОВА

Іменем України

13 червня 2019 року м. Кропивницький

справа № 385/358/16-ц

провадження № 22-ц/4809/894/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Черненка В.В.

суддів: Авраменко Т.М., Суровицької Л.В.

секретар Гончар В.В.

учасники справи:

ОСОБА_1

ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційними скаргами: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 11.05.2017 року, суддя Панасюк І.В., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про встановлення факту належності заповіту та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася суд із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про встановлення факту належності заповіту та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , яка являлась дружиною ОСОБА_5 та матір`ю позивача.

Після смерті, ОСОБА_4 , спадщину, яка складалась з земельної ділянки (пай) згідно державного акту серії НОМЕР_1 , що знаходиться на території Хащуватської сільської ради Гайворонського району, і підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.06.2001 року виданого державним нотаріусом Гайворонської державної нотаріальної контори прийняв чоловік померлої ОСОБА_5 .

Крім того, ОСОБА_4 за життя, на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 від 27.07.1993 року, виданого Знам`янським відділом Одеської залізниці, належала 1/3 частини квартири, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , що підтверджується архівною довідкою УМБТІ.

Недза ОСОБА_6 прийнявши спадщину, право власності на дану частку квартири набув, але за життя з невідомих обставин не виготовив правовстановлюючий документ на частину даної квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 .

До складу спадкового майна після смерті - ОСОБА_5 ., , входить також земельна ділянка № 400, що розташована на території Хащуватської сільської ради розміром 2,89 га., вартістю 102020 грн. та 2/3 частини квартири, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями першої черги за законом на момент відкриття спадщини являються його рідні діти: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_7 .

Спадкоємець ОСОБА_7 в період шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, від спадщини відмовилась.

За життя, 19.11.2008 року, ОСОБА_5 здійснив розпорядження щодо належного йому майна, шляхом складення заповіту, згідно якого все належне ОСОБА_5 майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, та взагалі те, на що він за законом матиме право на день його смерті заповів ОСОБА_1 . Заповіт посвідчений державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори.

Однак, посвідчуючи заповіт від 19.11.2008 року державний нотаріус Уманської міської державної нотаріальної контори допустив технічну помилку в даті народження заповідача вказавши, що заповідач ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , в той час, як відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 . Крім того, в заповіті від 19.11.2008 року державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори було допущено технічну помилку в частині місця реєстрації батька позивача і вказано, що заповідач ОСОБА_5 проживає за адресою АДРЕСА_2 , Кіровоградської області в той час як в дійсності заповідач проживав в АДРЕСА_1 .

Вважає, що дані помилки в заповіті від 19.11.2008 року були допущені нотаріусом технічно під час виготовлення заповіту.

Після смерті батька позивач прийняла спадщину в установленому законом порядку і 24.02.2016 року звернулася до Гайворонської державної нотаріальної контори з метою отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку та частину квартири, але нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно.

ОСОБА_1 просила суд встановити факт належності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженцю с. Покутенці Віньковецького району Хмельницької області правовстановлюючого документу - заповіту від 19.11.2008 року на ім`я ОСОБА_1 , посвідченого державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №3 -4061; визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 право власності в порядку спадкування на 2/3 частин квартири, що знаходиться по АДРЕСА_1 вартістю 53834 гривні після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ; визнати за ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 право власності в порядку спадкування на земельну ділянку № НОМЕР_3 , кадастровий номер НОМЕР_4 , що розташована на території Хащуватської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області розміром 2,89 га вартістю 102020 грн., після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ; стягнути з відповідачів судові витрати.

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 11.05.2017 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в зв`язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначено, що суд не взяв до уваги те, що заповіт від 19.11.2008 року не був підписаний ОСОБА_5 та не відповідає волі спадкодавця. Крім того, судом не було прийнято до уваги нотаріально завірену заяву ОСОБА_9 , яка була укладена 10.08.2015 року на території Російської Федерації і того ж дня направлена на територію України для подальшого доставлення її до нотаріуса Гайворонського нотаріального округу для того щоб останній включив її до списку осіб на першочергове право на спадщину за законом, після її батька ОСОБА_5 і за її волею передав частку належної їй спадщини її брату ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про зміну рішення суду першої інстанції в частині визнання за нею права власності на 5/12 частин квартири в зв`язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначено, що в частині поділу спадкової квартири суд прийшов до помилкового висновку, що 1/6 частини квартири прийнята ОСОБА_3 шляхом постійного проживання, оскільки згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.06.2001 року, яке ніким не скасовано, єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 є в цілому її чоловік ОСОБА_5 , а тому останній прийняв спадщину після смерті дружини 1/3 частини квартири, оскільки 1/3 частини квартири належала ОСОБА_5 на праві особистої приватної власності.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 13.11.2018 року рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 11 травня 2017 року в частині визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкування права власності на 5/12 частин квартири, що знаходиться по АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 , змінено. Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 право власності в порядку спадкування на 1/2 частину квартири, що знаходиться по АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 . В іншій частині рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 11.05.2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 27.03.2019 року, за наслідками розгляду касаційної скарги відповідача, постанову Кропивницького апеляційного суду від 13.11.2018 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності у порядку спадкування скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 16.04.2019 року справу призначено до розгляду.

