Номер провадження: 22-ц/813/5585/19
Головуючий у першій інстанції Целух А.П.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Кравця Ю.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Одеський науково-дослідний експертно-криміналістичний центр МВС України,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2019 року про зупинення провадження у справі у складі судді Целуха А.П.,

встановив:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОНДЕКЦ МВС України про визнання наказів директора ОНДЕКЦ МВС України №69 від 29.11.2018 року щодо поновлення на посаді та №70 від 29.11.2018 року щодо звільнення з роботи незаконними і скасування їх, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсацію заподіяної моральної шкоди.

19 березня 2019 року представник відповідача звернувся до суду з заявою, якою просив суд зупинити провадження у справі №521/21828/18 за позовом ОСОБА_1 до Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про визнання наказів директора ОНДЕКЦ МВС України №69 від 29.11.2018 року щодо поновлення на посаді та №70 від 29.11.2018 року щодо звільнення з роботи незаконними і скасування їх, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсацію заподіяної моральної шкоди до закінчення касаційного перегляду у Верховному суді України у складі Касаційного цивільного суду судових справ №521/13223/16-ц, №521/21535/16-ц та №521/18955/17.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2019 року заяву представника ОНДЕКЦ МВС України було задоволено. Провадження по цивільній справі 521/21828/18 за позовом ОСОБА_1 до Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про визнання наказів директора ОНДЕКЦ МВС України №69 від 29.11.2018 року щодо поновлення на посаді та №70 від 29.11.2018 року щодо звільнення з роботи незаконними і скасування їх, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсацію заподіяної моральної шкоди - зупинено до закінчення касаційного перегляду у Верховному суді України у складі Касаційного цивільного суду судових справ №521/13223/16-ц, № 521/21535/16-ц та № 521/18955/17.

Зазначене рішення суду оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_1.

В скарзі з посиланням на порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали суду та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції невірно застосовано норми процесуального права та оскаржувана ухвала суду не обґрунтована.

Апелянт вважає зупинення провадження у справі безпідставним, оскільки справи не пов`язані між собою, також посилається на те, що судові рішення, з підстав перегляду яких судом касаційної інстанції, зупинений розгляд справи, були предметом перегляду судом апеляційної інстанції, є остаточними та такими, що підлягають виконанню. Вважає, що зупинення провадження у справі перешкоджає суду розглянути справу категорії трудових спорів в передбачений законом строк.

На апеляційну скаргу Одеський науково-дослідний експертно-криміналістичний центр МВС України через представника Будеянського С.Б. подав відзив, яким проти задоволення апеляційної скарги заперечує, просить ухвалу суду про зупинення провадження у справі залишити без змін. У відзиві представник відповідача посилається на ту обставину, що між справами існує тісний матеріально-правовий зв`язок, тому зупинення провадження у справі є правомірним. Також у відзиві ставиться питання про проведення розгляду справи у присутності відповідача або його представника.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Виходячи з наведеного, враховуючи конкретні обставини справи, клопотання представника Одеський науково-дослідний експертно-криміналістичний центр МВС України Будеянського С.Б. про виклик його в судове засідання задоволенню не підлягає.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень викладених у відзиву, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

У цьому випадку провадження у справі зупиняється до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Відповідно до положень частини першої статті 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Аналіз наведених норм свідчить, що підставою зупинення провадження у справі не може бути касаційне оскарження попередніх судових рішень у справі, оскільки ці рішення вже набрали законної сили.

Аналогічне положення закріплено й в пункті 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції».

Суд першої інстанції, зупиняючи провадження у цій справі до вирішення справи, рішення в якій набрало законної сили, наведених положень процесуального закону не врахував, неправильно вказавши як підставу зупинення провадження у даній справі касаційне оскарження судового рішення у іншій справі.

Крім того, визначаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Отже, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи.

Відповідно до пункту 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК України (в редакції 2004 року) підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Постановляючи ухвалу про зупинення провадження, суд першої інстанції виходив з того, що касаційний перегляд судових справ №521/13223/16-ц, №521/21535/16-ц, №521/18955/17 у Верховному Суді унеможливлює вирішення спору у справі про визнання наказів директора ОНДЕКЦ МВС України №69 від 29.11.2018 року щодо поновлення на посаді та №70 від 29.11.2018 року щодо звільнення з роботи незаконними і скасування їх, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсацію заподіяної моральної шкоди, дійшов висновку про наявність підстав для зупинення провадження у цій справі.

Проте суд у порушення вимог п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, зазначивши інші цивільні справи, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, не проаналізував предмети та підстави спорів у справах, не вказав, у чому полягає пов`язаність справ, та не зазначив обставини, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про необхідність зупинення провадження у справі. Одночасно, судом першої інстанції не враховано, що підставою зупинення провадження у справі не може бути касаційне оскарження попередніх судових рішень у справі, оскільки ці рішення вже набрали законної сили.

Крім того, зупинивши провадження у справі, суд порушив право позивача на розумні строки розгляду справи.

Згідно ст. 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку.

Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3 частини першої статті 251 та пунктами 1-3 частини першої статті 252 цього Кодексу.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Отже, суд першої інстанції у порушення частини першої статті 210, пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України формально розглянули заяву про зупинення провадження у справі та дійшов неправильного висновку про її задоволення, оскільки таке зупинення суперечить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи, й перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права є обґрунтованими.

З урахуванням викладеного, оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню за ч. 1 п. 3, 4 ст. 379 ЦПК України із направленням справи для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382 - 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2019 року про зупинення провадження у справі скасувати.

Справу направити до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 26.06.2019 року.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді О.С.Комлева

Ю.І.Кравець