судді Великої Палати Верховного Суду Пророка В. В.
Велика Палата Верхового Суду розглянула касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Одеської області від 13 грудня 2018 рокуу цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеського обласного центру зайнятості (далі - Центр зайнятості), Управління соціального захисту населення у Малиновському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (далі - Управління соцзахисту) про зобов`язання вчинити певні дії, і постановою від 05 червня 2019 року касаційну скаргу залишила без задоволення, оскаржуване судове рішення - без змін.
Водночас з мотивами Великої Палати Верхового Судуне можу повністю погодитися з огляду на таке.
1. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
2. Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
3. Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
4. Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
5. Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
6. В даній справі, в серпні 2018 року, позивачка звернулася із позовною заявою в якій просила зобов`язати Управління соцзахисту зробити перерахунок тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, та державної допомоги малозабезпеченим сім`ям для її багатодітної сім`ї на 6 місяців і на одного члена сім`ї на місяць, щоб сума не перевищувала встановлений державою мінімум у розмірі 1 890,00 грн та щоб вона зі своєю сім`єю могла отримувати соціальну допомогу в подальшому; скасувати постанову Управління соцзахисту від 02 березня 2018 року стосовно відмови у наданні державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, та відмови у допомозі малозабезпеченим сім`ям; скасувати рішення Центру зайнятості щодо порушення трудової дисципліни; визнати протиправними дії та бездіяльність посадових осіб Управління соцзахисту та Центру зайнятості; скасувати постанову Управління соцзахисту від 02 березня 2018 року та зобов`язати відповідача виплатити їй усю суму тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, за 6 місяців з дня подачі заяви, а саме з 26 лютого по 26 липня 2018 року на трьох дітей у розмірі 28 545,00 грн; зобов`язати виплатити заборгованість з державної допомоги малозабезпеченим сім`ям за 6 місяців з 26 лютого по 26 липня 2018 року.
7. Частина перша статті 176 ЦПК України передбачає, що ціна позову визначається:
4) у позовах про строкові платежі і видачі - сукупністю всіх платежів або видач, але не більше ніж за три роки;
5) у позовах про безстрокові або довічні платежі і видачі - сукупністю платежів або видач за три роки;
6) у позовах про зменшення або збільшення платежів або видач - сумою, на яку зменшуються або збільшуються платежі чи видачі, але не більше ніж за один рік;
7) у позовах про припинення платежів або видач - сукупністю платежів або видач, що залишилися, але не більше ніж за один рік.
8. Відповідно до пункту 10 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог визначається загальною сумою всіх вимог.
9. ОСОБА_1 у своїй позовній заяві просила зробити перерахунок тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів та зобов`язати відповідача виплатити їй усю суму такої допомоги за 6 місяців з дня подачі заяви, а саме з 26 лютого по 26 липня 2018 року на трьох дітей у розмірі 28 545,00 грн, а також просила зробити перерахунок державної допомоги малозабезпеченим сім`ям для її багатодітної сім`ї на 6 місяців і на одного члена сім`ї на місяць, щоб сума не перевищувала встановлений державою мінімум у розмірі 1 890,00 грн та виплатити заборгованість по такій допомозі за 6 місяців з 26 лютого по 26 липня 2018 року не зазначивши при цьому конкретної суми цієї заборгованості.
10. Однак відповідно до матеріалів справи та нормативно-правових актів України, на підставі яких проводиться обчислення та призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, а саме: Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», Закону України «Про прожитковий мінімум», Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям» від 24 лютого 2003 року № 250 та методики обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги, затвердженої Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства економіки з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України, Державного комітету статистики України, Державного комітету молодіжної політики, спорту і туризму України від 15 листопада 2001 року № 486/202/524/455/3370, станом на 01 січня 2018 року розмір державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям по якій позивач просила зробити виплатити за 6 місяців складав 25 142,94 грн.
11. Отже загальна сума ціни позову не перевищує 53 687,94 грн (28 545,00 грн + 25 142,94 грн) та станом на 01 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762*100=176 200 грн).
12. Зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.
13. Відкриваючи касаційне провадження у справі Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду не встановив, що скарга подана на судове рішення у справі, яка у силу пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України є малозначною. Також касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.
14. Підставами для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, відповідно до ухвали Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року, виступили виключно викладені в касаційній скарзі доводи позивача щодо порушення правил предметної юрисдикції відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України.
15. Пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України містить виключний перелік підстав, за яких судове рішення у малозначній справі може бути оскаржене в касаційному порядку, посилання учасника справи на порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції до таких підстав не віднесено.
16. Таким чином не встановивши, що у даній справі порушене питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики або наявні інші підстави встановлені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, належним процесуальним рішенням Великої Палати Верховного Суду було б закриття касаційного провадження за касаційною скаргою позивача, а не розгляд справи по суті з недотриманням вимог статті 129 Конституції України, частини першої статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», частини першої та другої, пункту 9 частини третьої статті 2, частини другої статті 382 та пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
На моє переконання, касаційний перегляд Верховним Судом судових рішень, які набрали законної сили і касаційному оскарженню не підлягають, без належного обґрунтування виключних підстав для такого перегляду, не відповідає заданню Верховного Суду і може йти всупереч з принципом правової визначеності.
Суддя В. В. Пророк