Номер провадження 2/754/5366/19
Справа №754/5418/19
РІШЕННЯ

Іменем України

18 червня 2019 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Скрипки О.І.

при секретарі - Моторенко К.О.

за участі

представника відповідача - Ковальчук Ю.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Завод Маяк» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до АТ «Завод Маяк» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 12.03.2019 року він був звільнений з роботи у АТ «Завод Маяк» за власним бажанням за ст.38 КЗпП України. Однак, при звільненні відповідач не виплатив нараховану заробітну плату в розмірі 63 991,54 грн., яка не сплачена і на час звернення до суду з даним позовом.

Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 63 991,54 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку по день постановлення рішення, а також витрати на правничу допомогу в розмірі 9500,00 грн.

Ухвалою суду 16.05.2019 року за вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження з викликом (повідомленням) сторін.

07.06.2019 року відповідач через свого представника надав відзив, у якому частково визнав позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, вказуючи на те, що дійсний розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 56 663,76 грн., а розмір середньоденного заробітку для обчислення середнього заробітку за час затримки розрахунку становить 493,63 грн. Також, у відзиві представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову в частині стягнення витрат на правову допомогу, вважаючи такий розмір значно завищеним та необґрунтованим.

В судове засідання позивач та його представник не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача ОСОБА_3 надійшло клопотання, в якому він просить розглядати справу у його та позивача відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, підтримавши обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Також, представником відповідача надано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 2000,00 грн., вказуючи на те, що заявлена позивачем до стягнення сума витрат є значно завищеною та не відповідає реальним обставинам понесених витрат.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 12.03.2019 року позивач був звільнений з роботи у АТ «Завод Маяк» за власним бажанням за ст.38 КЗпП України.

Відповідно до довідки АТ «Завод Маяк» № 669/700 від 04.06.2019 заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі складає 56 663,76 грн.

Факт невиплати вказаної суми позивачу відповідачем не оспорюється.

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 цієї статті визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги у частині стягнення заборгованості із заробітної плати необхідно задовольнити частково в розмірі 56 663,76 грн., оскільки вказаний розмір заборгованості підтверджується належними та допустимими доказами.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України 29 січня 2014 року в справі № 6-144ц13.

Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року передбачено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Відповідно до п. 3 розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Пунктом 8 розділу 4 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку по заробітній платі з моменту звільнення по день постановлення рішення.

З урахуванням відпрацьованих днів та годин за два останні місяці, середньоденна заробітна плата позивача становить 493, 63 грн., про що не заперечувалося відповідачем.

Таким чином до стягнення з відповідача підлягає сума середньоденного заробітку 493,63 грн. х 66 робочих днів (за період з 12 березня 2019 року по 18 червня 2019 року) = 32 579,58 грн.

Оскільки суд частково задовольняє позовні вимоги, то, відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, то суд вважає необхідним зауважити наступне.

Згідно з ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 9500,00 грн. Представником відповідача заявлено клопотання про зменшення вказаного розміру в зв`язку з його необґрунтованістю.

Суд приходить до висновку, що вказаний розмір витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню, оскільки такий розмір є завищеним, неспівмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони. Слід зауважити, що до розрахунку витрат на правничу допомогу включено витрати на участь в судових засіданнях, в той час, як представник позивача участі в судовому розгляді не брав, надавши клопотання про розгляд справи в його відсутні. Також, значно є завищеним і розмір витрат за підготовку, складання процесуальних документів та консультацію клієнта, в зв`язку з чим суд вважає можливим зменшити вказаний розмір вдвічі. У зв`язку з цим суд вважає можливим частково стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу, а саме у розмірі 5763 грн.

На підставі викладеного, ст. 116, 117 КЗпП України, ст. 15 Закону України «Про оплату праці», керуючись ст. 5, 12-13, 76, 81, 133, 137, 141, 263-265, 430 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Завод Маяк» () на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , заборгованість по заробітній платі у розмірі 56663 грн. 76 коп., розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з дня звільнення 12.03.2019 року по день ухвалення рішення по справі 18.06.2019 року у розмірі 32579 грн. 58 коп., а також витрати на правничу допомогу в розмірі 5763 грн.

В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Завод Маяк» на користь держави 892 грн. 43 коп. судового збору.

Рішення суду в частині стягнення з АТ «Завод Маяк» на користь ОСОБА_2 суми заборгованості по заробітній платі та розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, але не більш ніж за один місяць - підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено та підписано 19 червня 2019 року.

Суддя