КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року м. Київ

Справа № 22-ц/824/924/2019 Головуючий у судді 1-ї інстанції - Виниченко Л.М

Унікальний №755/7219/16-ц Доповідач - Гаращенко Д.Р.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Ратнікової В.М.

при секретарі Гавриленко М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , які діють в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про виселення,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , які діють в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про виселення.

Просила суд, з урахуванням уточнень, виселити незаконних володільців ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та їхнього сина ОСОБА_4 з садового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (територія садового товариства «КЕВРЗ») та стягнути з відповідачів судові витрати.

В обґрунтування позову посилалась на те, що вона починаючи з 13 серпня 2013 року є власником земельної ділянки та садового будинку за адресою: АДРЕСА_1 територія садового товариства « КЕВР » ).

Відповідачі незаконно проживають в належному їй будинку та звільняти його в добровільному порядку не бажають, змінивши замки та уклавши договір пультової охорони з ТОВ «Венбест-охорона», не пускають позивача на територію.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21 липня 2017 року позов задоволено, виселено ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з садового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (територія садового товариства «КЕВРЗ»); стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 275,60 грн. з кожного.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , 19 серпня 2017 року, подав апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість,невідповідність фактичним обставинам справи, порушення норм процесуального та матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог, посилався на те, що висновки суду першої інстанції, що позивач є єдиним законним власником садового будинку, де проживають відповідачі, а тому наявні правові підстави для захисту її законних прав та інтересів, є необґрунтованими та безпідставними.

Земельна ділянка, на якій розташований садовий будинок та проживають відповідачі була подарована ОСОБА_1 26 жовтня 2007 року ОСОБА_3

29 квітня 2013 року ОСОБА_3 звернулась до державного реєстратора з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку. Рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень було прийнято того ж дня, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

17 липня 2013 року державним виконавцем ВДВС Дніпровського районного управління юстиції було складено акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу земельну ділянку загальною площею 0,0611 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та за даними державного виконавця належить ОСОБА_1 на праві власності.

Вважаючи свої права як власника порушеними, ОСОБА_3 звернулась з позовом до суду.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва позов було задоволено повністю.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано та в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення судів першої та апеляційної інстанції скасовані, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відтак правові підстави стверджувати про належність позивачу земельної ділянки та садового будинку на даному етапі відсутні.

Окрім того судом першої інстанції було порушено вимоги процесуального законодавства розглянувши справу по суті за наявності апеляційної скарги на ухвалу про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11 жовтня 2017 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , Управління державної реєстрації Головного управління юстиції в місті Києві, третя особа: ОСОБА_1 про визнання права власності, скасування свідоцтва про право власності, скасування запису про реєстрацію права власності (унікальний №755/9215/15-ц).

28 березня 2019 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_3 про відновлення провадження у справі у зв`язку з усуненням обставин, що викликали його зупинення, оскільки судове рішення в цивільній справі №755/9215/15-ц набрало законної сили.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року провадження в справі поновлено, справу було призначено до розгляду.

В судовому засіданні апелянт та його представник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Представники позивача заперечували проти апеляційної скарги, просили її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судове засідання не з'явився представник Служби у справах дітей Дніпровської районної адміністрації у м. Києві, повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про день, час та місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, відповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідно до Акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 17.07.2013 року № 645/13, земельна ділянка площею 0,0611 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 (територія садового товариства «КЕВРЗ » ), цільове призначення земельної ділянки: ведення садівництва, з наявними поліпшеннями у вигляді незавершеного будівництва садового будинку та господарських споруд, що належить ОСОБА_1 , була передана у власність ОСОБА_2 (т. 1, а.с. 137-138).

13.08.2013 р. ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,0611 га, яка розташована за адресоюАДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки: ведення садівництва, з наявними поліпшеннями у вигляді незавершеного будівництва садового будинку та господарських споруд (т. 1, а.с. 16).

01.04.2015 р. ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право власності на садовий будинок за адресою АДРЕСА_1 ( т.1 , а. с. 13).

Задовольняючи позов суд першої інстанції зазначив, що власником садового будинку та земельної ділянки, які розташовані за адресою:АДРЕСА_1 , являється ОСОБА_2 , а відповідачі ОСОБА_1 проживають у спірному будинку без будь-яких не те правових підстав та без згоди позивача, чим чинять позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні належним їй на праві власності нерухомим майном, тому позов про виселення ОСОБА_5 було задоволено.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Колегією суддів встановлено, що земельна ділянка загальною площею 0,0611 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 Дніпровському районі м. Києва 26 жовтня 2007 року була подарована ОСОБА_1 ОСОБА_3

29 квітня 2013 року ОСОБА_3 звернулась до державного реєстратора з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку. Рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень було прийнято того ж дня, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

17 липня 2013 року державним виконавцем ВДВС Дніпровського районного управління юстиції було складено акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу - земельну ділянку загальною площею 0,0611 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та за даними державного виконавця належить ОСОБА_1 на праві власності.

03 серпня 2018 року рішенням Дніпровського районного суду було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 , визнано недійсним свідоцтво про право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0611 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 територія садового товариства « КЕВРЗ ») у Дніпровському районі м. Києва видане ОСОБА_2 . 13.08.2013 р., скасоване державну реєстрацію приватного нотаріуса Літвінчука І.А. про державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку за ОСОБА_2

Постановою Київського апеляційного суду від 13 березня 2019 року рішення було залишено без змін, та набрало законної сили.

Враховуючи зазначені обставини, отримане ОСОБА_2 01.04.2015 р. свідоцтво про право власності на садовий будинок за адресою АДРЕСА_1 , викликає сумнів, оскільки підставою для його отримання було свідоцтво про право власності на землю, яке було визнано судом недійсним.

Колегія суддів вважає, що на час розгляду справи зазначених обставин не існувало, про що суду першої інстанції не було відомо.

На час розгляду апеляційної скарги підстави для задоволення позову відпали з урахуванням доводів апеляційної скарги, та рішення Дніпровського районного суду від 03 серпня 2018 р. залишеного в силі постановою Київського апеляційного суду від 13 березня 2019 р.

Враховуючи викладене колегія суддів прийшла до висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 376, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 липня 2017 року скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 26 червня 2019 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

В.М. Ратнікова