Справа № 743/1849/18
Провадження № 2/743/34/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 року смт.Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області

у складі: головуючого - судді Жовток Є.А.

при секретарях Марченко А.В., Нерус Н.І.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідачів Федоренка О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Ріпки справу за позовом ОСОБА_1 до Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області - про визнання незаконним та скасування наказу відділу освіти, молоді та спорту Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області, про накладення дисциплінарного стягнення та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, зазначивши, що він займає посаду директора Тарасо-Шевченківського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Любецької селищної ради (надалі ЗЗСО) з 27.08.2008 року, та являється депутатом Любецької селищної ради, очолюючи у вказаному вище органі місцевого самоврядування депутатську фракцію та постійну комісію.

З липня 2018 року на позивача, у зв`язку з його громадянською позицією та депутатською діяльністю, які є відмінними від позиції голови селищної ради - Пінчука С.І., зі сторони останнього і його заступників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , а також начальника відділу освіти, молоді та спорту Любецької селищної ради ОСОБА_5 , із залученням сторонніх осіб, систематично чиниться психологічний тиск, який проявляється у щотижневих безпідставних перевірках навчального закладу та необгрунтованих публічних звинуваченнях у неналежному виконанні ОСОБА_1 своїх посадових обов`язків як директора школи.

Наслідком таких дій зі сторони посадових осіб Любецької селищної ради, яка одночасно є засновником навчального закладу і роботодавцем позивача, стало винесення начальником відділу освіти, молоді та спорту наказу № 10-05/31 від 21.12.2018 року, про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

Позивач вважає, що накладення на нього дисциплінарного стягнення було здійснено з надуманих підстав та перекручуванням фактів, з порушенням вимог встановлених ст.ст.139, 140, 142, 147-149 КЗпП України, п.24 «Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників і службовців підприємств, установ, організацій», затверджених Держкомпраці СРСР та ВЦРПС від 20.07.1984 року, «Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування…», затвердженого Постановою КМУ № 950 від 13.06.2000 року, оскільки формулювання наказу є неконкретним, оскаржуваний документ винесено не уповноваженою на те особою, без дотримання встановленої процедури, зокрема без проведення належного розслідування, без повідомлення ОСОБА_1 про таке розслідування і без отримання від нього письмових пояснень.

Крім того, внаслідок неправомірного притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, публічного приниження перед депутатами місцевої ради, працівниками та учнями школи, а також у зв`язку із розповсюдженням головою Любецької селищної ради ОСОБА_6 в мережі «Інтернет» неправдивої інформації щодо ОСОБА_1 , останньому було завдано моральну шкоду, яка полягає в приниженні честі, гідності, ділової репутації, порушення сталих соціальних зв`язків, погіршення здоров`я позивача, що призвело до його госпіталізації та несення витрат на лікування.

Таким чином, ОСОБА_1 просить визнати незаконним наказ відділу освіти, молоді та спорту Любецької селищної ради від 21.12.2018 року № 10-05/31, про що здійснити відповідний запис в трудовій книжці, стягнути з відповідача 100000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди, а також судовий збір сплачений під час подання позовної заяви.

В підготовчому засіданні за клопотанням представника позивача до участі у справі в якості співвідповідача було залучено Орган місцевого самоврядування відділ освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Любецької селищної ради (як значиться у виписці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань).

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали свої вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Так, допитаний в судовому засіданні в якості свідка позивач зазначив, що до 22.07.2018 року Тарасо-Шевченківський ЗЗСО був підпорядкований відділу освіти Ріпкинської РДА, і упродовж всього часу роботи на посаді директора школи до нього не виникало претензій з приводу виконання службових обов`язків. З серпня 2018 року ОСОБА_1 почав відчувати упередженість зі сторони керівництва Любецької селищної ради, котра після утворення ОТГ стала засновником навчального закладу. Вказана упередженість проявлялась в систематичних приїздах посадових осіб до ЗЗСО; видання ними наказів та розпоряджень, які завідомо неможливо виконати у встановлені строки; тривалу відсутності положення про відділ освіти, що позбавляє можливості визначити характер підпорядкованості школи, повноваження директора; надання ОСОБА_1 порад стосовно його депутатської діяльності; спроб ініціювати питання реорганізації, а фактично ліквідації школи. Такі дії позивач пов`язує зі своєю депутатською діяльністю, оскільки він очолює фракцію в місцевій раді. Вказівки та розпорядження з приводу виконання службових обов`язків ОСОБА_1 отримував від керівництва ради чи відділу освіти безпосередньо перед сесіями ради, або відразу після них. Про проведення службових розслідувань за фактами, які стали підставою притягнення його до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 обізнаний не був, а після 21.12.2018 року йому не надали можливості ознайомитись з матеріалами розслідувань. Неодноразові звернення позивача до Любецької селищної ради з даного приводу були залишені без розгляду. В день оголошення наказу про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 не міг зрозуміти змісту наказу, зокрема за які порушення йому оголошена догана. Про формальні приводи та підстави застосування заходу впливу позивачеві стало частково відомо лише зі слів начальника відділу освіти ОСОБА_5 після оголошення наказу про застосування стягнення, при цьому доведення змісту оспорюваного наказу було здійснено в присутності сторонніх осіб. Про дійсні підстави накладення стягнення ОСОБА_1 дізнався лише після ознайомлення із запереченнями на позов, однак і на момент розгляду справи позивачеві достеменно не зрозуміло, в чому полягає його вина. Так, по факту інциденту, який стався між учнем ОСОБА_7 та вчителем фізичної культури, позивач відбирав пояснення і проводив бесіди з педагогами та надавав матеріали до відділу освіти. Представник Ріпкинського відділення поліції проводила окрему перевірку за фактом звернення ОСОБА_8 , однак результати цієї перевірки ОСОБА_1 не відомі, як не відомі результати перевірки, проведеної службою у справах дітей. Про складення будь-яких документів реагування з даного приводу, або притягнення будь-кого до адміністративної чи кримінальної відповідальності, позивачеві не відомо. Що стосується під`єднання до електромережі світильників, які були встановлені в ОСОБА_9 - ОСОБА_10 ЗЗСО, то позивач сам ініціював вказане питання ще 10.09.2018 року перед начальником відділу освіти ОСОБА_5 , але отримав роз`яснення, що підключенням електроприладів він повинен займатися особисто. При цьому школа яку очолює позивач, не має в штаті електрика, або осіб котрі мають допуск до виконання таких робіт. Укласти зі сторонньою особою договір цивільно-правової відповідальності директор школи не має об`єктивної можливості, так як не являється розпорядником бюджетних коштів. Наказ щодо забезпечення освітленості робочого місця за № 65, який датовано відділом освіти 05.12.2018 року, із встановленим строком виконання до 07.12.2018 року, позивач отримав 06.12.2018 року, що завідомо унеможливлювало його виконання, а про проведення дослідження навчального закладу Ріпкинським лабораторним відділенням Чернігівського міжрайонного відділу ДУ «Чернігівський ОЛЦ МОЗ України» та складення протоколу, а не загальнообов`язкового припису, ОСОБА_1 взагалі дізнався після відкриття судом провадження по справі. Що стосується такої підстави притягнення до відповідальності як «введення в оману відділу освіти», то відповідачі перекручують і тлумачать на свою користь події, які мали місце 04.12.2018 року, коли ОСОБА_1 з дозволу начальника відділу освіти відлучився з роботи з метою звернення до лікувального закладі в м.Чернігові, і проконсультувавшись у лікаря та отримавши від нього призначення, вже в позаробочий час оформив у приватного нотаріуса довіреність. Перед оголошенням ОСОБА_1 наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності йому не пропонували надати письмові пояснення з приводу тих чи інших порушень, а сам оспорюваний наказ не містить мотивації та посилань на будь-які положення діючого законодавства, на підставі яких позивача притягнуто до відповідальності. Таким чином, внаслідок неправомірних, упереджених та тривалих дій посадових осіб Любецької селищної ради, які виразилися в публічних приниженнях позивача, незаконного оголошення йому догани, безпідставної невиплати щорічної винагороди як педагогічному працівнику, ОСОБА_1 переніс та переносить моральні страждання, які виразилися в погіршення стану здоров`я, необхідності лікування, виникнення напруження в трудовому колективі, погіршенні взаємовідносин з оточуючими, намір звільнитися з посади директора навчального закладу та подання заяви про складення з себе повноважень голови депутатської фракції Любецької селищної ради.

Представник відповідачів в судовому засіданні позов не визнав з підстав викладених у запереченнях, зокрема виходячи з того, що Любецька селищна рада не може бути відповідачем у справі, оскільки вона не видавала наказ, який є предметом оскарження, а відділ освіти, молоді та спорту Любецької селищної ради являється окремою юридичною особою.

Відділ освіти Любецької селищної ради не визнає заявлені вимоги з тих підстав, що твердження позивача про відсутність мотивувальної частини оспорюваного наказу не відповідають дійсності, так як у ньому вказано, за що ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни, а саме за: невиконання наказу; введення в оману відділу освіти, молоді та спорту; встановлення факту насильства над дитиною. Згідно п.5.7 Положення про відділ освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Любецької селищної ради, затвердженого 20.12.2017 року, начальник відділу уповноважений приймати на роботу та звільняти з роботи в порядку передбаченому законодавством про працю працівників, які не є посадовими особами місцевого самоврядування, їх заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності. Таким чином, твердження позивача про те, що начальник відділу освіти не мав права притягувати ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, є необґрунтованими. Пунктом 4.8 Статуту Тарасо-Шевченківського ЗЗСО визначено, що директор закладу освіти розпоряджається в установленому порядку шкільним майном та коштами. Посадовою інструкцією директора ЗЗСО передбачено, що він безпосередньо підпорядковується начальнику відділу освіти, у своїй діяльності керується Конституцією, законами України та підзаконними актами; забезпечує адміністративно-господарську (виробничу) роботу закладу; вирішує адміністративні, фінансові, господарські питання; забезпечує безпечну експлуатацію інженерно-технічних комунікацій, обладнання і вживає заходів з приведення їх у відповідність до чинних стандартів, правил і норм з охорони праці; своєчасно організує огляди й ремонт приміщень освітнього закладу; одержує від засновників, державних і місцевих органів інформацію нормативно-правового і методичного характеру. Дисциплінарне стягнення відносно ОСОБА_1 було застосовано у відповідності до ст.147-1 КЗпП України, оскільки 08.12.2018 року комісією відділу освіти було встановлено факт невиконання наказу № 65 від 05.12.2018 року та надати звіт до 07.12.2018 року стосовно усунення недоліків, встановлених протоколом Ріпкинського лабораторного відділення ДУ «Чернігівський ОЛЦ МОЗ України». Цей наказ ОСОБА_1 міг виконати, оскільки 17.09.2018 року директорам закладів освіти на засіданні було повідомлено, що для проведення ремонтних робіт їм необхідно укладати договори цивільно-правового характеру, оплата за якими буде здійснюватись за рахунок бюджету селищної ради. Приймаючи до уваги, що станом на 19.12.2018 року ОСОБА_1 не виконав наказу про під`єднання світильників до електромережі, начальник відділу освіти звернувся до голови селищної ради з доповідною запискою, на підставі якої розпорядженням № 142 від 19.12.2018 року було призначено службове розслідування. Враховуючи, що ОСОБА_1 порушив трудову дисципліну, до спірних правовідносин не підлягав застосуванню «Порядок проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування…». Що стосується такої підстави притягнення до відповідальності як введення в оману, відповідачем було встановлено, що 04.12.2018 року ОСОБА_1 звернувся до відділу освіти з електронним листом, в якому посилаючись на погане самопочуття вказував, що йому необхідно звернутися до лікарні, згодом надавши консультаційний висновок спеціаліста. Разом з цим, відділом освіти встановлено, що 04.12.2018 року ОСОБА_1 перебуваючи в м.Чернігові займався особистими справами, оформляючи довіреність у нотаріуса. Стосовно факту насильства над дитиною було встановлено, що 26.11.2018 року до відділу освіти надійшла заява ОСОБА_8 про неправомірні дії вчителя фізкультури ОСОБА_11 по відношенню до сина заявниці. За результатами службового розслідування факт фізичного насильства над дитиною встановлений не був, однак факт психологічного тиску підтвердився. За вказаною подією відділ освіти прийшов до висновку, що ОСОБА_1 не вжив достатніх заходів для запобігання аналогічним випадкам вподальшому, оскільки не провів заплановані батьківські збори та належним чином не взяв на внутрішній контроль освітній процес у 4 класі. Що стосується моральної шкоди, на заподіяння якої вказує позивач, то ОСОБА_1 не надав доказів підтверджуючих заподіяння йому такої шкоди.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи та на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

В судовому засіданні встановлено, що наказом № 10-05 від 31.07.2018 року начальника відділу освіти, молоді та спорту Любецької селищної ради, ОСОБА_1 було прийнято на посаду директора Тарасо-Шевченківського ЗЗСО з 01.08.2018 року, на підставі рішення 6 сесії 7 скликання Любецької селищної ради від 27.07.2018 року «Про забезпечення повноважень щодо управління майном Любецької селищної ради» та рішення районної ради від 02.03.2018 року № 10-14/VІІ «Про передачу із спільної власності територіальних громад сіл, селищ Ріпкинського району в комунальну власність Любецької селищної ради закладів освіти та вихід зі складу засновників».

Пунктом 1.5 Положення про відділ освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Любецької селищної ради (в редакції від 18.12.2018 року) визначено, що відділ є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в установах банків, печатку.

Пунктами 5.1, 5.3.3, 5.3.4, 5.5, 5.7 вказаного вище Положення передбачено, що відділ очолює начальник, який діє без доручення від імені відділу; видає в межах своєї компетенції накази; приймає на роботу та звільняє з роботи у порядку, передбаченому законодавством про працю працівників, які не є посадовими особами місцевого самоврядування, їх заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відділ, як юридична особа зареєстрований 18.04.2018 року. Керівником відділу вказана Грищенко ОСОБА_12 , а повна назва юридичної особи значиться як «Орган місцевого самоврядування відділ освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Любецької селищної ради».

Таким чином, суд приходить до висновку, що відділ освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Любецької селищної ради є належним відповідачем по справі.

Як слідує з пояснень учасників судового розгляду та досліджених матеріалів справи, ОСОБА_1 не являється державним службовцем, посадовою особою органу місцевого самоврядування, контракт з ним не укладався і на нього не поширюється дія статутів або положень про дисциплінарну відповідальність, отже застосування щодо позивача дисциплінарного стягнення можливе виключно в порядку визначеному Кодексом законів про працю України. З урахуванням викладеного, суд вважає хибними твердження позивача про недотримання відповідачами при винесенні оскаржуваного наказу «Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування…», затвердженого Постановою КМУ № 950 від 13.06.2000 року. Частиною 1 ст.147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано один з таких заходів стягнення: догана або звільнення. Згідно ч.1 ст.147-1 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) працівника. Статтею 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення . При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Суд вважає що вказані вимоги закону начальником відділу освіти Любецької селищної ради дотримані не були.

Зі штатного розпису Тарасо-Шевченківського ЗЗСО вбачається, що посади бухгалтера і електрика в навчальному закладі не передбачені, отже механізм залучення директором навчального закладу фахівців для виконання певних робіт (шляхом укладення цивільно-правового договору) не є чітким і зрозумілим.

З листа ОСОБА_1 , адресованого начальнику відділу освіти 10.09.2018 року за вих. № 71 вбачається, що позивач просив сприяти заміні освітлювальних приладів у початкових класах та монтажу проводки комп`ютерного класу із залученням селищної ЖКГ.

В судовому засіданні начальник відділу освіти підтвердила факт надходження такого звернення від позивача.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 показала, що вона займає посаду начальника відділу освіти, молоді та спорту Любецької селищної ради з 15.03.2018 року. Відділ освіти є юридичною особою, має рахунок у банківській установі, діє на підставі Положення, а до повноважень начальника входить, у тому числі, прийняття на роботу директорів освітніх закладів, їх заохочення та накладення дисциплінарних стягнень. На момент розгляду справи судом у відділі відсутні власна бухгалтерія та бухгалтер, функції якого виконує бухгалтер селищної ради. До 14.03.2018 року ОСОБА_5 працювала в Тарасо-Шевченківському ЗЗСО і взаємовідносини між нею та позивачем були нормальними до дня звільнення з навчального закладу. 14.03.2018 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_1 виникло непорозуміння з приводу коштів, зданих однією з матерів, однак до їх втрати свідок не має відношення. ОСОБА_5 обізнана про те, що до накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 останній звертався до відділу освіти з листом про необхідність заміни світильників, а також з інших питань функціонування очолюваного ним закладу. Свідок знає, що ОСОБА_1 як директор навчального закладу неправомочний укладати угоди цивільно-правового характеру. Свідкові відомо, що в листопаді 2018 року до відділу освіти надходила заява ОСОБА_8 про неправомірні дії вчителя по відношенню до дитини, у зв`язку з чим ОСОБА_5 в усній формі запропонувала селищному голові створити комісію по розслідуванню вказаного факту, а перед тим ОСОБА_1 , його заступнику і вчителю було запропоновано надати письмові пояснення, що вони і зробили. Під час службового розслідування безпосередньо з дитиною спілкувалась начальник служби у справах дітей ОСОБА_13 . За результатами розслідування не було встановлено вини ОСОБА_1 в психологічному насильстві над ОСОБА_7 , однак ОСОБА_5 вважає, що в даному випадку мала місце бездіяльність позивача. Письмові відповіді за результатами розслідування надавалися заявниці ОСОБА_8 , однак свідкові невідомо, у зв`язку з чим ці відповіді не надано в розпорядження суду. Наказом відділу освіти за № 65 від 05.12.2018 року ОСОБА_1 було надано рекомендації щодо приведення системи освітлення у школі в належний стан, і цей наказ ОСОБА_5 передала позивачеві у селищній раді, однак до 19.12.2018 року недоліки усунені не були, що підтверджується відповідним актом. Про заяву ОСОБА_8 з даного питання від 18.12.2018 року свідкові нічого не відомо. Що стосується введення позивачем в оману відділу освіти, то вказана обставина підтверджується не лише тим фактом, що ОСОБА_1 у другій половині дня 04.12.2018 року відпросився з роботи посилаючись на стан здоров`я, однак при цьому вирішував особисті справи в м.Чернігові. Крім того раніше ОСОБА_1 надавав некоректну інформацію стосовно газових лічильників, якими була облаштована котельня Тарасо-Шевченківського ЗЗСО. Приймаючи до уваги сукупність допущених порушень під час виконання своїх обов`язків позивачем його було вирішено притягнути до дисциплінарної відповідальності. 21.12.2018 року ще до початку навчального процесу в Тарасо-Шевченківському ЗЗСО до кабінету директора прибула ОСОБА_5 , яка заздалегідь попросила бути свідками старосту ОСОБА_14 і працівника відділу освіти ОСОБА_15 . При цьому ОСОБА_5 повідомила ОСОБА_1 про прийняте рішення та підстави його прийняття, надала на ознайомлення наказ та запропонувала надати письмові пояснення по суті цього наказу. Матеріалів службових розслідувань по фактах, викладених у наказі ОСОБА_5 на ознайомлення ОСОБА_1 не надавала. В свою чергу, ОСОБА_1 відмовився давати пояснення по суті наказу, вийшов з кабінету, комусь телефонував, а потім став писати на бланку наказу свої заперечення, та відмовився ставити підпис в графі про ознайомлення з документом. Про відмову від підпису про ознайомлення та надання пояснень по суті наказу було складено акт за підписами ОСОБА_5 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 . Крім того, всі присутні особи поставили свої підписи на тексті наказу. ОСОБА_5 вказує, що на момент пред`явлення позивачеві наказу на ознайомлення цей документ не був підписаний та зареєстрований і надання ОСОБА_1 письмових пояснень могло вплинути на прийняття або не прийняття оспорюваного рішення. Дослівно всієї розмови з ОСОБА_1 ОСОБА_5 не пам`ятає, але під час спілкування вона могла згадувати ОСОБА_16 і ОСОБА_6 В подальшому ОСОБА_5 одноособово приймала рішення про зменшення розміру щорічної грошової винагороди ОСОБА_1 передбаченої ст.57 Закону України «Про освіту» зі 100% до 5% посадового окладу, так як має на це право згідно Положення про відділ освіти та вимог діючого законодавства. Про прийняття вказаного рішення ОСОБА_1 поінформований не був.

Зі скарги ОСОБА_8 від 23.11.2018 року, яка була адресована начальнику відділу освіти Грищенко ОСОБА_17 , вбачається, що вчитель групи подовженого дня ОСОБА_18 яка заміняла вчителя 4 класу, поскаржилась вчителю фізкультури на погану поведінку дітей та написання учнями записок з нецензурною лексикою, внаслідок чого вчитель ОСОБА_11 запросив ОСОБА_19 до спортзали, де в присутності інших дітей взяв ОСОБА_20 за волосся та примусив читати записки вголос, що дитина і виконала.

З пояснювальної записки ОСОБА_1 адресованої в.о. начальника відділу освіти ОСОБА_4 слідує, що 26.12.2018 року до позивача звернулася ОСОБА_8 з приводу неправомірних дій вчителя ОСОБА_11 по відношенню до її дитини. За вказівкою позивача до кабінету були викликані ОСОБА_18 та ОСОБА_11 , які в присутності ОСОБА_8 спростували твердження дитини щодо застосування фізичного насильства, вибачилися та пояснили, що ОСОБА_21 не виконує завдань, веде себе розв`язно, висловлюється нецензурною лайкою, на зауваження не реагує. В доповідній записці позивач зазначив, що до навчального закладу за викликом прибувала працівник ювенальної превенції, якою було встановлено, що вчитель не чинив протиправних дій та якій заявниця надала розписку про відсутність претензій до вчителя. В пояснювальній записці ОСОБА_1 зазначив, які заходи ним особисто були вжиті щодо вчителів, та які заходи планується провести.

Згідно консультативного висновку КЛПЗ «Чернігівський обласний кардіологічний диспансер», 04.12.2018 року ОСОБА_1 перебував у вказаному закладі о 16 годині 35 хвилин, де йому було надано рекомендації та призначення стосовно лікування ряду захворювань.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_14 показала, що в с.Т.Шевченка вона проживає з 2009 року і, починаючи з 01.03.2012 року, працює в органах місцевого самоврядування. Свідок обізнана про те, що на ОСОБА_1 у грудні 2018 року було накладено дисциплінарне стягнення. На той час ОСОБА_14 виконувала обов`язки старости Тарасо-Шевченківського старостинського округу і їй відомо про неприязні відносини, які тривалий час існують між ОСОБА_8 та позивачем. Свідок не знає про причини цієї неприязні, але пам`ятає, що в 2012 році ОСОБА_1 звертався до сільської ради по факту викрадення стійок зі спортивного майданчика школи. Свідок не була включена до складу комісій по розслідуванню факту вчинення насильства над сином ОСОБА_8 та факту невиконання ОСОБА_1 наказу відділу освіти, однак 19.12.2018 року вона у власних справах перебувала в навчальному закладі, а 21.12.2018 року приходила до школи на запрошення заступника Любецької селищної ради ОСОБА_4 та начальника відділу освіти ОСОБА_5 . 19.12.2018 року ОСОБА_14 засвідчувала своїм підписом акт про те, що в деяких класах світильники не були під`єднані до електромережі, а 21.12.2018 року вона засвідчувала факт відмови ОСОБА_1 від підписання якогось документа. На той час ОСОБА_14 не мала відношення до організації навчального процесу та забезпечення діяльності школи.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_15 показала, що з 2010 року по 2016 рік вона працювала вчителем Тарасо-Шевченківської ЗОШ, а після утворення об`єднаної територіальної громади займає посаду методиста відділу освіти, молоді та спорту Любецької селищної ради. У зв`язку з характером трудової діяльності свідкові достовірно відомо, що в Тарасо-Шевченківській школі за штатним розписом не існувало та не існує посади електрика, і весь час перебування ОСОБА_1 на посаді директора, він належним чином відносився до виконання своїх обов`язків, не притягувався до дисциплінарної відповідальності, скарг на нього не надходило. Свідок підтвердила факт наявності електронного документообігу між відділом освіти і Тарасо-Шевченківським ЗЗСО та пояснила, що направлення ряду наказів та розпоряджень до навчального закладу у електронному вигляді наприкінці робочого дня та з обмеженим строком виконання, могло бути обумовлено невідкладністю виконання завдань з приводу встановлення газових лічильників, підключення освітлення, викошування стадіону. Водночас ОСОБА_15 пояснила, що раніше ОСОБА_1 вже звертався до відділу освіти з проханням надати допомогу в облаштуванні школи освітлювальними приладами. Крім того, свідок обізнана про те, що позивач надсилав до відділу освіти лист у електронній формі, в якому повідомляв про необхідність залишення робочого місця з метою звернення до лікувального закладу. У грудні 2018 року ОСОБА_15 разом з начальником відділу освіти ОСОБА_5 , а також адміністратором відділу Безлюдним С.О. підписували акт про те, що ОСОБА_1 не забезпечено виконання наказу по підключенню освітлення у школі. Крім того, у грудні 2018 року до ОСОБА_15 звернулась начальник відділу освіти ОСОБА_5 з проханням бути свідком під час оголошення та вручення догани ОСОБА_1 . Того дня ОСОБА_15 зустрілася із ОСОБА_5 в с.Т.Шевченка, і свідок ознайомилася з вже підписаним наказом про накладення дисциплінарного стягнення на позивача за: введення в оману відділу освіти; невиконання наказу відділу освіти; встановлення факту насильства над дитиною. Прибувши до навчального закладу ОСОБА_15 і ОСОБА_22 зустріли там старосту ОСОБА_14 , разом з якою вони зайшли до кабінету директора, де ОСОБА_5 повідомила ОСОБА_1 про те, що вручає йому наказ про оголошення догани. Після цього позивачеві було вручено примірник документа, з яким ОСОБА_1 ознайомився, попросив дозволу вийти, комусь зателефонував і після цього став робити власноручні написи на обох примірниках наказу. Водночас, самого наказу позивач не підписував і цей факт в документі засвідчили ОСОБА_5 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . При цьому ОСОБА_1 не відмовлявся давати письмових пояснень по суті наказу, однак свідок не пам`ятає, щоб йому пропонували надати такі пояснення як перед ознайомленням з наказом, так і після ознайомлення. Крім того, ще до вказаних подій додому до ОСОБА_15 у вечірній час приходила ОСОБА_8 , яка передала заяву на ім`я начальника відділу освіти про неправомірні дії зі сторони вчителів по відношенню до сина заявниці і цю заяву свідок передала ОСОБА_5 Свідок обізнана, що за фактами викладеними у заяві ОСОБА_8 проводилася перевірка із залученням директора та педагогів, служби у справах дітей та працівників поліції. Що стосується факту введення ОСОБА_1 в оману відділу освіти, то з даного приводу ОСОБА_15 нічого не відомо.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 показала, що вона займає посаду начальника служби у справах дітей Любецької селищної ради з березня 2018 року, і на виконання розпорядження Любецького селищного голови № 129 від 30.11.2018 року входила до складу комісії по проведенню службового розслідування за заявою ОСОБА_8 по факту насильства щодо ОСОБА_19 в Тарасо-Шевченківському ЗЗСО. Під час проведення розслідування ОСОБА_13 досліджувала письмові матеріали, зокрема пояснення вчителів, спілкувалася з дитиною в присутності матері, вивчала нормативні документи. Крім того, за вказаним фактом перевірку проводило Ріпкинське відділення поліції, однак матеріали від вказаного органу до комісії не надходили. За результатами розслідування факт психологічного насильства щодо дитини знайшов своє підтвердження, про що було складено акт, який ОСОБА_13 отримала на підпис від начальника відділу освіти ОСОБА_5 . В той же час, розслідуванням не було встановлено вини ОСОБА_1 у вчиненні насильства, оскільки він жодних дій по відношенню до дитини не чинив і такі дії в його присутності не чинилися. Факт психологічного насильства проявився в словесних образах зі сторони вчителя по відношенню до учня під час навчального процесу. Робота комісії по розслідуванню проводилася без виїзду на місце. Хто саме складав акт за результатами розслідування, свідкові не відомо. ОСОБА_13 не знає у зв`язку з чим ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 показав, що він займає посаду заступника Любецького селищного голови з питань діяльності виконавчих органів та не має відношення до організації навчального процесу, в тому числі в Тарасо-Шевченківському ЗЗСО. Разом з цим, у вересні 2018 року свідок приїздив до вказаного закладу з метою з`ясування готовності шкільної котельні до опалювального сезону, а в жовтні 2018 року - з приводу оснащення школи меблями. Свідкові не відомо, чи передавалися земельна ділянка і стадіон на баланс школи, але з цих питань він з позивачем не спілкувався та взагалі не заходив до приміщення навчального закладу. Жодних погроз ОСОБА_1 , в тому числі у зв`язку з його депутатською діяльністю, свідок не висловлював. ОСОБА_3 не має відношення до організації пленарних засідань місцевої ради, а також до притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_23 показала, що вона є депутатом та секретарем Любецької селищної ради і їй відомо про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за те, що він як директор школи не забезпечив під`єднання світильників до електромережі в Тарасо-Шевченківському ЗЗСО. В той же час, свідок не має відношення до винесення оскаржуваного наказу. ОСОБА_23 була лише включена до комісії по розслідуванню факту не підключення освітлювальних приладів у школі та, ймовірно 19.12.2018 року, разом з іншими членами комісії, та особами які не входили до складу комісії, знаходилася в цьому закладі. За результатами перевірки було складено акт, однак ОСОБА_23 невідомо, чому він не зареєстрований у селищній раді, та у зв`язку з чим в ньому містяться підписи ОСОБА_8 і ОСОБА_24 , котрі не були членами комісії. Свідкові не відомо, чому заступник директора ЗЗСО ОСОБА_25 відмовився від підписання акту. Свідок обізнана, що Тарасо-Шевченківський ЗЗСО фінансується з місцевого бюджету, не є розпорядником коштів і не має власної бухгалтерії. Крім того, свідок виконуючи посадові обов`язки секретаря селищної ради не бачила і не реєструвала заяви ОСОБА_8 про застосування насильства щодо дитини у школі. Після складення акту 19.12.2018 року ОСОБА_8 була присутня на зустрічі з педагогічним колективом школи, однак хто являвся ініціатором цієї зустрічі їй не відомо. ОСОБА_23 , як секретар місцевої ради, не перешкоджала ОСОБА_1 у здійсненні ним депутатської діяльності і їй відомо, що позивач писав заяву про складення з нього повноважень голови постійної комісії, однак рішення депутатів з цього приводу відсутнє.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_26 показала, що вона займає посаду начальника відділу соцзахисту Любецької селищної ради і, на підставі розпорядження Любецького селищного голови № 142, була включена до складу комісії по перевірці факту не підключення світильників в Тарасо-Шевченківському ЗЗСО. 19.12.2018 року ОСОБА_26 на прохання начальника відділу освіти ОСОБА_5 приїздила до навчального закладу та своїм підписом в акті засвідчила відповідні обставини. При підписанні акту в кабінеті директора школи знаходились як члени комісії, так і сторонні особи. ОСОБА_1 відмовився від підписання акту. Згодом ОСОБА_26 , являючись головою бюджетної комісії, виступала перед педагогічним колективом та відповідаючи на запитання повідомила, що не всі працівники навчального закладу отримають заробітну плату. Хто був ініціатором вказаної зустрічі свідок не знає, однак пам`ятає, що того дня заступник голови селищної ради ОСОБА_4 висловлювала оціночні судження по відношенню до директора закладу. Тарасо-Шевченківський ЗЗСО, в тому числі і заробітна плата персоналу, фінансуються із загального бюджету ради, а заробітна плата педагогічних працівників - за рахунок субвенції з Державного бюджету.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_4 показала, що з липня 2018 року вона займає посаду заступника Любецького селищного голови з соціальних питань і їй відомо про розпорядження голови ради за № 129 та № 142 про проведення службових розслідувань з приводу факту насильства над учнем Тарасо-Шевченківського ЗЗСО, та за невиконання директором школи наказу про виконання робіт по облаштуванню освітлення, на підставі доповідної записки начальника відділу освіти - Грищенко Т.М., оскільки ОСОБА_4 входила до складу комісій та підписувала акти розслідувань. Свідкові невідомо, чому вказані розпорядження та акти не зареєстровані і не містять всіх необхідних реквізитів. Скаргу ОСОБА_8 , яка надійшла до відділу освіти з приводу насильства над дитиною, ОСОБА_4 реєструвала особисто, так як начальник відділу освіти перебувала у відпустці. Чому в журналі вихідної кореспонденції не зареєстровано направлення відповіді ОСОБА_8 на її скаргу, свідок пояснити не змогла. ОСОБА_4 не знає на яких підставах до складення та підписання акту обстеження роботи освітлювальних приладів від 19.12.2018 року були залучені ОСОБА_8 та ОСОБА_14 . За своєю посадою ОСОБА_4 не уповноважена накладати дисциплінарні стягнення на директора школи, а матеріально-технічне забезпеченням навчальних закладів на території ОТГ здійснює Любецька селищна рада. Буракова ОСОБА_27 не виключає, що ОСОБА_1 на початку 2018 навчального року звертався до селищної ради з приводу облаштування школи належним освітленням, однак цивільно-правові угоди по виконанню таких робіт мають укладатися безпосередньо між виконавцем робіт та селищною радою. Детальних обставин проведення зборів з педагогічними працівниками Тарасо-Шевченківського ЗЗСО, які мали місце у грудні 2018 року свідок не пам`ятає, однак підтверджує свої слова про те, що педагогічний колектив наприкінці року може залишитися без заробітних плат через деструктивну поведінку депутата ОСОБА_1 на сесіях місцевої ради. ОСОБА_4 обізнана про те, що відносно ОСОБА_1 до селищної ради надходила анонімна скарга, однак чи проводилася перевірка за даним зверненням свідкові не відомо. Рішення про зменшення розміру щорічної грошової винагороди ОСОБА_1 , як директору Тарасо-Шевченківського ЗЗСО приймала начальник відділу освіти ОСОБА_5 .

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 показав, що він займає посаду голови Любецької селищної ради та не має жодної упередженості відносно ОСОБА_1 як директора школи та депутата. Офіційних звернень від позивача до селищної ради про тиск на нього зі сторони посадових осіб виконавчих органів ради не надходило. Свідок не пам`ятає про надходження звернення колективу Тарасо-Шевченківського ЗЗСО щодо втручання посадових осіб ради в освітній процес. Засновником очолюваного ОСОБА_1 закладу та розпорядником коштів є Любецька селищна рада. Про те, що у вересні 2018 року ОСОБА_1 звертався до селищної ради з приводу облаштування школи світильниками, ОСОБА_6 не пам`ятає. Свідку не відомо, чи передавалася на баланс Тарасо-Шевченківського ЗССО земельна ділянка, в тому числі і та, на якій розташовано стадіон. За давністю часу ОСОБА_6 детально не пам`ятає змісту розпоряджень № 129 і № 142 підписаних ним в 2018 році, однак з даного приводу йому доповідала заступник ОСОБА_4 , у зв`язку з чим на доповідній записці могла бути резолюція свідка.

Будучи допитаною в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 показала, що з 16.09.2014 року між нею і ОСОБА_1 існують неприязні відносини, так як останній розповсюджував неправдиву та образливу інформацію щодо її сина, у зв`язку з чим ОСОБА_8 систематично приходить та буде приходити до школи, в якій навчаються її діти та не сприймає позивача як людину. До навчального закладу ОСОБА_8 приходить зазвичай під час перерв і може заходити до вчительської. 23.11.2018 року ОСОБА_8 дізналася від сина ОСОБА_20 про те, що під час уроку вчитель фізкультури чинив психологічний тиск на її дитину, у зв`язку з чим вона зателефонувала до поліції, представник якої прибувала за викликом, а 26.11.2018 року ОСОБА_8 написала заяву адресовану Любецькій селищній раді про неправомірні дії та ввечері віднесла цю заяву додому до ОСОБА_15 , з проханням передати за належністю. Згодом ОСОБА_8 дізналася, що за фактом її звернення було призначено службову перевірку і до навчального закладу приїздила комісія, яка встановила факт насильства. Крім того, свідок особисто відвозила сина до служби у справах дітей Любецької селищної ради, де з дитиною спілкувалася фахівець. Як було встановлено, насильство психологічного характеру по відношенню до сина ОСОБА_8 чинилося не позивачем, і не в його присутності, однак ОСОБА_1 будучи директором навчального закладу, повинен нести за це відповідальність. ОСОБА_8 не отримувала з Любецької селищної ради та відділу освіти письмових відповідей на свою заяву і їй достеменно не відомо, чим закінчилася службова перевірка. Крім того, ОСОБА_8 писала до селищної ради заяву про те, що в навчальному закладі до електромережі не підключено світильники, але і по факту цього звернення відповіді вона не отримувала. Свідок особисто не бачила і не перевіряла, чи працюють світильники у класі де навчається її син, не чула про це від дитини, однак довідалася в той час, коли ходила до директора школи. У грудні 2018 року ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні школи зустрічала ОСОБА_24 , а також начальника відділу освіти Гищенко Т.М., на прохання якої вони обидві, в присутності директора закладу, могли підписувати акт. ОСОБА_8 не пам`ятає про що було складено акт і їй не відомий зміст наказу № 65 по відділу освіти Любецької селищної ради. ОСОБА_8 не писала анонімних заяв до Любецької селищної ради з приводу роботи ОСОБА_1 та вважає, що може ходити до навчального закладу у будь-який час, оскільки своєю присутністю вона не перешкоджає навчальному процесу.

З розпорядження Любецького селищного голови за № 129 від 30.11.2018 року вбачається, що на підставі заяви ОСОБА_8 про вчинення насильства щодо її дитини, котра є учнем Тарасо-Шевченківського ЗЗСО, було створено комісію для проведення службового розслідування у складі заступника селищного голови із соціальних питань Буракової Л.О., начальника відділу освіти Грищенко Т.М., начальника служби у справах дітей ОСОБА_13 та соціального працівника ОСОБА_28 .

Контроль за виконанням розпорядження було покладено на заступника селищного голови Буракову Л.О.

З доповідної записки начальника відділу освіти, адресованої Любецькому селищному голові з приводу невиконання директором Тарасо-Шевченківського ЗЗСО наказу відділу освіти № 65 про усунення недоліків в освітленні навчального закладу, вбачається, що цей документ не містить дати складення, вхідного реєстраційного номера, однак має резолюцію від 19.12.2018 року про притягнення винних до відповідальності.

Розпорядженням Любецького селищного голови № 142 від 19.12.2018 року, на підставі доповідної начальника відділу освіти ОСОБА_5 , було створено комісію для проведення службового розслідування по факту невиконання наказу «Про усунення недоліків» зі сторони директора Тарасо-Шевченківського ЗЗСО у складі заступника селищного голови Буракової Л.О., начальника відділу освіти Грищенко Т.М., секретаря селищної ради Слободської А.І. та начальника відділу соцзахисту ОСОБА_26 .

Контроль за виконанням вказаного розпорядження також було покладено на заступника селищного голови Буракову Л.О., а пункт 2 цього документа також містить вказівку про притягнення винних до відповідальності.

Згідно формулювання наказу № 10-05/31, виданого начальником відділу освіти молоді та спорту Любецької селищної ради від 21.12.2018 року, ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни, а саме за: «невиконання наказу; введення в оману відділу освіти, молоді та спорту; встановлення факту насильства над дитиною».

В оспорюваному наказі начальник відділу освіти, як на підставу притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, посилається на акт про невиконання наказу від 19.12.2018 року та результати проведення службового розслідування від 29.11.2018 року.

З акту від 21.12.2018 року підписаного начальником відділу освіти Грищенко Т.М., а також ОСОБА_15 і ОСОБА_14 вбачається, що 21.12.2018 року ОСОБА_1 було запропоновано надати пояснення щодо ознайомлення з наказом № 10-05/31 від 21.12.2018 року, однак він відмовився від надання будь-яких пояснень і взагалі пішов.

Таким чином, за змістом вказаного документа, ОСОБА_1 відмовився від надання письмових пояснень щодо наказу про притягнення його до відповідальності, а не від пояснень щодо обставин, на які начальник відділу освіти посилалася як на порушення трудової дисципліни.

Наказ про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення не містить чіткого і зрозумілого формулювання порушень, які на думку начальника відділу освіти допустив позивач. В наказі відсутні посилання на нормативні акти, які порушив ОСОБА_1 та вказівки на дати можливих порушень. В оскаржуваному акті індивідуальної дії взагалі не зазначено, на підставі яких норм закону, позивача притягнуто до відповідальності, а твердження свідка ОСОБА_5 про те, що вона пропонувала ОСОБА_1 надати пояснення з приводу допущених порушень, спростовуються показаннями свідків ОСОБА_15 і ОСОБА_14

Акти про результати службових розслідувань, які були складені на підставі розпоряджень Любецького селищного голови за № 129 та № 142 не містять таких реквізитів, як дата і місце складення, а також не мають відміток про реєстрацію як у відділі освіти, так і Любецькій селищній раді.

Таким чином, порушення допущені під час складення наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, в сукупності з ненаданням йому можливості надати свої пояснення на наказ, а також неприязні відносини, які існують між начальником відділу освіти і Дятлом М ОСОБА_29 В ОСОБА_29 , а також між заявницею ОСОБА_8 і ОСОБА_1 , дають суду підстави для висновку про необхідність визнання незаконним оспорюваного наказу та його скасування.

Вимога позивача про зобов`язання відповідача здійснити відповідний запис у трудовій книжці задоволенню не підлягає, оскільки вона в судовому засіданні мотивована припущенням про те, що посадові особи відповідачів могли внести до документа запис про застосування щодо ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення.

Разом з цим, наведені вище доводи не підтверджені належними і допустими засобами доказування, а п.2.2 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року визначено, що стягнення до трудової книжки не заносяться.

З переглянутого в судовому засіданні відеозапису № 1 вбачається, що під час сесії голова Любецької селищної звернувся до ОСОБА_1 із зауваженням про неприпустимість дискусій. При цьому позивачеві в присутності інших осіб була адресована фраза яка ставила під сумнів професійні якості ОСОБА_1 , як директора школи.

З переглянутого в судовому засіданні відеозапису № 2 вбачається, що ОСОБА_4 під час зборів педагогічного колективу висловлювала судження про те, що у зв`язку з поведінкою директора Тарасо-Шевченківського ЗЗСО на сесіях місцевої ради, весь колектив навчального закладу наприкінці року може залишитися без заробітних плат і премій.

В той же час, вказані висловлювання посадових осіб Любецької селищної ради безпосередньо не стосувалися видання наказу про накладення на позивача дисциплінарного стягнення, спір про правомірність якого вирішує суд.

Цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

В судовому засіданні встановлено, що наказ про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності було винесено без достатніх для того підстав та з порушенням встановленого порядку, у зв`язку з чим позивач переніс і переносить душевні страждання, а його гідність та ділова репутація як особистості, посадової особи та депутата місцевої ради, зазнали невиправданого безпідставного приниження, що потребувало і потребує від ОСОБА_1 додаткових зусиль для організації власного життя.

Суд враховує, що на момент закінчення розгляду справи дисциплінарне стягнення з позивача не знято, а відповідний наказ не скасовано.

Разом з цим, заявлений позивачем до відшкодування розмір моральної шкоди суд вважає надмірним та, з урахуванням засад розумності, справедливості та співмірності, приходить до висновку про доцільність стягнення з відділу освіти Любецької селищної ради на користь ОСОБА_1 відшкодування в еквіваленті двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, визначених Законом України Про Державний бюджет України на 2019 рік, що станом на день ухвалення рішення, що відповідає 3842 грн.

При цьому суд не враховує приєднані до позовної заяви фіскальні чеки про сплату благодійних внесків та придбання медичних засобів, оскільки вказані витрати були понесені ОСОБА_1 під час перебування на стаціонарному лікуванні у період з 30.10.2018 року по 08.11.2018 року, тобто до винесення щодо нього наказу про застосування догани.

З аналогічних підстав суд не приймає як докази моральної шкоди товарні і фіскальні чеки про придбання медичних препаратів за 22.12.2018 року і 23.12.2018 року, оскільки придбання відповідних засобів було здійснено за рекомендацією лікаря згідно консультативного висновку виданого 04.12.2018 року, тобто теж до винесення оспорюваного ОСОБА_1 наказу.

Матеріалами справи підтверджується, що грошова винагорода позивачеві за підсумками роботи в 2018 році була визначена начальником відділу освіти в розмірі 5% посадового окладу.

Водночас суд не може віднести різницю не виплачених ОСОБА_1 коштів до суми, яка підлягає відшкодуванню в якості моральної шкоди, оскільки ст.57 Закону України «Про освіту» передбачено, що така винагорода виплачується педагогічним працівникам в розмірі до одного посадового окладу, тобто вказаною нормою законодавець не зобов`язує роботодавця виплачувати винагороду в чітко обумовлених межах, а визначає граничу межу виплат, за умови сумлінного відношення певної особи до праці та зразкове виконання покладених на них обов`язків.

Що стосується вирішення питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

У відповідності до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Звертаючись до суду з позовом який містив дві вимоги, одна з яких немайнового, а друга - майнового характеру, ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 1704 грн. 80 коп.

Так, позивачем за вимогу немайнового характеру було сплачено судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп., а за вимогу про відшкодування моральної шкоди 1000 грн.

Вказані судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно до кожної із задоволених вимог.

Крім того, до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Згідно договору про надання юридичних послуг, укладеного 24.12.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , останній взяв на себе зобов`язання по консультуванню позивача, складення проектів процесуальних документів та представництво ОСОБА_1 в судах.

Представником позивача у підготовчому засіданні було подано попередній розрахунок витрат на правничу допомогу, надану ним позивачу, із зазначенням загальної її вартості в розмірі 7500 грн. 82, яка складається з:

- судового збору в розмірі 1704 грн. за вимогу немайнового і майнового характеру;

- вартість укладення доручення на представництво, в розмірі 350 грн.;

- вартість за написання та підготовку позовної заяви і додатків до неї, в розмірі 1000 грн;

- вартість за представництво інтересів в суді по 300 грн. за кожне засідання, в розмірі 1800 грн.;

- вартість написання доповідей на відзив відповідачам по 500 грн., а всього 1000 грн.;

- підготовка клопотань в письмовій та електронній формі у кількості 7 по 200 грн. за кожне, на суму 1400 грн.;

- вартості поштових відправлень до суду та відповідачам, в розмірі 246 грн. 02 коп.

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у п.95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п.80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Так, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Отже, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл вказаної категорії судових витрат є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення позивачем таких витрат.

В той же час, у матеріалах справи наявна квитанція АТ «ОЩАДБАНК» від 26.12.2018 року, згідно якої позивач ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 1704 грн. 80 коп., а також товарні і фіскальні чеки, підтверджуючі пересилання представником позивача до суду та сторонам поштової кореспонденції і копіювання відеозапису на оптичний носій.

Таким чином, попереднім розрахунком витрат, який представник позивача надав суду підтверджувалися витрати на пересилання поштової кореспонденції і копіювання відеозапису, на суму 246 грн. 02 коп., оскільки судовий збір було сплачено самим ОСОБА_1

В подальшому, під час судового розгляду представником позивача в розпорядження суду були надані товарні та фіскальні чеки підтверджуючі пересилання поштової кореспонденції суду та сторонам, а також копіювання відеозапису на оптичний носій, на суму 235 грн. 44 коп.

Всього стороною позивача документально підтверджено вказані витрати на суму 481 грн. 46 коп.

У відповідності до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, вказані судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до кожної із задоволених вимог, тобто в розмірі 249 грн. 98 коп.

Як пояснив в судовому засіданні позивач, витрати на правову допомогу оформлялися лише підписанням договору з представником.

Таким чином, оскільки розмір та обсяг судових витрат на правничу допомогу, відображених у попередньому розрахунку, є необґрунтованими, адже позивачем було підтверджено лише факт понесення частини судових витрат, враховуючи положення ч.5 ст. 141 ЦПК України, суд доходить висновку про часткове задоволення вимог позивача.

У відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп., сплачений за подання позову в частині вимог немайнового характеру і 38 грн. 42 коп. за вимогу про відшкодування моральної шкоди, пропорційно до задоволених вимог, а всього 743 грн. 22 коп.

Керуючись ст.ст.10, 76, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ начальника Відділу освіти, молоді та спорту Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області від 21 грудня 2018 року № 10-05/31 «Про оголошення догани» ОСОБА_1 , директору Тарасо-Шевченківського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області.

Стягнути з Органу місцевого самоврядування відділу освіти, молоді та спорту Любецької селищної ради (вул.Добринінська, 60, смт.Любеч Ріпкинського району Чернігівської області, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрованого в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в якості відшкодування моральної шкоди 3842 грн. 00 коп.

Стягнути з Органу місцевого самоврядування відділу освіти, молоді та спорту Любецької селищної ради (вул.Добринінська, 60, смт.Любеч Ріпкинського району Чернігівської області, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрованого в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в якості відшкодування витрат, пов`язаних з розглядом справи 249 грн. 98 коп.

Стягнути з Органу місцевого самоврядування відділу освіти, молоді та спорту Любецької селищної ради (вул.Добринінська, 60, смт.Любеч Ріпкинського району Чернігівської області, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрованого в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в якості відшкодування судового збору 743 грн. 22 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляція на рішення може бути подана до Чернігівського апеляційного суду, через Ріпкинський районний суд, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повне рішення складено 01.07.2019 року.

Суддя Є.А. Жовток