Ухвала

20 червня 2019 року

м. Київ

справа № 265/3910/16-ц

провадження № 61-24316св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О.М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.

(суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Маріуполь Донецької області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань

в м. Маріуполі Донецької області на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 19 грудня 2016 року, ухвалене у складі судді Мельник І. Г., та ухвалу Апеляційного суду Донецької області

від 25 січня 2017 року, постановлену колегією у складі суддів: Лопатіної М. Ю., Билини Т. І., Баркова В. М., та касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Донецької області

від 25 січня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Маріуполі Донецької області (далі - Фонд) про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Позовна заява мотивована тим, що він перебував у трудових відносинах із Відкритим акціонерним товариством «Металургійний комбінат «Азовсталь» (далі - ВАТ «МК «Азовсталь»).

Під час виконання трудових обов`язків на посаді горнового доменної печі

28 липня 2001 року з ним стався нещасний випадок, за результатами розслідування якого складено висновок за формою Н-1, а нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом.

Позивач вказував, що за первинним висновком МСЕК

від 07 листопада 2001 року йому встановлено 25% стійкої втрати працездатності та визначено необхідність у додаткових видах допомоги: санітарно-курортного лікування, лікування в профілакторії і лікування від колоїдних рубців.

Посилаючись на те, що він зазнав психологічних страждань, оскільки протягом 15 років вимушений переносити та терпіти наслідки отриманого трудового каліцтва, які виражаються в сильних больових відчуттях, просив відшкодувати за рахунок Фонду, який відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» в редакції Закону, чинній на момент настання страхового випадку, повинен відповідати за цим позовом, моральну шкоду завдану трудовим каліцтвом у розмірі 25 000 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 грудня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Фонду на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 5 000 грн.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з доведеності факту завдання позивачу внаслідок трудового каліцтва моральної шкоди, яка полягає у душевних та фізичних стражданнях, які останній зазнав у зв`язку із ушкодженням здоров`я.

Суд першої інстанції зазначив, що правовідносини, які виникли між сторонами у зв`язку з відшкодуванням моральної шкоди, заподіяної внаслідок нещасного випадку на виробництві, регулюються

Законом України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV

«Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (з наступними змінами, далі - Закон № 1105-XIV), який набув чинності з 01 квітня 2001 року, та у редакції, чинній на час настання страхового випадку. Тому суд дійшов висновку, що завдана позивачу моральна шкода підлягає відшкодуванню на підставі

Закону № 1105-XIV.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача, суд першої інстанції врахував характер і обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав ОСОБА_1 , їх глибину, тривалість, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у його житті та дійшов висновку про те, що обґрунтованим, розумним і справедливим розміром відшкодування моральної шкоди є сума 5 000 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 25 січня 2017 року апеляційні скарги Фонду та ОСОБА_1 відхилені, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області

від 19 грудня 2016 року залишено без змін, з посиланням на відповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права.

Відхиляючи апеляційні скарги суд апеляційної інстанції виходив з того, що право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, виникло у ОСОБА_1 з 07 листопада 2001 року, тому до правовідносин, що склались між сторонами підлягають застосуванню норми Закону № 1105-XIV у редакції, чинній станом на вказану дату, а при встановленні розміру відшкодування моральної шкоди з відповідача, суд першої інстанції врахував глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступень втрати професійної працездатності та негативні наслідки погіршення здоров`я, і враховуючи конкретні обставини справи, вірно визначив розмір заподіяної моральної шкоди.

У касаційній скарзі, поданій 31 січня 2017 року (дата подачі документа на пошту) до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Маріуполі Донецької області, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 25 січня 2017 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Касаційна скарга Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Маріуполі Донецької області мотивована порушенням судами норм процесуального права, оскільки суд допустив до участі у справі представника позивача, повноваження якого не були оформлені належним чином.

Також Фонд вказує на неврахування судами того, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 23 лютого 2007 року (далі - Закон № 717-V) внесені зміни до Закону № 1105-XIV, а саме: виключені всі приписи, що передбачали відшкодування Фондом моральної шкоди. На час звернення позивача із позовом про відшкодування моральної шкоди діяв Закон № 1105-XIV у новій редакції, що не передбачала можливості стягнення з відповідача моральної шкоди, завданої потерпілому від нещасного випадку на виробництві, тому до спірних правовідносин не може бути застосована редакція вказаного Закону, яка діяла станом на день настання страхового випадку та встановлення позивачу втрати професійної працездатності.

У касаційній скарзі Фонд вказує, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки останній не довів належними та допустимими доказами завдання йому такої шкоди.

У касаційній скарзі, поданій 09 лютого 2017 року (дата подачі документа на пошту) до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 25 січня 2017 року і направити справу на новий розгляд до апеляційного суду.

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що визначений судами попередніх інстанцій розмір відшкодування моральної шкоди не відповідає вимогам розумності та справедливості. На думку ОСОБА_1 , суди попередніх інстанцій не врахували характер та обсяг страждань, яких він зазнав внаслідок трудового каліцтва і характер немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення здоров`я.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та витребувано матеріали цивільної справи № 265/3910/16-ц з Орджонікідзевського районного суду

м. Маріуполя Донецької області.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 березня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Маріуполі Донецької області і зупинено виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 грудня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Донецької області від 25 січня 2017 року до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 вересня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня

2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до частини третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд дійшов висновку про покладення обов`язку відшкодування моральної шкоди внаслідок отриманого позивачем професійного захворювання на Фонд незалежно від дати звернення із позовом до суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 травня 2019 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 210/3177/17 за позовом

ОСОБА_2 до ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкодиза касаційною скаргою ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 червня

2018 року.

Обґрунтовуючи підставу для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду послалася на те, що Велика палата Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 210/5258/16-ц дійшла висновку про покладення обов`язку відшкодування моральної шкоди внаслідок отриманого позивачем професійного захворювання на Фонд незалежно від дати звернення із позовом до суду. При цьому колегія суддів Касаційного цивільного суду вважала за необхідне відступити від вказаного висновку Великої палати оскільки обов`язок відшкодування моральної шкоди внаслідок отриманого позивачем професійного захворювання покладається на роботодавця як винну особу, і захист такого права залежить від дати звернення потерпілої особи з відповідним позовом.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2019 року справа

№ 210/3177/17 прийнята до розгляду.

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Оскільки справа № 210/3177/17 прийнята до розгляду Великою палатою Верховного Суду, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі № 265/3910/16-ц.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 265/3910/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Маріуполі Донецької області про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок нещасного випадку на виробництві за касаційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування

від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань

в м. Маріуполі Донецької області на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 19 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 25 січня 2017 року та касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 25 січня 2017 року, до закінчення розгляду

Великою Палатою Верховного Суду справи № 210/3177/17.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Є. В. Синельников О. М. Осіян Н. Ю. Сакара С. Ф. Хопта В. В. Шипович