Предметом розгляду в апеляційному провадження приймаючи до уваги Постанову Верховного Суду від 27.03.2019 року є позовні вимоги в частині визнання за позивачем в порядку спадкування за заповітом після смерті батька право власності на квартиру та земельний пай в іншій частині позовні вимоги не є предметом апеляційного оскарження.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно ст.367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволення частково з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_7 в м. Гайворон помер ОСОБА_5 (а.с. 9).

19.11.2008 року в м. Умань Черкаської області ОСОБА_5 склав заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори (а.с. 14).

В заповіті від 19.11.2008 року державний нотаріус Уманської міської державної нотаріальної контори при його посвідченні допустив технічну помилку в даті народження заповідача, де вказав що заповідач ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , але насправді відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 13)

Крім того, в заповіті від 19.11.2008 року було допущено технічну помилку в частині місця реєстрації, де вказано, що заповідач ОСОБА_5 проживає за адресою АДРЕСА_2 . Кіровоградської області , а не як в дійсності, в АДРЕСА_1 , що підтверджується відміткою в паспорті заповідача (а.с. 26).

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов в частині встановлення факту належності заповіту підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні знайшов своє ствердження факт належності заповіту ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть на ім`я ОСОБА_5 , копією паспорта та свідоцтва про народження ОСОБА_5 та показами ОСОБА_1

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) встановлено, що покійний ОСОБА_5 , здійснив розпорядження щодо свого майна, шляхом укладення заповіту від 19.11.2008 року, який посвідчений державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори, що також вбачається з відповідного витягу з Спадкового реєстру від 19.11.2008 року.

Доказів неналежності підпису ОСОБА_5 в заповіті від 19.11.2008 року на ім`я ОСОБА_1 , посвідченого державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №3-4061 відповідачі суду не надано.

Єдиною спадкоємицею за заповітом є ОСОБА_1 .. Вона прийняла спадщину в установленому порядку після смерті ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , яка являлась дружиною померлого ОСОБА_5 про що свідчить копія свідоцтва про шлюб та копія свідоцтва про смерть (а.с. 10, 13).

ОСОБА_4 на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 від 27.07.1993 року виданого Знам`янським відділом Одеської залізниці, належала 1/3 частини квартири, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , що підтверджується архівною довідкою УМБТІ (а.с. 19) та оглянутою інвентаризаційною справою.

ОСОБА_5 набув право власності на 1/2 частку спірної квартири, оскільки йому належала 1/3 частина даної квартири та він прийняв спадщину на 1/6 частини квартири, після смерті дружини, але за життя з невідомих обставин не виготовив правовстановлюючий документ.

ОСОБА_2 також прийняв спадщину на 1/6 частину квартири після смерті матері, шляхом прийняття спадщини оскільки постійного проживання на момент смерті із спадкодавцем. А тому йому також належить 1/2 частина даної квартири, оскільки йому до прийняття спадщини належала також 1/3 даної квартири.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_2 належить 1/2 частина спадкової квартири, відповідачу ОСОБА_3 , який також прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_5 1/12 частина квартири, як обов`язкова частка згідно ст. 1241 ЦК України, а позивачу 5/12 частин квартири.

Відповідачу ОСОБА_3 належить також 1/6 частина спірної земельної ділянки, як обов`язкова частка згідно ст. 1241 ЦК України, а позивачу відповідно 5/6 частин земельної ділянки, а тому позов в частині визнання права власності в порядку спадкування за заповітом підлягає частковому задоволенню.

Проте погодитись з висновками суду першої інстанції неможливо в повному обсязі.

Справа розглядалась судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Учасники справи належним чином повідомлені про розгляд справи, що підтверджується матеріалами справи.

З урахуванням вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За нормами частин 1, 2 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , яка являється дружиною померлого ОСОБА_5 про що свідчить копія свідоцтва про шлюб та копія свідоцтва про смерть (а.с. 10, 13).

