Ухвала

27 червня 2019 року

м. Київ

справа № 200/5647/18

провадження № 61-9618ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 02 серпня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 квітня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 02 червня 2012 року у розмірі 27 309,38 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4 197,87 грн; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 18 284,87 грн; пеня - 3 050 грн; штраф (фіксована частина) - 500 грн; штраф (процентна складова) - 1 276,64 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська

від 02 серпня 2018 року у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 квітня 2019 року рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська

від 02 серпня 2018 залишено без змін.

У травні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 02 серпня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 квітня 2019 року.

Касаційна скарга на вищевказані судові рішення надійшла з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 ЦПК України.

До касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, в якому заявник посилається на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки повний текст постанови Дніпровського апеляційного суду від 01 квітня 2019 року отримано

12 квітня 2019 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції на супровідному листі Дніпровського апеляційного суду від 01 квітня

2019 року щодо направлення копії постанови від 01 квітня 2019 року на адресу скаржника.

Відповідно до частин другої, третьої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, вважаю за можливе його поновити.

Як вбачається з касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, заявник оскаржує у касаційному порядку постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 квітня 2019 року, резолютивною частиною якої передбачено, що постанова апеляційного суду може бути оскаржена до суду касаційної інстанції.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Предметом позову у цій даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором, тобто ціна позову становить 27 309,38 грн, яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн х 100 = 192 100 грн).

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (рішення у справі «Воловік проти України», заява № 15123/03, від 06 грудня 2007 року).

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Зазначена справа є малозначною відповідно до вищенаведених приписів ЦПК України, однак з метою формування єдиної правозастосовчої практики та оскільки справа має виняткове значення для банку судові рішення у справі підлягають касаційному оскарженню, тому відповідно до частини п`ятої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відкриває провадження, про що постановляє відповідну ухвалу.

Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Керуючись статтею 394, 395, 402 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.

Поновити Акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» строк на касаційне оскарження рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 02 серпня 2018 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 01 квітня 2019 року.

Відкрити касаційне провадження у даній справі.

Витребувати з Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська цивільну справу № 200/5647/18 за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Фаловська