Справа №639/5549/18
Провадження №2/639/481/19
31 травня 2019 року Жовтневий районний суд м. Харкова
в складі: головуючого - судді Баркової Н.В.,
за участю секретарів - Кузнецової А.О., Пивоварової Т.В.,
представника позивача - ОСОБА_7,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про встановлення місця проживання малолітніх дітей разом з матір`ю, -
04.10.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до відповідача ОСОБА_2 , зазначивши третьою особою Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, який уточнила та просить суд визначити місце проживання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_1 за її місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача судові витрати.
В обґрунтування своїх позовний вимог позивач посилається на те, що 05.11.1999 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у міському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 1941. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з позивачем і знаходяться на її забезпеченні. Рішенням Жовтневого районного суду від 12.12.2016 року шлюб між сторонами розірвано, а рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.02.2017 року, яке набрало законної сили, з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача. Позивач зазначає, що їй на праві особистої власності належить будинок АДРЕСА_1 , в якому чотири окремі кімнати, обладнанні належним чином дитячі кімнати, огороджений двір, поруч дитячий майданчик, ліс, свіже повітря. Діти мають можливість мешкати, мати здоровий сон, навчатися, гратися. Відповідач зареєстрований в будинку, власником якого він не є. Неодноразово позивач зверталася за оформленням реєстрації дітей за її місцем проживання, проте, зареєструвати дітей за місцем фактичного місця проживання неможливо, оскільки, батько не бажає надати відповідний дозвіл на реєстрацію їх проживання, чим порушуються як права позивача, так і права дітей безпосередньо.
У зв`язку з викладеним, посилаючись на відповідні законодавчі положення та міжнародні акти, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.11.2018 року прийнято позов до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у даній цивільній справі, призначено підготовче засідання.
14.12.2018 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова підготовче провадження у цивільній справі за уточненим позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про встановлення місця проживання малолітніх дітей разом з матір`ю - закрито.Призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача приймала участь у судових засіданнях, надала вступне слово, позов підтримала у повному обсязі, однак у судове засідання 31.05.2019 року подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач брав участь в одному судовому засіданні 21.03.2019 року, проти позову заперечував та вважав за можливе розглянути справу лише за наявності висновку органу опіки та піклування, подальші судові засідання неодноразово відкладались за клопотанням відповідача. В судове засідання 31.05.2019 року належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 31.05.2019 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та письмовий висновок про визначення місця проживання дітей.
Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що зроблений відповідний актовий запис №85 і підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 16.02.2007 року. ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що зроблений відповідний актовий запис №830 і підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 02.12.2008 року. Батьками дітей зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.8-9).
Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова 12.12.2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу позов задоволено, розірвано шлюб, зареєстрований 05.11.1999 міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 1941. Залишено позивачу шлюбне прізвище - « ОСОБА_1 » (а.с.10-11).

21.02.2017 року рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Харкова (ІПН НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 у твердій грошовій сумі - 1 500 грн. щомісяця з індексацією відповідно до закону, починаючи з 12.12.2016 р. до досягнення дітьми повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі 551 грн.20 коп. (а.с.12-13). Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 11.04.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.02.2017 року залишено без змін (а.с.14-16).

Як вбачається з копії довідки, наданої майстром приватного сектору ділянки АДРЕСА_2 від 09.11.2016 року та довідки наданої майстром приватного сектору ділянки АДРЕСА_3 від 09.09.2018 року ОСОБА_1 , 1979 року народження мешкає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та має такий склад сім`ї: ОСОБА_3 , 2007 року народження (донька) та ОСОБА_4 , 2008 року народження (син) (а.с. 21-22). Вказані відомості підтверджуються актом обстеження кімнат за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.38).

Згідно з довідкою КПСМНЗ «Дитяча школа мистецтв №5 ім. І.О. Дунаєвського» від 25.09.2018 року за №224 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно навчається в «Дитячій школі мистецтв № 5 ім. І.О.Дунаєвського» у 4 класі художнього відділення, викладач ОСОБА_6 до теперішнього часу. За роки навчання у школі батько учениці не брав участь у ії вихованні, батьківські збори не відвідував. ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.23).

Відповідно до довідки ХЗОШ І-ІІІ ступенів №53 Харківської міської ради Харківської областівід 19.09.2018 року за №461/01-64 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно навчається в 6-Д класі Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №53 Харківської міської ради Харківської області.За роки навчання у школі батько учениці не брав участі у її вихованні, батьківські збори не відвідував (а.с.24).

Разом з тим, відповідно до довідки ХЗОШ І-ІІІ ступенів №53 Харківської міської ради Харківської областівід 18.09.2018 року за №459/01-64 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно навчається в 4-А класі Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №53 Харківської міської ради Харківської області.За роки навчання у школі батько учениці не брав участі у її вихованні, батьківські збори не відвідував (а.с.25).

Позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить будинок АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 17.12.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бєсєдою О.Д., зареєстрований в реєстрі за №2-1228 (а.с.26-27). Вказані відомості підтверджуються копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.12.2003 року (а.с.28) та копією технічного паспорту (а.с. 29-37).

Позивач ОСОБА_1 листом від 21.11.2017 року зверталася до відповідача ОСОБА_2 з метою надання згоди останнім для оформлення реєстрації дітей за місцем проживання позивача. Лист було направлено рекомендованим листом, який вручено особисто (а.с.17-20).

Суду наданий письмовий висновок Департаменту служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської області Харківської міської ради від 04.03.2019 року за №204 про визначення місця проживання малолітніх дітей, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якого вбачається, що Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради розглянуто питання щодо визначення місця проживання малолітніх дітей, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час розгляду та вивчення наданих документів встановлено наступне. Батько дитини - ОСОБА_2 . Мати дитини - ОСОБА_1 . Шлюб між батьками малолітніх розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.12.2016 року. Після розірвання шлюбу малолітні діти, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , мешкають разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . Житло належить матері дітей ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 17.12.2003 року. Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов від 22.02.2019 року, у житловому будинку за вищевказаною адресою для дітей створено належні умови для проживання, навчання та розвитку. ОСОБА_1 працює, має самостійний дохід, за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, що підтверджується відповідними довідками.Згідно з інформацією адміністрації Харківської загальноосвітньої школи № 53, де навчається ОСОБА_3 в 6-Д класі, батько дитини не брав участі у її вихованні, батьківські збори не відвідував. Згідно з інформацією адміністрації Харківської загальноосвітньої школи №53, де навчається ОСОБА_4 в 4-А класі, батько дитини не брав участі у його вихованні, батьківській збори не відвідував. Питання щодо визначення місця проживання малолітніх дітей, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додатково було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Відповідно до вимог ст. 171 Сімейного кодексу України було проведено співбесіду з малолітніми дітьми, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Діти пояснили, що фактично мешкають з матір`ю та не заперечують проти визначення їх місця проживання з матір`ю. Батько дітей, ОСОБА_2 , був повідомлений про розгляд питання, але на засідання Комісії не з`явився, про причини неявки не повідомив. Мати дітей, ОСОБА_1 , на засіданні Комісії особисто пояснила, що самостійно здійснює усі заходи по вихованню та утриманню дітей.Враховуючи вищезазначене, керуючись ст.ст. 19, 155, 160, 161 Сімейного кодексу України та рекомендацією Комісії, в інтересах дитини, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю, ОСОБА_1 (а.с. 81).

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України, мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько й мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Відповідно до вимог ст.ст.7, 155 СК України, дитині має бути забезпечена можливість здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Відповідно до ч.2 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

У відповідності до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Частиною 3 ст.29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Згідно ст.9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованоїПостановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору.

Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Положеннями принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

Суд, враховуючи наявність спору між батьками з приводу місця проживання дітей, яким не виповнилось 14 років, всі передбачені законом обставини, які підтверджені належними доказами і мають істотне значення для визначення місця проживання дітей, а саме: фактичне місце проживання дітей з матір`ю за їх згодою, наявність у матері постійного доходу та необхідних житлових умов для проживання дітей, ставлення батька до його батьківських обов`язків, відсутність відзиву з відповідними запереченнями з боку відповідача, висновокДепартаменту служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської області Харківської міської радищодо доцільності визначення місця проживання дітей з матір`ю, приходить до висновку про те, що місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , слід визначити з матір`ю ОСОБА_1 , адреса проживання якої на даний час: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим позов останньої підлягає задоволенню.

Крім того, суд зауважує, що батько дитини, у разі визначення місця проживання дитини з матір`ю, не обмежений у своєму праві на спілкування з дітьми, турботі відносно них, участі у їх вихованні і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України у зв`язку з задоволенням позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн., сплачений позивачем відповідно до квитанції №103 від 03.10.2018 року (а.с.2).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.1-18, 76-82, 95, 141, 228, 229, 235, 244, 245, 259, 263-265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, ст.ст. 141, 155, 160, 161 СК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про встановлення місця проживання малолітніх дітей разом з матір`ю - задовольнити.

Визначити місце проживання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_1 , адреса проживання якої на даний час: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривень 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Жовтневий районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІПН: НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 ;

Третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, місцезнаходження: 61002, м. Харків, вул. Чернишевська, буд. 55.

Повний текст рішення складено 27.06.2019 року.

Суддя Н.В. Баркова