Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/268/19
Провадження № 2/480/456/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 липня 2019 року Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Терентьєва Г. В.

за участю секретаря Куртась К. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно після смерті її цивільного чоловіка ОСОБА_3 . Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що з померлим ОСОБА_3 вона постійно проживала з 2001 року і була зареєстрована за однією адресою, була пов`язана з ним спільним побутом та господарством. Після його смерті відкрилася спадщина, яку вона має намір прийняти. Проте нотаріусом було відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на необхідність надання доказів, що підтверджують проживання однією сім`єю протягом п`яти років до часу відкриття спадщини, і рекомендовано звернутися до суду.

В судове засідання позивачка не з`явилася.

Представник позивача ОСОБА_4 надав суду письмову заяву про підтримання позову з клопотанням про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував.

Дослідивши в судовому засіданні письмові докази по справі, суд находить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 .

Зазначена частка квартири належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 17 квітня 2001 року, виданого органом приватизації Миколаївського МСМ.

Як вбачається з довідки Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області за вих. № 200 від 15.03.2017 року позивачка ОСОБА_1 з онуком ОСОБА_2 проживали спільно однією сім`єю за однією адресою в селi Трихати Mикoлaївськoгo paйoнy Mикoлaївськoї НОМЕР_1 разом з ОСОБА_3 з 2001 року по день смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З письмових пояснень свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 вбачається, що позивачка ОСОБА_1 , дійсно була цивільною дружиною померлого ОСОБА_3 , постійно проживала і була зареєстрована разом з померлим з 2001 року по день його смерті, вела з ним спільний побут та господарство. Також свідки зазначили, що позивачка до смерті доглядала свого чоловіка і здійснила його поховання за власний кошт.

При зверненні позивачки до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, нотаріус відмовився видати їй свідоцтво про право на спадщину, посилаючись на необхідність надання доказів, що підтверджують проживання однією сім`єю протягом п`яти років до часу відкриття спадщини, і рекомендував звернутися до суду для вирішення цього питання.

Як вбачається з заяви відповідача ОСОБА_2 , наданої до суду, відповідач підтверджує викладені в позовній заяві обставини і не заперечує проти її задоволення. Наміру приймати спадщину після смерті ОСОБА_3 не має.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається із досліджених судом доказів, зокрема показів свідків, на час відкриття спадщини позивачка проживала разом з спадкодавцем, з яким вела спільний побут та господарство, організовувала сімейне життя та відпочинок.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення вимоги щодо встановлення факту постійного проживання позивача з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Щодо вимоги про визнання права власності на спадкове майно, то суд виходить з наступного.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтями 1217,1258 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

У відповідності до положень ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом може прийняти спадщину або не прийняти її. He допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Враховуючи, що позивач вважається такою, що фактично прийняла спадщину та єдиним спадкоємцем за законом, суд вважає вимогу про визнання права власності на спадкове майно обґрунтованою, а тому вона підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2001 року по день смерті останнього.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 , що належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 17 квітня 2001 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Г. В. Терентьєв

03.07.2019