Постанова

Іменем України

12 червня 2019 року

м. Київ

справа № 592/5642/16-ц

провадження № 61-18630св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Калараша А. А., Лесько А. О., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Апеляційного суду Сумської області від 10 січня 2017 року у складі колегії суддів: Малінської С. М., Бровченка І. О., Карімової Л. А.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2016 року публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 29 травня 2008 року між публічним акціонерним товариством «Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, за умовами якого позичальник отримала в кредит 56 000,00 дол. США на строк до 28 травня 2034 року включно і зобов`язалася їх повернути частинами згідно з графіком, а також сплатити банку проценти за користування цими коштами.

На забезпечення виконання кредитних зобов`язань того ж дня між банком і ОСОБА_2 укладено договір поруки.

Зазначені права вимоги за кредитним договором і договором поруки ПАТ «Сведбанк» 25 травня 2012 року продав публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), а 15 червня 2012 року ПАТ «Дельта Банк» перепродав права вимоги публічному акціонерному товариству «Альфа Банк» (далі - ПАТ «Альфа Банк»).

Оскільки відповідачі взятих на себе зобов`язань належним чином не виконали, ПАТ «Альфа-Банк» направило вимогу про дострокове повернення кредиту, яка не була виконана, в результаті чого станом на 12 квітня 2016 року утворилася заборгованість за кредитом у сумі 12 917,92 дол. США та за відсотками у сумі 517,91 дол. США, які банк просить стягнути солідарно з відповідачів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 жовтня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитом у сумі 12 917,92 дол. США та заборгованість за відсотками в сумі 517,91 дол. США, всього 13 435,83 дол. США.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь держави в дольовому порядку судовий збір в розмірі по 2 520,76 грн з кожного.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що всупереч умовам кредитного договору відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті утворилася заборгованість. На виконання умов кредитного договору відповідачам направлено вимогу про дострокове повернення кредиту, але вони її не виконали. Відповідачі не заперечували, що отримали вимогу про дострокове повернення кредиту. Банк не пропустив строк звернення з позовом до поручителя ОСОБА_2

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 10 січня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що на момент продажу прав вимоги заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами складала 103,40 грн, але в розрахунку заборгованості ця сума зазначена у сумі 103,40 дол. США. Враховуючи зазначений в договорах про продаж прав вимоги курс міжбанківського валютного ринку України 8,1 грн за 1 долар США, ця заборгованість становить 12,77 дол. США, а загальна сума простроченої заборгованості зі сплати відсотків становить 427,28 дол. США. 04 січня 2017 року ОСОБА_1 сплатила банку 517,91 дол. США, чим погасила повністю заборгованість за відсотками у сумі 427,28 дол. США та пеня у сумі 29,64 дол. США. За таких обставин підстав для дострокового стягнення частини позики у сумі 12 917,92 дол. США, що залишилася, не вбачається.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Альфа-Банк» просить, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що розрахунок суду апеляційної інстанції є помилковим, оскільки взято до уваги поточну заборгованість на момент зміни кредитора. Суд не врахував, що заборгованість утворилася з лютого 2015 року, а в подальшому відповідач погашав заборгованість частково. За умовами кредитного договору банк має право у разі порушення умов договору в частині сплати кредитних коштів вимагати дострокового повернення кредитних коштів.

У липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення на касаційну скаргу, у яких ОСОБА_1 просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що 29 травня 2008 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1801/0508/71-090, за умовами якого позичальник отримала кредит у сумі 56 000,00 дол. США на строк до 28 травня 2034 року включно та зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування ним (а. с. 5-8).

Сторонами договору обумовлено, що повернення кредиту позичальник здійснюватиме частинами згідно з графіком шляхом внесення коштів на позичковий рахунок щомісяця через касу банку (а. с. 9-12).

На забезпечення виконання кредитних зобов`язань 29 травня 2008 року між ПАТ «Сведбанк» і ОСОБА_2 укладено договір поруки № 1801/0508/71-090-Р-1, за умовами якого ОСОБА_2 поручився за виконання кредитних зобов`язань ОСОБА_1 у повному обсязі (а. с. 13).

25 травня 2012 року ПАТ «Сведбанк» продав ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за вказаними кредитним договором та договором поруки (а. с. 21-39).

15 червня 2012 року ПАТ «Дельта Банк» перепродав зазначені права вимоги ПАТ «Альфа Банк» (а. с. 40-49).

Порушивши умови кредитного договору, відповідач ОСОБА_1 своїх зобов`язань належним чином не виконувала, у результаті чого станом на 12 квітня 2016 року має прострочену заборгованість за кредитом в розмірі 12 917,92 дол. США, за відсотками - 517,91 дол. США, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом (а. с. 55).

Останні платежі за кредитом відповідач ОСОБА_1 сплачувала в грудні 2015 року та в квітні 2016 року, що відомо з розрахунку (а. с. 55).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, третьою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що підстав для дострокового стягнення кредиту не було, оскільки загальна сума простроченої заборгованості зі сплати відсотків становила 427,28 дол. США, ОСОБА_1 сплатила банку 517,91 дол. США, чим погасила повністю заборгованість за відсотками у сумі 427,28 дол. США та пені у сумі 29,64 дол. США.

Зазначений висновок суду апеляційної інстанції є помилковим та свідчить про неправильне застосування норм матеріального права.

Так, суд першої інстанції встановив, що згідно з пунктом 3.9 кредитного договору при порушенні умов, передбачених пунктом 5.1.8 кредитного договору, та/або у випадках, в яких чинним законодавством України передбачено право дострокової вимоги виконання зобов`язань, забезпечених іпотекою, та/або якщо позичальник порушує строки платежів, встановлені пунктом 3.1 цього договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів, а позичальник зобов`язаний виконати зазначені зобов`язання в порядку, передбаченому пунктом 3.10 цього договору, тобто протягом тридцяти календарних днів з моменту її надіслання банком за адресою позичальника, зазначеною в реквізитах цього договору (пункт 3.10 кредитного договору).

На виконання умов кредитного договору відповідачам направлено вимогу про дострокове повернення кредиту, але вони її не виконали (а. с. 56). Відповідачі не заперечували, що отримали вимогу про дострокове повернення кредиту.

Встановивши, що з лютого 2015 року позичальник порушила умови кредитного договору щодо погашення заборгованості за кредитом та у банку виникло право на дострокове повернення кредиту і сплати процентів, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити, скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Сумської області від 10 січня 2017 року скасувати.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 жовтня 2016 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. М. Сімоненко
Судді: А. А. Калараш А. О. Лесько С. Ю. Мартєв С. П. Штелик