Справа № 642/395/19
Провадження № 2/642/723/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2019 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова:

в складі: головуючого - судді Гримайло А.М.,

за участю секретаря судового засідання - Сорокіної Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Харківський завод шампанських вин» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні працівника та стягнення моральної шкоди -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Харківський завод шампанських вин» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні працівника та стягнення моральної шкоди, обґрунтовуючи тим, що з 30.10.2006 року перебувала у трудових відносинах з ДП «Харківський завод шампанських вин» на посаді оператора лінії у виробництві харчової продукції, з 01.03.2013 року - в цеху розливу алкогольної продукції. Наказом №63-К від 10.05.2018 року звільнена за власним бажанням, в день звільнення повного розрахунку не отримала. Сума заборгованості складає понад 20000, 00 грн. середньоденний розмір заробітної плати становить 119,00 грн., тому сума середнього заробітку за час затримки кінцевого розрахунку при звільненні станом на 21.01.2019 року становить 20825,00 грн., та просить стягнути моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн.

18.03.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Позивач в судове засідання з`явилась, надала пояснення аналогічні позовній заяві, просила задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату та час слухання був повідомлений своєчасно належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 43 Конституції України передбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обов`язки, в рівній мірі кореспондується обов`язок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 у період часу з 30.10.2006 року по 10.05.2018 працювала ДП " Харківський завод шампанських вин ", що підтверджується записами у її трудовій книжці (а.с.5).

Наказом № 63-к від 10 травня 2018, позивача було звільнено з підприємства за власним бажанням ч. 3 ст. 38 КЗпП України (а.с.5).

Згідно довідки Державного підприємства «Харківський завод шампанських вин» від 21.06.2019 року за № 36 сума заборгованості по заробітній платі позивача становить 20105,64 грн.

Згідно довідки Державного підприємства «Харківський завод шампанських вин» від 24.06.2018 за № 37 середньоденна заробітна плата позивача за період березень 2017 - травень 2018 року становить 92 грн.35 коп.

У теперішній час заборгованість по заробітній платі перед позивачем не сплачена.

Згідно ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч.1ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Як вказано уст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення працівником вимоги про розрахунок.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в сумі 20105,64 грн. підлягає задоволенню.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, оскільки з моменту звільнення (10.05.2018) та на момент звернення позивача із позовом до суду (22.01.2019) у ДП «Харківський завод шампанських вин» існувала заборгованість з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, то підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки.

Передбачений ч. 1ст. 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Оскільки, під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, було встановлено, що працівникові ОСОБА_1 не були виплачені належні їй від підприємства суми в день звільнення, суд на підставі статті 117 КЗпП України, прийшов до висновку про стягнення на користь позивача середнього заробітку за весь період затримки розрахунку (в даному випадку по день подання позову до суду - 22.01.2019 року), оскільки відповідач не довів відсутності в цьому своєї вини. При цьому суд зауважує, що сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Згідно правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (постанова у справі № 6-64цс13 від 03.07.2013 року) згідно із ч. 1ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При цьому, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Порядок здійснення відповідних розрахунків визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

Абзацом 2 п.8 даного Порядку передбачено, що після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні 2 календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункту 8 Порядку).

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі №6-648цс15 за позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі

Час затримки належних ОСОБА_1 сум заробітної плати складає період з 11.05.2018 року по 22.01.2019 року (включно), тобто по день звернення до суду.

Як вказано вище середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні 2 календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих в п. 6 Постанови № 13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»,- задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Останні два календарні місяця роботи позивача є березень та квітень..

Сумарне число робочих днів за останні два календарні місяці роботи позивача складає 40 робочих дні.

Отже, середньомісячне число робочих днів складає 20 (40/2).

Так як, позивач був звільнений з роботи 10.05.2018 року, то кількість робочих днів в період з 11.05.2018 року по 22.01.2019 року склала 160 робочих днів (8 місяців х 20 робочих днів).

Отже, розмір середнього заробітку за час затримки кінцевого розрахунку при звільненні складає 14776,00 грн. (92,35 грн. х 160 робочих днів).

Суд вважає, що в даній справі заборгованість по заробітній платі в сумі 20105,64 грн. разом із компенсаційними виплатами в порядку ст. 117 КЗпП України в сумі 14776,00 грн. є достатніми для сприяння відновлення порушених прав позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд погоджується з доводами позивача, що несвоєчасна виплата заробітної плати та не проведення відповідачем повного розрахунку при звільненні протягом досить тривалого періоду, поставило позивач у скрутне матеріальне становище, призвело до моральних страждань позивача, втрати ним нормальних життєвих зв`язків і вимагало від позивача додаткових зусиль для організації свого життя.

З урахуванням обставин справи, тривалості правопорушення та глибини душевних страждань позивача, враховуючи вимоги розумності і справедливості, а також розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд вважає, що розмір відшкодування завданої позивачу моральної шкоди у грошовому виразі необхідно визначити у 2000,00 гривень.

Окрім того, на підставі положень статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача, ДП "Харківський завод шампанських вин ", в дохід держави судовий збір в розмірі 768,40 грн., оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подачу позову, предметом якого є стягнення заробітної плати.

Керуючись ст. ст.9, 10, 11, 12, 13, 17, 81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 274, 275 ЦПК України, ст. ст. 47 ч.1, 94 ч.1, 115, 116, 117, 237-1, КЗпП України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Харківський завод шампанських вин» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні працівника та стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Харківський завод шампанських вин» , адреса: 61017, м. Харків, вул. Лозівська, 20 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 заборгованості по заробітній платі у розмірі 20105,64 (двадцять тисяч сто п`ять) грн. 64 коп.

Стягнути з Державного підприємства «Харківський завод шампанських вин» , адреса: 61017, м. Харків, вул. Лозівська, 20 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 14776,00 (чотирнадцять тисяч сімсот сімдесят шість) грн. 00 коп.

Стягнути Державного підприємства «Харківський завод шампанських вин» , адреса: 61017, м. Харків, вул. Лозівська, 20 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 моральну шкоду у розмірі 2000,00 (дві тисячі) грн.

Стягнути Державного підприємства «Харківський завод шампанських вин» , адреса: 61017, м. Харків, вул. Лозівська, 20 на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

В решті заявлених позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя - А.М. Гримайло