Постанова

Іменем України

27 червня 2019 року

м. Київ

справа № 465/242/17

провадження № 61-34177св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державна установа «Львівська виправна колонія № 48» Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 29 травня 2017 року у складі судді Масендича В. В. та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 31 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Приколоти Т. І., Мікуш Ю. Р., Павлишина О. Ф., у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Львівська виправна колонія № 48» Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України про стягнення неустойки, процентів та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державної установи «Львівська виправна колонія № 48» Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України (далі - ДУ «Львівська виправна колонія № 48») про стягнення неустойки, процентів та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 працював та проходив службу у ДУ «Львівська виправна колонія № 48» до 06 лютого 2006 року. Відповідно до висновку медико-соціальної експертизи з 05 липня 2013 року ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності загального захворювання, а з 11 червня 2014 року йому було встановлено другу групу інвалідності. 22 червня 2016 року ОСОБА_1 повторно встановлено другу групу інвалідності безтерміново.

ОСОБА_1 неодноразово звертався до ДУ «Львівська виправна колонія № 48» для отримання довідки про заробітну плату для обчислення пенсії, однак ДУ «Львівська виправна колонія № 48» видавало йому довідки без урахування всіх сум, які були йому виплачені, що спричинило недоотримання ним пенсії протягом трьох років.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд стягнути з ДУ «Львівська виправна колонія № 48» на його користь за затримку видачі довідки про заробітну плату для обчислення пенсії неустойку у розмірі 9 409 грн 37 коп., три проценти річних у розмірі 1 177 грн 66 коп. та моральну шкоду у розмірі 230 400 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 29 травня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ДУ «Львівська виправна колонія № 48» на користь ОСОБА_1 за затримку видачі довідки про заробітну плату для обчислення пенсії неустойку у розмірі 9 409 грн 37 коп., три проценти річних у розмірі 1 177 грн 66 коп. та моральну шкоду у розмірі 1 000 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, виходив із того, що ДУ «Львівська виправна колонія № 48» на протягом тривалого часу не було видано ОСОБА_1 довідку про заробітну плату для обчислення йому пенсії, що було неодноразово встановлено судовими рішеннями, у зв`язку із чим позовні вимоги ОСОБА_1 є частково обґрунтованими.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 31 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Франківського районного суду м. Львова від 29 травня 2017 року залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції постановив, що ОСОБА_1 оскаржував рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ДУ «Львівська виправна колонія № 48» на його користь моральної шкоди, а на обґрунтування вимог про відшкодування моральної шкоди не надав належних та допустимих доказів наявності душевних та психічних страждань, яких він зазнав, тяжкості вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, які необхідні йому для відновлення попереднього стану, додаткових зусиль, які йому необхідно докладати для організації свого життя і побуту, що впливають на розмір моральної шкоди.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просив скасувати або змінити рішення Франківського районного суду м. Львова від 29 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 31 серпня 2017 року в частині стягнення з ДУ «Львівська виправна колонія № 48» на його користь моральної шкоди і задовольнити позовні вимоги в цій частині у повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають критеріям законності та обґрунтованості. Суди попередніх інстанцій не прийняли до уваги судові рішення, які підтверджують неодноразове ігнорування ДУ «Львівська виправна колонія № 48» виконання цих рішень, у зв`язку з чим ОСОБА_1 зазнав душевних та психологічних страждань, був змушений витрачати свій вільний час на складання процесуальних документів для подачі їх до суду, щоб захистити свої порушені права, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя і призвело до погіршення стану здоров`я.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу ДУ «Львівська виправна колонія № 48» зазначило, що ОСОБА_1 не було обґрунтовано та надано доказів на підтвердження позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, а також, того, що моральна шкода виникла саме з вини відповідача.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 29 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 31 серпня 2017 року і витребувано із Франківського районного суду м. Львова цивільну справу № 465/242/17.

У червні 2018 року цивільну справу № 465/242/17 передано до Верховного Суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві Черняк Ю. В.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно із статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно із положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують.

Оцінка аргументів учасників справи та висновків судів першої та апеляційної інстанцій

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 до 06 лютого 2006 року працював та проходив службу в ДУ «Львівська виправна колонія № 48».

Відповідно до висновку медико-соціальної експертизи з 05 липня 2013 року ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності загального захворювання, а з 11 червня 2014 року йому було встановлено другу групу інвалідності терміном до 01 липня 2016 року.