ОСОБА_4 на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 від 27.07.1993 року виданого Знам`янським відділом Одеської залізниці, належала 1/3 частини квартири, яка знаходиться по АДРЕСА_1 що підтверджується архівною довідкою УМБТІ (а.с. 19)

Матеріалами справи підтверджено , що співвласниками квартири по АДРЕСА_1 були також ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (по 1/3 частині) Крім того ОСОБА_4 на праві особистої приватної власності належала земельна ділянка розташована на території Хащуватської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області.

З матеріалів справи вбачається, що на момент смерті ОСОБА_4 за місцем постійного проживання, разом з нею проживали , чоловік - ОСОБА_5 та син - ОСОБА_2 .

Встановлені обставини дають підстави зробити висновок , що після смерті ОСОБА_4 були два спадкоємці : чоловік ОСОБА_5 та син ОСОБА_2 які прийняли спадщину.

19.06.2001 року державним нотаріусом Гайворонської державної нотаріальної контори Ковбасюк Н.Ю. видане свідоцтво про право на спадщину за законом спадкова справа №373, зареєстровано в реєстрі № 3809 відповідно до якого спадкоємцем майна гр. ОСОБА_4 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 є в цілому її чоловік ОСОБА_5 , мешканець АДРЕСА_4 . Спадкове майно на яке видано свідоцтво складається з земельного паю в КСП «Нива» розміром 3, 1 га, що належала спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну часткі(пай) серії НОМЕР_5 виданого Гайворонською райдержадміністрацією 28.01.1998 року.

Вбачається, що ОСОБА_5 скористався своїм право на отримання спадщини і отримав спадщину на земельний пай в повному розмірі, оскільки ОСОБА_2 не звертався з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину , хоча фактично він прийняв спадщину в повному об`ємі і також мав право на земельну ділянку в порядку спадкування.

Свідоцтво про право спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 на квартиру спадкоємці ОСОБА_5 , ОСОБА_2 не отримали.

Вбачається, що ОСОБА_5 , ОСОБА_2 мають право на квартиру в рівних частинах по Ѕ оскільки вони були власниками по 1/3 частині кожний і мають право в порядку спадкування по 1/6 частини.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини першої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Частиною першою статті 1267 ЦК України передбачено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

З матеріалів справи вбчається, що позивач по справі прийняла спадщину за заповітом.

Закон закріплює право фізичної особи призначити спадкоємців шляхом складання заповіту і розподілити спадкове майно, майнові права та обов`язки на свій розсуд.

Разом з тим, у статті 1241 Цивільного кодексу України визначено право певних осіб на отримання частки спадкового майна, незалежно від змісту заповіту закон гарантує визначену частку спадщини, яка називається обов`язковою часткою.

Таким чином, свобода спадкового розпорядження обмежується правом осіб, які закликаються до спадкування незалежно від волі спадкодавця в силу прямої вказівки закону.

Перелік таких осіб, визначений вищевказаною статтею Цивільного кодексу України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. До цього переліку входять лише особи, які належать до першої черги спадкоємців за законом і є малолітніми, неповнолітніми, повнолітніми непрацездатними дітьми спадкодавця (в тому числі усиновленими), непрацездатною вдовою (вдівцем), непрацездатними батьками (усиновителями) та дітьми, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Малолітніми е особи, що не досягли чотирнадцяти років, неповнолітніми є особи, що не досягли вісімнадцяти років. Непрацездатними вважаються жінки, які досягли 55 років та чоловіки - 60 років; інваліди І, ІІ, ІІІ груп, незалежно від того, чи призначена їм пенсія.

Встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом на момент відкриття спадщини, після смерті ОСОБА_5 , є його рідні діти: ОСОБА_1 ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , а також ОСОБА_10 .

З матеріалів справи вбачається , що право на обов`язкову частку у спадщині, мали ОСОБА_10 та ОСОБА_3 які досягли пенсійного віку.

Заявою від 10.08.2015 року направлену на адресу нотаріуса Гайворонської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_9 відмовилась від спадщини, яка залишилась після смерті батька ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 .

З матеріалі справи вбачається, що ОСОБА_2 не відноситься до категорії осіб які мають право на обов`язкову частку у спадщині.

Оскільки діючим законодавством не передбачено, право особи яка має право на обов`язкову частку у спадщині відмовитись на користь третіх осіб та приймаючи до уваги , що ОСОБА_11 відмовилась від спадщини то відповідно залишається один спадкоємець за законом який має право на обов`язкову частку у спадщині - ОСОБА_3 .

Обов`язкова частка у спадщині визначається в розмірі половини від тієї частки, яка належала б кожному зі спадкоємців, що мають право на неї, при спадкуванні за законом, незалежно від змісту заповіту.

Для визначення розміру обов`язкової частки у спадщині важливим є визначення кола осіб, які б могли спадкувати за законом у разі відсутності заповіту, та визначення складу майна, з якого складається спадщина.

