_______________________________________________________________________________________________________________
Справа № 2-5092/11
Провадження № 6/520/333/19
У Х В А Л А

про відмову у визнанні виконавчого листа такими, що не підлягає виконанню

03.07.2019 року

Київський районний суд м. Одеси

головуючий суддя Куриленко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі № 2-5092/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

В С Т А Н О В И В :

05 червня 2019 року представник заявника адвокат Мандич Л.Л. звернувся до суду з заявою, в якій просив визнати виконавчий лист № 2-5092/11, виданий 06.11.2013 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» грошової суми у розмірі 1 792 565, 27 гривень таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що обов`язок боржника за цим виконавчим документом відсутній повністю у зв`язку з його припиненням.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Куриленко О.М..

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, його представник ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутністю, вимоги заяви підтримав в повному обсязі.

Також з завами про розгляд справи без участі сторін звернулись: представник Другого Київського ВДВС міста Одеса ГТУЮ Анасімова А.В., представник ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП», представник ПАТ «ОКСИ БАНК», ОСОБА_4 , які не є сторонами у справі, а також представник позивача АТ «Райффайзен Банк Аваль».

У відповідності до ч. 3 ст. 432 ЦПК України суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 2-5092/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11 липня 2012 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/79790/74/81190 від 05.09.2007 року в розмірі 224 815, 36 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ (1 дол. США дорівнює 7, 9735 грн.) складає 1 792 565, 27 гривень. А також стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» суму державного мита в розмірі 1700 гривень, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120 гривень.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оскаржили його в апеляційному порядку.

В результаті чого, рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 14.03.2013 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 липня 2012 року було змінено в частині стягнення судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» суму судового збору в розмірі 1700 гривень в рівних частках. В решті рішення залишено без змін.

Після набрання рішення суду законної сили, 06 листопада 2013 року Київським районним судом м. Одеси були видані виконавчі листи № 2-5092/11 щодо примусового його виконання.

В подальшому, 21.12.2018 року згідно укладеного договору відступлення права вимоги, Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» відступив своє право грошової вимоги за Кредитним договором № 014/79790/74/81190 від 05.09.2007 року та за договором поруки № 014/79790/74/81190/1 від 05.09.2007 року Публічному акціонерному товариству «ОКСИ БАНК», ідентифікаційний код: 093062278.

21.12.2018 року, згідно укладеного сторонами договору відступлення права вимоги, Публічне акціонерне товариство «ОКСИ БАНК» відступило своє право грошової вимоги за кредитним договором № 014/79790/74/81190 від 05.09.2007 року та за договором поруки № 014/79790/74/81190/1 від 05.09.2007 року Товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП», ідентифікаційний код: 40326297.

21.12.2018 року, згідно укладеного сторонами договору відступлення права вимоги №21-12/18/13 (далі-Договір), Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» відступило своє право грошової вимоги за кредитним договором № 014/79790/74/81190 від 05.09.2007 року (п.2.1) та за договором поруки № 014/79790/74/81190/1 від 05.09.2007 року (п.2.6) ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 .

З матеріалів цивільної справи вбачається, що 11.01.2019 року ОСОБА_4 звернулась до Київського районного суду м. Одеси з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, однак, ухвалою суду від 11.02.2019 року дану заяву було залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Таким чином, вказане питання у судовому порядку вирішено не було.

Звертаючись до суду з даною заявою представник заявник вказує на те, що обов`язок боржника за виконавчим документом відсутній повністю.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст.. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Однак, при поданні заяви та протягом розгляду справи заявник не скористався своїм процесуальним правом та не надав до суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмету доказування, а саме: не надав доказів того, що обов`язок боржника ОСОБА_1 за виконавчим документом № 2-5092/11 відсутній повністю, у зв`язку з його припиненням, квитанцій щодо погашення боргу тощо.

Також заявник не надав суду доказів звернення стягувача до виконавчої служби з заявою про закриття виконавчого провадження чи відкликання виконавчого листа, оскільки в разі виконання вимог виконавчого документа державний виконавець повинен закінчити виконавче провадження.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене та відсутність будь-яких доказів виконання боржником вимог виконавчого листа, суд вважає, що заява є безпідставною та необґрунтованою .

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст.5 Цивільного процесуального кодексу України)

Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до частини другої ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Зі змісту ст. 432 ЦПК України слідує, що в разі виявлення невідповідності виконавчого листа вимогам, що ставляться до виконавчого документа або в разі виявлення в ньому помилок, суд може вчинити дві альтернативні дії, які направлені на те, щоб привести виконавчий документ у відповідність вимогам, що ставляться до виконавчого документу: 1) виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі; 2) визнати виконавчий лист, таким що не підлягає виконанню. Це вказує на те, що такі помилки та невідповідності мають існувати саме на час оформлення та видачі виконавчого документу.

Частиною 1 статті 38 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

Згідно частини 4 та 5 статті 432 ЦПК України передбачено, що про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом . Ухвала суду за результатами розгляду заяви може бути оскаржена у порядку, встановленим цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 432 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі № 2-5092/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за договором кредиту - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Київського районного суду м. Одеси

Суддя Куриленко О. М.