22 червня 2016 року ОСОБА_1 повторно встановлено другу групу інвалідності безтерміново.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2013 року позов ОСОБА_1 до ДУ «Львівська виправна колонія № 48» про визнання протиправними дій щодо несплати страхових внесків із заробітної плати (грошовому забезпеченню), скасування довідок від 04 вересня 2013 року № 10 та № 4324, зобов`язання виготовити та надати довідку про заробітну плату, яка враховується при обчисленні пенсії за період з січня 2001 року до лютого 2006 року на суму 79 575 грн 79 коп. відповідно до таблиці № 1, відшкодування страхових внесків з додаткових видів грошового забезпечення за двома судовими рішеннями на суму 52 316 грн 07 коп. задоволено частково.

Визнано протиправними дії ДУ «Львівська виправна колонія № 48» щодо несплати страхових внесків з грошового забезпечення, на яке нараховуються страхові внески, та яке було присуджено ОСОБА_1 постановами Сихівського районного суду м. Львова від 13 грудня 2006 року у справі № 2-1980/06 та від 17 січня 2012 року у справі № 2а-14133/11/1370.

Зобов`язано ДУ «Львівська виправна колонія № 48» сплатити збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з сум грошового забезпечення, на яке нараховуються страхові внески, та яке було присуджено ОСОБА_1 постановами Сихівського районного суду м. Львова від 13 грудня 2006 року у справі № 2-1980/06 та від 17 січня 2012 року у справі № 2а-14133/11/1370. Визнано протиправними дії ДУ «Львівська виправна колонія № 48» щодо видачі ОСОБА_1 довідки № 10 про заробітну плату для обчислення пенсії від 04 вересня 2013 року, у яку не увійшли суми грошового забезпечення, на яке нараховуються страхові внески, та яке стягнуто постановами Сихівського районного суду м. Львова від 13 грудня 2006 року та від 17 січня 2012 року. Зобов`язано ДУ «Львівська виправна колонія № 48» видати ОСОБА_1 довідку про заробітну плату для обчислення пенсії із врахуванням грошового забезпечення, на яке нараховуються страхові внески, та яке стягнуто постановами Сихівського районного суду м. Львова від 13 грудня 2006 року та від 17 січня 2012 року.

27 листопада 2013 року ДУ «Львівська виправна колонія № 48» видало ОСОБА_1. довідку № 5079, зміст якої не узгоджується із постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2013 року, у зв`язку з чим здійснити нарахування пенсії неможливо.

У подальшому ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про визнання протиправними дій старшого державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Грень О. О. та Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції щодо винесення постанови від 28 листопада 2013 року про закінчення виконавчого провадження № 400730956, з тих підстав, що довідка ДУ «Львівська виправна колонія № 48» від 27 листопада 2013 року № 5079 про заробітну плату, яка видана ОСОБА_1 , не відповідає чинному законодавству України та суперечить постанові Львівського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2013 року.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 21 січня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії старшого державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Грень О. О. щодо винесення постанови від 28 листопада 2013 року про закінчення виконавчого провадження № 40730956.

02 грудня 2013 року ДУ «Львівська виправна колонія № 48» видало ОСОБА_1. довідку № 10 за номером 5128 про заробітну плату для обчислення пенсії, яка складає 27 259 грн 72 коп. за період з січня 2001 року до лютого 2006 року, та довідку № 196 про грошове забезпечення у розмірі 19 529 грн 35 коп. за період з 19 жовтня 2001 року до лютого 2006 року.

Однак, зазначені довідки не передбачають нарахування та сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування та в них не входить матеріальна допомога, компенсація за формене обмундирування, компенсація за затримку виплати заробітної плати.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2015 року постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2014 року скасовано, закрито провадження у справі в частині вимоги про зобов`язання видати ОСОБА_1 довідку № 10 про заробітну плату для обчислення пенсії з січня 2001 року до лютого 2006 року на суму 79 575 грн 79 коп., в якій нараховане грошове забезпечення, на яке нараховуються страхові внески, та яке стягнуто постановами Сихівського районного суду м. Львова від 13 грудня 2006 року у справі № 2а-1980/06 та від 17 січня 2012 року у справі № 2а/14133/11/1370.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2015 року постанову Франківського районного суду м. Львова від 10 грудня 2014 року скасовано, позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова про визнання дій та зобов`язання вчинити дії задоволено.

Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова щодо призначення пенсії ОСОБА_1 , як інваліду другої групи загального захворювання, з 11 червня 2014 року.

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , як інваліду другої групи загального захворювання, з 11 червня 2014 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується при призначенні пенсії у 2014 році - 2 700 грн 98 коп.

Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова щодо призначення пенсії ОСОБА_1 , як інваліду другої групи загального захворювання, з 11 червня 2014 року, в неврахуванні до розрахунку пенсії довідки від 02 грудня 2013 року № 196 та № 5128 про грошове забезпечення.

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , як інваліду другої групи загального захворювання, з 11 червня 2014 року із врахуванням довідки від 02 грудня 2013 року № 10 про заробітну плату для обчислення пенсії та довідки від 02 грудня 2013 року № 196 про грошове забезпечення.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2015 року позов ОСОБА_1 до ДУ «Львівська виправна колонія № 48» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено.

Визнано протиправними дії ДУ «Львівська виправна колонія № 48» щодо видачі ОСОБА_1 довідок від 02 грудня 2013 року № 10 про заробітну плату для обчислення пенсії, № 196 про грошове забезпечення без врахування всіх складових заробітної плати та грошового забезпечення. Визнано протиправними дії ДУ «Львівська виправна колонія № 48» щодо неврахування ОСОБА_1 в довідці про заробітну плату для обчислення пенсії компенсації за затримку виплати заробітної плати (грошового забезпечення) у розмірі 28 934 грн 43 коп., матеріальної допомоги у розмірі 3 853 грн 06 коп. та компенсації за формене обмундирування у розмірі 566 грн 32 коп.

Зобов`язано ДУ «Львівська виправна колонія № 48» видати ОСОБА_1 довідку про заробітну плату для обчислення пенсії у відповідності до додатку № 1, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та включити в цю довідку: суму заробітної плати у розмірі 27 259 грн 72 коп. з розшифруванням; суму грошового забезпечення у розмірі 19 529 грн. 35 коп. з розшифруванням; компенсацію за затримку виплати заробітної плати (грошового забезпечення) у розмірі 28 934 грн 43 коп. з розшифруванням; матеріальну допомогу у розмірі 3 853 грн 06 коп. з розшифруванням; компенсацію за формене обмундирування у розмірі 566 грн 32 коп.

06 січня 2016 року на виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2015 року ДУ «Львівська виправна колонія № 48» видало ОСОБА_1. довідку № 10/48/22 про заробітну плату для обчислення пенсії, однак вимоги постанови Львівського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2015 року не виконані, оскільки відповідно до змісту довідки відповідачем виплати за формене обмундирування у розмірі 566 грн 32 коп. внесено в червні 2011 року, а не в періодах, в яких у позивача виникало право на таку компенсацію та компенсації за затримку виплати заробітної плати (грошового забезпечення) у розмірі 28 934 грн 43 коп. включені в довідці у 2012 році.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2016 року, позов ОСОБА_1 до ДУ «Львівська виправна колонія № 48» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено.

Визнано протиправними дії ДУ «Львівська виправна колонія № 48» щодо видачі ОСОБА_1 довідки від 06 січня 2016 року № 10/48/22 про заробітну плату для обчислення пенсії компенсацію без врахування всіх складових заробітної плати та грошового забезпечення.

Визнано протиправними дії ДУ «Львівська виправна колонія № 48» щодо неврахування ОСОБА_1 в довідці про заробітну плату для обчислення пенсії від 06 січня 2016 року № 10/48/22 компенсації за затримку виплати заробітної плати (грошового забезпечення) та компенсації за формене обмундирування в період з жовтня 2001 року до лютого 2006 року. Зобов`язано ДУ «Львівська виправна колонія № 48» видати ОСОБА_1 довідку про заробітну плату для обчислення пенсії у відповідності до Додатку № 1, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-І «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та включити в цю довідку за період з січня 2001 року до лютого 2006 року: суму заробітної плати у розмірі 50 642 грн 13 коп. з розшифруванням; компенсацію за затримку виплати заробітної плати (грошового забезпечення) у розмірі 28 934 грн 43 коп. з розшифруванням; компенсацію за формене обмундирування у розмірі 566 грн 32 коп.

Судами попередніх інстанцій обґрунтовано зазначено, що лише 13 липня 2016 року на виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 15 березня 2016 року ДУ «Львівська виправна колонія № 48» видало ОСОБА_1. довідку № 2968 про заробітну плату для обчислення пенсії за період з січня 2001 року до лютого 2006 року, яка складає 80 142 грн 88 коп. та відповідає вимогам цієї постанови.

Відповідно до частин першої та п`ятої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Згідно із статтями 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, на виконання вимог статей 303, 307 ЦПК України 2004 року, дослідив всі наявні у справі докази у їх сукупності та співставленні, надав їм належну оцінку, визначив характер спірних правовідносин і норми права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин, залишив рішення суду першої інстанції в частині відшкодування моральної шкоди без змін, оскільки доводи ОСОБА_1 про те, що діями ДУ «Львівська виправна колонія № 48» йому було спричинено моральну шкоду, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність судового рішення не впливають, афактично зводяться до переоцінки доказів, що на стадії перегляду справи у касаційному порядку нормами чинного ЦПК України не передбачено.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 29 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 31 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець