Справа № 127/9373/19
Провадження № 2/127/1328/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2019 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Воробйова В.В.,

за участю секретаря Мироненко В.В.,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Третьої вінницької державної нотаріальної контори, про визначення розміру частки спадкодавця у спільній сумісній власності,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Третьої вінницької державної нотаріальної контори, про визначення розміру частки спадкодавця у спільній сумісній власності, мотивуючи позовну заяву тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 22.04.1993 року ОСОБА_3 та позивачу належить на праві спільної сумісної власності приватизована квартира АДРЕСА_1 . Частки співвласників квартири не визначені. З огляду на це державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом на частку зазначеної квартири. Позивач зазначає, що будь-яких домовленостей щодо зміни розміру часток між нею та чоловіком не існувало, а тому частка померлого в спільній сумісній власності складає Ѕ частини. Неможливість оформлення спадкового майна позбавляє ОСОБА_1 права вільно розпоряджатись майном, яке вона набула як спадкоємець, тому остання звернулася до суду з даним позовом та просить визначити, що частка померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вінниці ОСОБА_3 в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 становила Ѕ частину.

В судове засідання позивач не з`явилася, проте її представник подав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив судовий збір залишити за позивачем. Також справу просив розглядати у їх відсутність.

Відповідач в судове засідання не з`явився, його представник подав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Справу просив розглядати у їх відсутність.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору -Третьої вінницької державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву в якій зазначив, що просить розглядати справу без його присутності. При вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Матеріалами справи встановлено, що 17.10.1959 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб у міському бюро ЗАГС, про зроблено відповідний актовий запис № 961 (а.с. 5). Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 36).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22.04.1993 року судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної, спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в розмірі 3/200 частки (а.с. 7). Частки кожного із співвласників не визначені.

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача - ОСОБА_3 (а.с. 4).

З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі вбачається, що 24.09.2018 року Третьою вінницькою державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_3 (а.с. 9).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 374/18, 09.10.2018 року позивач звернулася до Третьої вінницької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадкового майна після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_3 . Також 04.10.2018 року відповідач звернувся до Третьої вінницької державної нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття належної йому спадщини після смерті батька ОСОБА_3 на користь дружини спадкодавця.

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 24.09.2018 року вбачається, що ОСОБА_3 заповіту не залишив.

Згідно з постановою державного нотаріуса Третьої вінницької державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії, судом встановлено, що ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловіка ОСОБА_3 , відмовлено, в зв`язку з не можливістю визначення складу спадкового майна (а.с. 13).

З аналізу вищевказаних доказів, суд вважає про можливість задоволення позовних вимог ОСОБА_4 з таких підстав.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Як зазначено вище та встановлено судом, квартира АДРЕСА_2 належала ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності.

Зі змісту п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» встановлено, що частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Відповідно до статті 357 ЦК України, під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Статтею 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Згідно зі ч.ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Згідно п. 3.4 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах (ч. 1 ст. 1226 ЦК України).

Враховуючи викладене вище та оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та належала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 - по 1/2 за кожним, а тому позовні вимоги слід задовольнити.

Відповідно до ст.ст. 13, 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 355, 357, 368, 370, 372, 1216, 1218, 1226 ЦК України, п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 10, 12, 13, 76-82, 89, 141, 200, 206, 211, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Третьої вінницької державної нотаріальної контори, про визначення розміру частки спадкодавця у спільній сумісній власності - задовольнити.

Визначити, що частка померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Вінниці ОСОБА_3 в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 становила Ѕ частину.

Судовий збір залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 03.07.2019 року.

Суддя: