ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/850/19 Справа № 199/1080/17 Суддя у 1-й інстанції - Богун О.О. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.,

при секретарі - Кошара О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2017 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2017 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2017 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» заборгованість за договором від 08.0.2008 за №б/н у розмірі 60079,10 грн., яка складається з: 4961,17 грн. - заборгованість за кредитом; 48 296,72 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3484,11 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2837,10 грн. - штраф (процентна складова).

Стягнуто з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» понесені ним судові витрати по справі зі сплати судового збору у розмірі 1600 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2017 року та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк відмовити у повному обсязі.

Відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2017 року від інших учасників справи до суду не надходило.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що кредитні кошти відповідачем були використані, утім на порушення ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України відповідач зобов`язання за договором щодо повернення їх банку щомісячними платежами зі сплатою процентів за користування ними, належним чином не виконав.

Але з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.10.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник АТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №б/н від 08.10.2008 року за умовами якого відповідач отримав картку № НОМЕР_2 зі встановленим кредитним лімітом у розмірі 6000,00 гривень, зі сплатою відсотків за її користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки (а.с. 10).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язань щодо чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Згідно з ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором станом на 31 грудня 2016 року виникла заборгованість у розмірі 60079,10 грн., з яких 4961,17 грн. заборгованість за кредитом, 48296,72 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 3484,11 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 2837,10 грн. штраф (процентна складова) (а.с. 6-9).

Згідно ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до положень ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.ч. 1,5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов`язання. Які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Згідно ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Згідно з положеннями ч.3, ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У відповідності до роз`яснень, викладених у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

З матеріалів справи вбачається, що останнє погашення (поповнення готівкою через відділення ПриватБанку) ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у сумі 550,00 грн. відбулось 15.07.2013 року (а.с. 159).

Крім того, вбачається, що в рахунок погашення кредитної заборгованості банком 12.06.2014 року було списано (автоматичне погашення простроченої заборгованості) у сумі 696,52 грн. та (автоматичне погашення простроченої заборгованості з картки 22* НОМЕР_3 49) грошові кошти у сумі 15,89 грн.

Однак, відповідно до пункту 4.6 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту в межах суми, що підлягають до виплати банку по цьому договору, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з карткового рахунку у випадку настання строків платежів по іншим договорам клієнта в розмірах, визначених цими договорами /договірне списання/, в межах платіжного ліміту карткового рахунку. Банк проводить списання коштів у грошовій одиниці України /іноземній валюті з будь-якого рахунку клієнта в розмірі, еквівалентному сумі заборгованості в іноземній валюті/національній валюті України по договору, і купівлю/продаж іноземної валюти на Міжбанківському Валютному Ринку України. Списання коштів з будь-якого рахунку клієнта, відкритого банком, оформлюється меморіальним ордером.

Таким чином, оскільки відповідачем жодних проплат з 15.07.2013 року не здійснювалось, із заявою про списання будь-яких сум з його карткового рахунку на погашення заборгованості не звертався, тому списання банк зробив за власної ініціативи, що не може свідчити про визнання ОСОБА_1 боргу в повному обсязі та про переривання строку позовної давності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про застосування строків позовної давності.

Виходячи з того, що останнє погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 550,00 грн. ОСОБА_1 сплатив 15.07.2013 року, а з позовом банк звернувся до суду лише 13 лютого 2017 року за межами загального строку позовної давності.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2017 рокускасуванню.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2400 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2017 року скасувати.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2400 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича