ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року

м. Київ

справа № 184/1811/16-ц

провадження № 61-10827 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 ,

відповідач - виконавчий комітет Покровської міської ради Дніпропетровської області, Управління Державної казначейської служби України,

треті особи - комунальний заклад «Середня загальноосвітня школа № 9», Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Теплий Дім» міста Марганець,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2017 року в складі колегії суддів Зубакової В. П., Барильської А. П., Бондар Я. М.,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Орджонікідзевської районної ради Дніпропетровської області, Управління Державної казначейської служби України та просив визнати незаконними дії відповідача щодо поміщення його малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Теплий дім» м. Марганця, а також стягнути з держави в особі Управління Державної казначейської служби України на його користь 65 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної вказаними незаконними діями органу місцевого самоврядування.

В обґрунтуваня своїх вимог позивач указував, що він є батьком малолітнього ОСОБА_2 , який у період з 04 серпня 2015 року по 08 лютого 2016 року незаконно, без згоди батьків і без відповідного рішення органу місцевого самоврядування, перебував у центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Теплий дім» м. Марганець.

Указує, що такі дії виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області завдали ОСОБА_1 та його синові моральні страждання та порушили звичний режим життя, в зв`язку з чим просив відшкодувати завдану моральну шкоду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 29 березня 2017 року позов задоволено частково, визнано незаконними дії виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області щодо поміщення малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дитячого закладу - центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Теплий дім» м. Марганця та стягнуто з виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області за рахунок коштів місцевого бюджету на користь ОСОБА_1 20 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органу місцевого самоврядування. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що дитина протягом 218 днів фактично була позбавлена турботи та піклування батьків, а тому наявні правові підстави для відшкодування батькові моральної шкоди, завданої органом місцевого самоврядування.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2017 року апеляційну скаргу виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області задоволено, рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 29 березня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційний суд виходив із того, що служба в справах дітей виконкому Покровської міськради, направляючи дитину до центру реабілітації, діяла з дотриманням передбаченого законом порядку, а тому відсутні правові підстави для визнання таких дій незаконними та відшкодування моральної шкоди.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

30 січня 2018 року ОСОБА_1 із пропуском строку на касаційне оскарження подав до Верховного Суду касаційну скаргу на зазначене судове рішення.

Ухвалою Верховного Суду від 07 березня 2018 року залишено дану скаргу без руху для усунення недоліків, а саме для подачі заяви про поновлення строку на касаційне оскарження.

На виконання вказаної ухвали ОСОБА_1. подав відповідну заяву та зазначив, що в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частини, а повний текст оскаржуваного рішення виготовлено 02 січня 2018 року та отримано 10 січня 2018 року, на підтвердження чого надано відповідний документ.

Ухвалою Верховного Суду від 23 квітня 2018 року поновлено строк на касаційне оскарження та відкрито касаційне провадження в даній справі.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції в цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 11 червня 2019 року дану справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що апеляційний суд не врахував установлені судом першої інстанції обставини, неправильно застосував норми матеріального права та з порушенням норм процесуального права дійшов безпідставного висноку про відсутність правових підстав для задоволення позову в даній справі.

Просив постанову апеляційного суду скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Відзив на касаційну скаргу

Відзив на дану касаційну скаргу від інших учасників справи до Верховного Суду не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є батьками неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із піклувальником - бабусею ОСОБА_6 , матір`ю та братом за адресою: АДРЕСА_1 .

Матір дитини ОСОБА_5 - інвалід II групи, страждає на тяжке хронічне психічне захворювання, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов`язків.

Батько дитини ОСОБА_1 - інвалід ІІІ групи, не працює, проживає окремо, не надає синові матеріальної підтримки, не цікавиться його життям, фізичним і психологічним розвитком, спілкується з дитиною рідко та неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків. Забрати дитину до себе відмовлявся та лише після влаштування сина до центру та його відвідування, виявив бажання забрати його до себе.

Відповідно до висновку від 13 лютого 2015 року № 6/15-311/15 орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області вважає можливим позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_2

Наказом начальника Служби в справах дітей виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області від 09 липня 2015 року № 31 ОСОБА_2 узято на облік дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах.

Листами від 03 серпня 2015 року № 229 і 229/1 Служба в справах дітей виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області звернулася до Служби в справах дітей виконкому міської ради м. Марганця та Центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Теплий дім» м. Марганець щодо влаштування малолітнього ОСОБА_2 до вказаного центру як дитини, яка опиниляся в складних життєвих обставинах і на теперішній час залишилася без батьківського піклування.

04 серпня 2015 року старший лейтенант міліції Світанько О. Л. за направленням служби у справах дітей виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області та за погодженням зі службою в справах дітей виконкому міської ради м. Марганця передав ОСОБА_2 до центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Теплий дім» м. Марганця, в якому дитина перебувала з 04 серпня 2015 року по 08 лютого 2016 року, коли батько на підставі дозволу служби в справах дітей виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області забрав сина з центру.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону.

Рекомендацією Rec (2006) 19 Комітету Ради Європи «Про політику на підтримку позитивного виховання дітей батьками» від 13 грудня 2006 року визначено, що в програмах і заходах з підтримки виховання дітей батьками має враховуватися важливість забезпечення певних стандартів матеріально-побутових умов, достатніх для реалізації завдань позитивного виховання дітей. Урядам належить подбати і про те, щоб діти та батьки мали доступ до належного обсягу різноманітних ресурсів (матеріальних, психологічних, соціальних і культурних). Виходячи з інтересів дитини, необхідно також приділяти першорядну увагу забезпеченню таких прав батьків, як право на відповідну підтримку з боку державних органів у виконанні своїх батьківських обов`язків. Особливу увагу слід приділяти сім`ям, які опинилися в складних соціально-економічних умовах і потребують більш конкретної підтримки. Необхідно також, щоб загальні програми доповнювалися адресними цільовими заходами.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про соціальні послуги», соціальні послуги - комплекс заходів з надання допомоги особам, окремим соціальним групам, які перебувають у складних життєвих обставинах і не можуть самостійно їх подолати, з метою розв`язання їхніх життєвих проблем; складні життєві обставини - обставини, спричинені інвалідністю, віком, станом здоров`я, соціальним становищем, життєвими звичками і способом життя, внаслідок яких особа частково або повністю не має (не набула або втратила) здатності чи можливості самостійно піклуватися про особисте (сімейне) життя та брати участь у суспільному житті; тимчасовий притулок для неповнолітніх - організація тимчасового проживання, виховання, утримання безпритульних дітей, дітей, позбавлених батьківського піклування, які зазнали жорстокості, насильства та постраждали від торгівлі дітьми або з інших причин потребують соціального захисту.

Механізм провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, визначено Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 (далі - порядок), згідно з пунктом 4 якого особи, яким стало відомо про факт залишення дитини без батьківського піклування, зобов`язані негайно повідомити про це службу у справах дітей за місцем виявлення дитини.

Служба у справах дітей, а у разі, коли дитина виявлена на території села, селища, - виконавчий орган сільської, селищної ради разом з працівниками органів внутрішніх справ та охорони здоров`я протягом доби після надходження повідомлення про дитину, яка залишилась без батьківського піклування, проводять обстеження умов її перебування, стану здоров`я та з`ясовують обставини, за яких дитина залишилась без батьківського піклування.

За результатами обстеження умов перебування дитини складається акт, в якому зазначається дата, місце проведення обстеження, відомості про дитину, її батьків, інших осіб, з якими вона проживає, умови утримання дитини та стан її здоров`я, за яких обставин та з яких причин дитина залишилась без батьківського піклування, а також заходи, що були вжиті для захисту прав дитини.

Обстеження умов перебування не проводиться у разі, коли дитина перебуває у закладі охорони здоров`я, притулку для дітей служби у справах дітей, центрі соціально-психологічної реабілітації дітей.

Згідно з пунктом 31 Порядку тимчасове влаштування дитини, яка залишилася без батьківського піклування, в межах своєї компетенції здійснюють служба у справах дітей за місцем виявлення дитини та уповноважений підрозділ органів внутрішніх справ.

Дитина, яка залишилася без батьківського піклування, тимчасово може бути влаштована у сім`ю громадян; притулок для дітей служби у справах дітей; центр соціально-психологічної реабілітації дітей; соціально-реабілітаційний центр; медичний, навчальний, виховний заклад, інший заклад або установу, в яких проживають діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування (крім дитячого будинку та загальноосвітньої школи-інтернату для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування).

Дитина, в якої є родичі або інші особи, з якими у неї на момент залишення без батьківського піклування склалися близькі стосунки (сусіди, знайомі) і які бажають залишити її на виховання у своїй сім`ї, може перебувати в їх сім`ї до прийняття рішення про влаштування дитини. Підставою для тимчасового перебування дитини в сім`ї родичів або інших осіб, з якими у неї склалися близькі стосунки, є заява таких осіб про згоду на її тимчасове проживання, акт обстеження їх житлово-побутових умов та рішення служби у справах дітей про тимчасове влаштування дитини.

Тимчасове влаштування дитини до притулку, центру, соціально-реабілітаційного центру (дитячого містечка) здійснюється за направленням служби у справах дітей. Влаштування дитини до притулку, центру можливе також на підставі акта уповноваженого підрозділу органів внутрішніх справ про доставлення дитини до притулку, центру.

Протягом двох місяців після виявлення дитини, яка залишилась без батьківського піклування, служба у справах дітей за місцем виявлення дитини разом з адміністрацією закладу, до якого тимчасово її влаштовано, органами внутрішніх справ, охорони здоров`я вживає заходів до встановлення особи дитини, місця її проживання, відомостей про батьків або осіб, які їх замінюють, інших родичів, місця їх проживання (перебування) та організовує роботу з повернення дитини на виховання в сім`ю чи заклад, який вона самовільно залишила, або забезпечує підготовку документів для надання їй статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування (пункт 9 Порядку).

Правильним є висновок апеляційного суду, що на виконавчий комітет Покровської міської ради Дніпропетровської області покладений обов`язок із соціального захисту дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах та/або без батьківського піклування, в зв`язку з чим виконкому надано повноваження з тимчасового влаштування дитини до притулку, центру або соціально-реабілітаційного центру до вирішення питання про повернення дитини на виховання в сім`ю або надання їй статусу дитини, позбавленої батьківського піклування.

Ураховуючи викладене, обґрунтованим є висновок апеляційного суду про відсутність правових підстав для визнання незаконними дій органу місцевого самоврядування, оскільки тимчасове поміщення дитини до притулку, центру або соціально-реабілітаційного центру здійснене службою в справах дітей з дотриманням установленого законом порядку та з метою якнайкращого захисту інтересів дитини, яка перебуває в складних життєвих обставинах та тимчасово позбавлена батьківського піклування.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення.

Частиною першою статті 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Правильним є висновок апеляційнго суду, що позивач не довів у встановленому законом порядку факт порушення відповідачем його прав, а тому відсутні правові підстави для відшкодування моральної шкоди.

З огляду на викладене, обґрунтованим є висновок апеляційного суду про відсутність правових підстав для задоволення позову в даній справі.

Доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до переоцінки встановлених апеляційним судом обставин, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться за межами повноважень касаційного суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до переоцінки встановлених апеляційним судом обставин, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться за межами повноважень касаційного суду.

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною першою статті 410 ЦПК України підстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваного судового рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення

Постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук