Справа № 463/3024/16-ц
Провадження № 2/463/93/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Шеремети Г.І.

з участю секретаря судових засідань Козак О.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ЛМР Феник Л.М.

третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Львівської міської ради (місцезнаходження: м.Львів, пл.Ринок, 1), третіх осіб: Львівське комунальне підприємство «Господар» (місцезнаходження: м.Львів, вул.Личаківська, 75), ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) про визнання права власності за набувальною давністю, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнила (а.с.70), остаточно просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на підвал під літ. 6-I площею 20 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 .

Позов мотивує тим, що разом із донькою ОСОБА_2 , третьою особою по справі, є співвласником квартири АДРЕСА_1 . 18.12.1986 року між нею та фондом комунального майна м.Львова було укладено договір оренди нежитлових приміщень по АДРЕСА_2; індекс 6-1,6-2,6-3 під художню майстерню на строк до 18.12.1993 року, який в подальшому перейшов на невизначений строк у відповідності до договору оренди нежитлових приміщень №2151 від 07.09.1993 року. Листом №1948 від 25.04.1997 року Фонду державного майна позивачу було запропоновано приватизувати орендовані нею нежитлові приміщення, однак у зв`язку із скрутним матеріальним становищем приміщення не змогла приватизувати і продовжила ними користуватися, як орендар. Повідомленням Управління комунального майна м. Львова від 24.11.1997 року №1203-2202 повідомлено позивача про анулювання за згодою сторін договірних відносин, що виникли з договору оренди №2151 від 07.09.1993 року. Розпорядженням Личаківської районної адміністрації від 26.08.1997 року за №866 надано позивачу ОСОБА_3 в користування нежитлове приміщення під літ.6-І площею 20 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 під господарські потреби сім`ї позивача, яка прописана та проживає по АДРЕСА_1 . З врахуванням того, що позивач починаючи з 1997 року і поданий час, а це близько 22 роки, безперервно користується підвалом під літ. 6-I площею 20 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 для господарських потреб, проводить ремонтні та відновлювальні ремонти за власний кошт, а інші мешканці будинку не претендують на вказане приміщення, а тому позивач вважає, що набула право власності на спірний підвал за набувальною власністю. Тому звернулася до суду в порядку ст.344 ЦК України з відповідним позовом, який просить задоволити.

Представник позивача у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечила.

Представник третьої особи ЛКП «Господар» в судове засідання не з`явився, хоча про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримала та просила задоволити. Пояснила суду, що її мати, позивач по справі, дійсно більше 10 років користується приміщенням підвалу під літ. 6-I площею 20 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді 01.07.2016 року відкрито провадження по справі.

У зв`язку з набрання законної сили Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року та вступом в дію 15.12.2017 року нового Цивільного процесуального кодексу України, суд здійснював розгляд даної справи за правилами ЦПК України від 03.10.2017 року з призначенням справи до розгляду в підготовчому засіданні.

Ухвалою суду від 30.05.2019 року закрито підготовче провадження по справі, а справу призначено до судового розгляду по суті.

Заслухавши думку учасників справи, оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.265 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задоволити виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 разом із донькою ОСОБА_2 , третьою особою по справі, є співвласником квартири АДРЕСА_1 , що стверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) № НОМЕР_1 від 31.12.1993 року (а.с.8).

18.12.1986 року між ОСОБА_3 та фондом комунального майна м.Львова було укладено договір оренди нежитлових приміщень по АДРЕСА_2; індекс 6-1,6-2,6-3 під художню майстерню на строк до 18.12.1993 року, який в подальшому перейшов на невизначений строк у відповідності до договору оренди нежитлових приміщень №2151 від 07.09.1993 року (а.с.12-13).

Листом №1948 від 25.04.1997 року Фонду державного майна позивачу ОСОБА_3 було запропоновано приватизувати орендовані нею нежитлові приміщення (а.с.14), однак, як пояснила представник позивача, у зв`язку із скрутним матеріальним становищем позивач ОСОБА_3 приміщення не змогла приватизувати і продовжила ними користуватися, як орендар.

Повідомленням Управління комунального майна м. Львова від 24.11.1997 року №1203-2202 (а.с.17) повідомлено позивача ОСОБА_3 про анулювання за згодою сторін договірних відносин, що виникли з договору оренди №2151 від 07.09.1993 року.

Як встановлено судом із пояснень представника позивача, даних в судовом у засіданні, з часу володіння квартирою в будинку АДРЕСА_1 позивачу ОСОБА_3 не було виділено підвального приміщення під господарські потерби, яке було б закріплено за квартирою. Вказане підтверджується й копією довідки від 22.05.1997 року (а.с.49).

Розпорядженням Личаківської районної адміністрації від 26.08.1997 року за №866 надано позивачу ОСОБА_3 в користування на підставі її заяви нежитлове приміщення під літ.6-І площею 20 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 ЖЕК -501 / під господарські потреби сім`ї ОСОБА_3 , яка прописана та проживає по АДРЕСА_1 (а.с.16).

З матеріалів позовної заяви та пояснень представника позивача, а також третьої особи, судом встановлено, що з серпня 1997 року відповідно до розпорядження Личаківської районної адміністрації №866 і по даний час, а це близько 22 роки, позивач ОСОБА_3 користується приміщенням підвалу під літ.6-І площею 20 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 для господарських потреб, належної їй на праві спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_1 . В підвальному приміщенні позивачем за власні кошти було проведено ремонтні роботи та відновлювальні роботи. Інші мешканці даного будинку не претендують на займане мною підвальне приміщення площею 20 кв.м., оскільки також займають інші приміщення підвалу в будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до положень ч.ч.1,4 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Зважаючи на вищенаведене та враховуючи те, що позивач ОСОБА_3 добросовісно, відкрито та безперервно володіє приміщенням підвалу під літ. 6-I площею 20 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 починаючи з 1997 року і по теперішній час, тобто більше 22 років, тим самим не порушуючи прав інших мешканців будинку, а тому суд вважає, що позивач набула права власності на вказане майно (за набувальною давністю), яке підлягає визнанню судом.

Керуючись ст.ст.10,12,13,76-80,259,263,264,273,354,355 ЦПК України, ст.ст. 15,16,344 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Львівської міської ради (місцезнаходження: м.Львів, пл.Ринок, 1), третіх осіб: Львівське комунальне підприємство «Господар» (місцезнаходження: м.Львів, вул.Личаківська, 75), ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) про визнання права власності за набувальною давністю - задоволити.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності за набувальною давністю на підвал під літ. 6-I площею 20 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку в порядок та строки, передбачені ст.ст.354,355 ЦПК України, п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено та підписано 14 червня 2019 року.

Суддя: Шеремета Г. І.