Визначається дійсна вартість спадкового майна як заповідана, так і не заповідана, з урахуванням усіх спадкоємців за законом, які були б закликані до спадкування ( у тому числі спадкоємців за правом представлення на частку їх рідних, які б мали бути спадкоємцями за законом, але померли до часу відкриття спадщини).

Спадкоємці інших черг, а також онуки і правнуки спадкодавця, батьки яких померли до відкриття спадщини, не мають права на обов`язкову частку при спадкуванні за заповітом. Позбавлення права на обов`язкову частку в спадщині закон не передбачає.

Спадкоємець може відмовитись від отримання свідоцтва про право на спадщину на обов`язкову частку, подавши до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву.

Якщо спадкоємець, який має право на обов`язкову частку у спадщині, не прийме спадкове майно у встановлений законом строк чи відмовиться від спадщини, майно успадковується спадкоємцями за заповітом.

Обов`язкова частка - це мінімум того, що може дістати малолітній, неповнолітній чи непрацездатний спадкоємець першої черги (за винятком зменшення її за рішенням суду). Тому на спадкоємця, який одержав саме цю частку, не може бути покладений заповідальний відказ, він не може бути зобов`язаний вчинити певну дію, спрямовану на досягнення суспільно-корисної мети, щодо цієї частки не може бути встановлений сервітут.

З матеріалів справи вбачається, що за законом після смерті батька мали б прово успадкувати : ОСОБА_1 ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , а також ОСОБА_10 .

Оскільки спадковим майном після смерті батька - ОСОБА_5 є Ѕ частина квартири та земельний пай то відповідно спадщина розподіляється відповідним чином .

Позивач має право на спадщину за заповітом на 7/16 частин квартири.

(1/2 частину квартири : на 4 спадкоємців по закону та приймаючи до уваги вимоги частини першої статті 1241 , обов`язкова доля ОСОБА_3 становить 1/16 частина).

Матеріали справи свідчать , що ОСОБА_2 після смерті матері успадкував 1/6 частину квартири але її не оформив та має право власності на 1/3 частину квартири відповідно йому має право належати Ѕ частина спірної квартири.

Приймаючи до уваги встановлені обставини суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач має право на успадкування 7/16 частини спірної квартири.( (1ч. цілої квартири -1/2ч. яка належить ОСОБА_2 -1/16 обовязкова частка ОСОБА_3 =7/16 ч.)

Приймаючи до уваги встановлені обставини суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач має право на успадкування 7/8 частин земельного паю.(1-1/8=7/8)

Суд апеляційної інстанції при розрахунку частки, яка підлягає успадкуванню позивачем виходив з того, що після смерті ОСОБА_4 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 державним нотаріусом Гайворонської державної нотаріальної контори Ковбасюк Н.Ю. 19.06.2001 року видане свідоцтво про право на спадщину за законом відповідно до якого спадкоємцем майна гр. є в цілому її чоловік ОСОБА_5 . Спадкове майно на яке видано свідоцтво складається з земельного паю в КСП «Нива» , що належала спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну часткі(пай) серії НОМЕР_5 виданого Гайворонською райдержадміністрацією 28.01.1998 року. Оскільки зазначене свідоцтво про право на спадщину ніким не оскаржено то відповідно спадковим майном є цілий пай з якого відокремлюється обов`язкова частка, яка належить ОСОБА_3 , яка становить 1/8 частка. (Ціла частину земельного паю : на 4 спадкоємців по закону відповідно та приймаючи до уваги вимоги частини першої статті 1241 , обов`язкова доля ОСОБА_3 становить 1/8 частина. )

Суд апеляційної інстанції приймаючи до уваги встановлені обставини дійшов висновку , що розглядаючи спір, який виник між сторонами в справі, суд першої інстанції не встановив дійсні обставини по справі та не мотивував належним чином своє рішення.

Зазначені обставини є підставами відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення, яким позов задоволено частково.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 11.05.2017 року в частині позовних вимог про визнання за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 права власності в порядку спадкування на 5/12 частин квартири, що знаходиться по АДРЕСА_1 вартістю 53834 гривні після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 та визнання за ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 права власності в порядку спадкування на 5/6 частин земельної ділянки № НОМЕР_3 , кадастровий номер НОМЕР_4 , що розташована на території Хащуватської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області розміром 2,89 га вартістю 102020 грн., після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті батька - ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 на 7/16 частини квартири, що знаходиться по АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті батька- ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 на 7/8 частин земельної ділянки № НОМЕР_3 , кадастровий номер НОМЕР_4 , що розташована на території Хащуватської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області розміром 2,89 га .

Судові витрати віднести за рахунок сторін.

Текст постанови складено 21. 06.2019 року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: