Справа № 509/1331/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Козирського Є.С.,

при секретарі - Алізаде А.Е.,

представника позивача адвоката - Єштокіной Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Березівський міжрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, місцезнаходження: 67300, Одеська область, м.Березівка, вул М.Грушевського буд 10, про зняття арешту з майна,-

ВСТАНОВИВ:

19 березня 2019 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом в якому просив суд, зняти арешт, накладений на все майно постановами ВДВС Березівського районного управління юстиції № 25468829 від 10.11.2011 року, реєстраційний номер обтяження 11831000 , та № 25268050 від 14.03.2011 року, реєстраційний номер обтяження 12164354. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.09.2017 року, відповідно до умов договору про відступлення права вимоги № 15-09/4, укладеного між нею та ТОВ «Фінансова компанія «Новотех», придбала право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 14.09.2007, та набула статусу іпотекодержателя за іпотечним договором від 14.09.2007 року, предметом іпотеки за яким є земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_4 . Також, 15.09.2017 року позивач, відповідно до умов договору про відступлення права вимоги № 15-09/2, укладеного між нею та ТОВ «Фінансова компанія «Новотех», придбала право вимоги за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 05.12.2007 року, укладеним між АКІБ «Укрсиббанк» та відповідачем ОСОБА_3 та набула статусу іпотекодержателя за іпотечним договором від 05.12.2007 року, а предметом за договором іпотеки є земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_5 . Так як відповідачі не виконують свої забов`язання, позивач має намір звернути стягнення за договорами іпотеки, однак арешти накладені ВДВС Березівського районного управління юстиції заважають їй оформити належним чином право власності.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказана справа передана у провадження судді Козирського Є.С.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 21.03.2019 року справу прийнято до провадження та відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду клопотання, в якому просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти розгляду справи за відсутністю відповідачів та третьої особи не заперечувала.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися. Надали до суду письмові заяві про погодження з вимогами позивача, та просили розглядати справу за їх відсутністю.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Березівський міжрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в судові засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, чи доказів, які б спростували доводи позивача до суду не надав.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось.

Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до вимог ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

14.09.2007 року між відповідачем ОСОБА_2 та АКІБ «Укрсиббанк» було укладено кредитний договір № 0 (а.с.9-13). У забезпечення вказаного кредитного договору було укладено Іпотечний договір, відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_2 передав в іпотеку АКІБ «Укрсиббанк» земельну ділянку площею 0,2500 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 .(а.с. 14-16)

6 грудня 2010 року Приморським районним судом м. Одеси було постановлено заочне рішення по справі № 2-11851/10, яким з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було солідарно стягнуто на користь ПАТ «Укрсиббанк» (правонаступника АКІБ «Укрсиббанк») заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 14.09.2007 року (а.с.17-19)

14.03.2011 року постановою заступника начальника ВДВС Березівського районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження № 25268050 за виконавчим листом № 2-11851/10, виданим 01.02.2011 року на виконання заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 6 грудня 2010 року.(а.с.20).

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна від 04.03.2019 року № 158374271, дійсно за №12164354 зареєстровано арешт нерухомого майна ОСОБА_2 , підстави обтяження Постанова про арешт майна боржника 25268050, 14.03.2011, ВДВС Березівського РУЮ, держ.виконавець Пасічник М.Ю., об`єкт обтяження невизначене майно, все нерухоме майно. (а.с.22).

Також судом встановлено, що 5 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0. (а.с.23-26). У забезпечення вказаного кредитного договору № 0 між АКІБ «Укрсиббанк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 163129 від 5 грудня 2007 року, відповідно до умов якого останній поручився усім своїм майном за виконання зобов`язань ОСОБА_3 за кредитним договором № 0 (а.с. 27) Також, 5 грудня 2007 року у забезпечення кредитного договору № 0 між АКІБ «Укрсиббанк» та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого, остання передала в іпотеку власну земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 (а.с.28-30).

22 листопада 2010 року Біляївським районним судом Одеської області було винесено заочне рішення по справі 2-2164/10, яким стягнуто у солідарному порядку з відповідачів на користь АТ «Укрсиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0.

28 березня 2011 року постановою відділу державної виконавчої служби Березівського районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження № 25468829 за виконавчим листом № 2-2164/10, виданим 22 грудня 2010 року Біляївським районним судом Одеської області, про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсиббанк» боргу.

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна від 04.03.2019 року № 158374271 (а.с.21), міститься інформація за №11831000 про зареєстрований арешт нерухомого майна ОСОБА_2 , підстави обтяження Постанова про арешт майна боржника 25468829, 10.11.2011, ВДВС Березівського РУЮ, в.о. начальника ВДВС Березівського РУЮ Школяренко В.С., об`єкт обтяження невизначене майно, все нерухоме майно. (а.с.22).

Згідно з Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 15 квітня 2011 року по справі № 2-п-30-2011 р., заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 22 листопада 2010 року, ухвалене по цивільній справі за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитом, скасовано (а.с.33).

15.09.2017 року ОСОБА_1 , уклала договір про відступлення права вимоги № 15-09/4, з ТОВ «Фінансова компанія «Новотех», згідно з яким придбала право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 14.09.2007 року, та набула статусу іпотекодержателя за іпотечним договором від 14.09.2007 року, предметом іпотеки за яким є земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_4 .

Судом встановлено, що згідно з договору про відступлення права вимоги № 15-09/2, того ж дня, 15.09.2017 року, який позивач уклав з ТОВ «Фінансова компанія «Новотех», вона придбала право вимоги за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 05.12.2007 року, та набула статусу іпотекодержателя за іпотечним договором № б/н від 05.12.2007 року. Предметом за договором іпотеки згідно п.1.1.є земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_5 .

Згідно до вимог ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За положенням ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з пунктом 1 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» передбачено, що в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статтею15,16 ЦПК України, розглядається в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ч. 2ст. 30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини.

Відповідно до ч. 4ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині 6 статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Згідно ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 15.05.2013 в справі № 6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Отже, позивач, як Іпотекодержатель, має право на звернення стягнення на предмет іпотеки, проте наявність арештів, накладених на все нерухоме майно відповідача ОСОБА_2 , є перешкодою для реєстрації її права власності на іпотечне майно, оскільки унеможливлює вчинення будь-яких дій щодо переходу права власності на таке майно.

Таким чином, суд вважає, що наявні наступні підстави для зняття арештів, накладених постановами відділу державної виконавчої служби Березівського районного управління юстиції від 14.03.2011 р. та 10.11.2011 р.:

- наявність вказаних арештів перешкоджає позивачу ОСОБА_1 , у реалізації права як іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки;

- вказані арешти було накладено у виконавчих провадженнях по виконанню рішень Приморського районного суду м. Одеси від 06.12.2010 року та Біляївського районного суду Одеської області від 22.11.2010 року, право вимоги за якими перейшло до позивача.;

- заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 22.11.2010 року, у виконавчому провадженні по виконанню якого накладався арешт постановою від 10.11.2011 року, було скасовано. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання не чинним рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 40 цього ж Закону, у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Так, в п. п. 5, 8, 9 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» наведено наступні поняття: обтяження це - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору; реєстраційна дія це - державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав; реєстраційна справа - сукупність документів, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документів, сформованих у процесі проведення таких реєстраційних дій, що зберігаються у паперовій та електронній формі.

Оскільки, позивач придбав права вимоги за іпотечними договорами, заперечень відповідачами не надано, а надані заяви з погодженням з позовними вимогами, разом з тим арешти, накладені на все майно відповідача ОСОБА_2 , позбавляє її права користування та розпорядження своїм майном, тому суд вважає за необхідне зняти арешт.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 274-179, 354, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Березівський міжрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зняття арешту з майна, - задовольнити повністю.

Скасувати арешт, накладений на все майно боржника ОСОБА_2 постановою відділу державної виконавчої служби Березівського районного управління юстиції №25468829 від 10 листопада 2011 року, зареєстрований у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна під реєстраційним номером обтяження 11831000.

Скасувати арешт, накладений на все майно боржника ОСОБА_2 постановою відділу державної виконавчої служби Березівського районного управління юстиції №25268050 від 14 березня 2011 року, зареєстрований у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна під реєстраційним номером обтяження 12164354.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Є. С. Козирський