Постанова

Іменем України

26 червня 2019 року

м. Київ

справа № 202/34155/13-ц

провадження №61-17025св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадженнясправу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня

2015 року у складі судді Зосименко С. Г., рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2016 року у складі колегії суддів:Посунся Н. Є., Баранніка О. П., Варенко О. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

представники позивача: Васюхіна Катерина Євгенівна, Никончук Володимир Васильович , Шемет Дмитро Олексійович ,

відповідачі: ОСОБА_1 , публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк»,

представники Данилова Кирила Феліксовича: Дроздова Олена Ярославівна, Хомин Володимир Степанович,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

1. У жовтні 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк», банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» (далі - ПАТ «А-Банк»), у якому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 454 599,69 грн та стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 10 000 грн.

2. Позовна заява мотивована тим, що за умовами кредитного договору, укладеного 23 липня 2010 року між банком та ОСОБА_1 , останній отримав кредит у розмірі 961 065 грн на умовах, визначених договором, з кінцевим терміном повернення 23 липня 2012 року.

3. Виконання умов кредитного договору забезпечено договором поруки, укладеним 20 жовтня 2010 року з ПАТ «А-Банк».

4. Позичальник ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, допустив утворення заборгованості, яка підлягає стягненню в судовому порядку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

5. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська

від 07 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ПАТ «А-Банк», ОСОБА_1 на користь

ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 23 липня 2010 року у розмірі 10 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 23 липня 2010 року у розмірі 1 110 084,26 грн, що складається з: 961 065 грн заборгованості за кредитом; 49 019,26 грн заборгованосності за процентами за користуванням кредиту; 100 000 грн пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Вирішено питання розподілу судових витрат.

6. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що правовідносини сторін випливають з кредитного договору. Позичальник допустив утворення заборгованості, тому є підстави для її стягнення в судовому порядку, у тому числі і з поручителя, як солідарного боржника.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

7. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня

2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська 07 грудня 2015 року в частині солідарного стягнення з ПАТ «А-Банк» та ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 10 000 грн та стягнення з ПАТ «А-Банк» на користь

ПАТ КБ «ПриватБанк» судового збору в розмірі 243,60 грн скасовано, у цій частині ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні вимог. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

8. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня

2016 року рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог до

ПАТ «А-Банк» про стягнення кредитної заборгованості скасовано. Провадження у цій частині вимог закрито.

9. Судові рішення апеляційного суду мотивовані тим, що суд першої інстанції, надав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував положення статей 526, 610, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 , оскільки останній порушив умови кредитного договору, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню.

10. Апеляційний суд не погодився з висновком місцевого суду щодо солідарного стягнення з ПАТ «А-Банк» та ОСОБА_1 на користь

ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором

у розмірі 10 000 грн, оскільки позовні вимоги банку стосовно стягнення суми з ПАТ «А-Банк» за договором поруки, витікають з відносин, які виникли на підставі договору, укладеного між юридичними особами, такі вимоги не можуть бути розглянутими в порядку цивільного судочинства, а підлягають розгляду за правилами господарського судочинства.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

11. У касаційній скарзі, поданій у лютому 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені в справі судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції на стадію відкриття провадження у справі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд неправильно застосував норми матеріального права, порушені норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору. Наполягає на тому, що кредитний договір від 23 липня 2010 року ним не підписувався, кошти не отримувалися. Крім того, він ніколи не уповноважував Дроздову О. Я. на представлення захисту його прав та відстоювання законних інтересів у судах всіх інстанцій при розгляді цієї справи.

12. Касаційна скрага також містить посилання на те, що апеляційний суд не розглянув його клопотання щодо призначення судово-почеркознавчої експертизи для дослідження автентичності підпису ОСОБА_1 на кредитному договорі від 23 липня 2010 року та на договорі про надання правової допомоги від 16 липня 2015 року, укладеним з адвокаом Дроздовою О. Я . Апеляційний суд витребував у ПАТ КБ «ПриватБанк» оригінал кредитного договору від 23 липня 2010 року та оригінали всіх документів щодо видачі кредитних коштів згідно цього кредитного договору. Однак, питання щодо призначення експертизи залишилось не вирішеним.

13. Аргументом касаційної скарги також указано те, що розгляд справи апеляційним судом відбувся без участі ОСОБА_1 та його представника.

Доводи інших учасників справи

14. Інші учасники справи своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги до касаційного суду не направили.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

15. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 серпня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

16. Відповідно до підпункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

17. Згідно із статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

18. У квітні 2018 року цивільна справа передана до Верховного Суду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

19. Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

20. Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

21. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

22. Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

23. 23 липня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за яким, останній отримав кредит

у розмірі 961 065 грн, з кінцевим терміном повернення 23 липня 2012 року.

24. Зобов`язання за кредитним договором забезпечено порукою згідно договору поруки, уалденого 20 жовтня 2010 року з ПАТ «А-Банк».

25. Пред`являючи позов, ПАТ КБ «ПриватБанк» посилалось на неналежне виконання позичальником ОСОБА_1 умов кредитного договору, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 11 травня 2011 року склала 2 464 599,69 грн.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

26. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

27. Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

28. Предметом позову у справі, яка переглядається, є стягнення кредитної заборгованості.

29. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

30. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

31. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

32. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

33. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

34. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

35. Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

36. Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

37. При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.

38. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

39. З обставин справи слідує, що позичальник за кредитним договором ОСОБА_1 заперечував проти укладення кредитного договору та відповідно отримання грошових коштів. На спростування факту укладення кредитного договору у суді апеляційної інстанції ним було заявлено клопотання про призначення експертизи.

40. Відповідно до статті 10 ЦПК України в редакції, чинній на момент розгляду справи місцевим та апеляційним судом, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

41. Статтею 57 ЦПК України в редакції, чинній на момент розгляду справи місцевим та апеляційним судом, передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів і висновків експертів.

42. Частиною першою статті 143 ЦПК України в редакції, чинній на момент розгляду справи місцевим та апеляційним судом, встановлено, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

43. Відповідно до зазначеної норми судова експертиза у цивільній справі призначається виключно за заявою осіб, які беруть участь у справі.

44. Згідно журналу судового засідання суду апеляційної інстанції

від 03 листопада 2016 року з боку відповідача ОСОБА_1 було заявлено клопотання про призначення експертизи ( а. с. 123).

45. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 листопада

2016 року зобов`язано ПАТ КБ «ПриватБанк» надати оригінал кредитного договору та заяви про видачу кредитних коштів, а також інші документи, які містять підпис боржника ОСОБА_1 (а. с. 124).

46. Вирішуючи 22 грудня 2016 року спір по суті позовних вимог, апеляційний суд не звернув уваги на ту обставину, що клопотання щодо призначення експертизи залишилось не вирішеним, що позбавило ОСОБА_1 можливості довести перед судом переконливість своїх тверджень про наявність або відсутність юридичних фактів, зокрема, дійсності підпису на кредитному договорі та заяві про видачу кредитних коштів.

47. Ураховуючи наведене та положення статті 129 Конституції України про те, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, рішення апеляційного суду є передчасним.

48. Зважаючи на те, що у повній мірі залишився не з`ясованим факт укладення 23 липня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредитного договору, скасуванню підлягає і ухвала апеляційного суду про закриття провадження у справі до поручителя ПАТ «А-Банк», оскільки порука забезпечена на виконання цього кредитного договору.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

49. У силу положень статті 400 ЦПК України касаційний суд позбавлений процесуальної можливості встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанції, та давати оцінку доказам, які судами не досліджено, а відтак, не має можливості вирішити спір по суті за результатами касаційного перегляду.

50. Згідно з пунктами 1, 2 частини третьою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

51. За таких обставин, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи апеляційним судом не встановлені, судові рішення апеляційного суду не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу статті 411 ЦПК України підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня

2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області

від 22 грудня 2016 року скасувати.

3. Справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська