Провадження 2/522/1676/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: Головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Вадуцкої В.І.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття арешту з майна та виключення запису з реєстру, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м.Одеси (судді Бойчука А.В.) перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття арешту з майна.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. На розгляді Приморського районного суду м. Одеси перебувала справа №2-7748/08 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про спонукання до виконання в натурі зобов`язання за договором міни та визнання права власності на нерухоме майно. Оскільки предметом позову стала частина (одна кімната) комунальної квартири АДРЕСА_1 , судом ухвалою від 07.07.2008 року по даній справі було застосовано заходи забезпечення позову у вигляді арешту даної частини комунальної квартири, що належить ОСОБА_1 ..

У ході розгляду даної цивільної справи позивачем ОСОБА_2 було замінено позовні вимоги, а саме позивач просив визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , від 20.07.2007 року та витребувати у відповідача дану квартиру, виселити відповідача та вселити до неї ОСОБА_2 .. Оскільки було змінено предмет позову, то і підстави для застосування заходів забезпечення позову відносно частини (одна кімната) комунальної квартири АДРЕСА_1 , відпали. Ухвалою суду від 27.04.2011 року були скасовані заходи забезпечення позову, встановлені ухвалою суду від 07.07.2008 року, та знято арешт із вказаної частини квартири; скасовано заборону ОСОБА_1 здійснювати будь-які дії щодо відчуження, переобладнання, перебудови частини комунальної квартири, заг. пл.. 21,7 кв.м..

Посилався на те, що у червні 2018 року ОСОБА_1 вирішив відчужити зазначену частину комунальної квартири, проте при перевірці відомостей про об`єкт нерухомості нотаріусом було встановлено наявність заборони відчуження. Позивачу стало відомо, що у 2008 році Приморським районним судом м. Одеси за клопотанням ОСОБА_2 було вжиті заходи забезпечення позову та ухвалою суду від 09.06.2008 року у справі № 2-7748/08 накладено арешт на частину комунальної квартири та встановлено заборону ОСОБА_1 здійснювати будь-які дії щодо відчуження, переобладнання, перебудови частини комунальної квартири, заг. пл.. 21,7 кв.м..

Із цього приводу, зважаючи на відсутність судових спорів щодо вказаної нерухомості, ОСОБА_1 13.06.2018 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 09.06.2008 року у справі № 2-7748/08. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16.07.2018 року по справі №2-1236/11 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову було відмовлено. Мотивуючи прийняття такого рішення суд зазначив, що вказаної ухвали суду від 09.06.2008 року у матеріалах справи №2-7748/08 не існує та фізично існувати не може, оскільки провадження у справі було відкрито лише 07 липня 2008 року.

Згідно відповіді Приморського районного суду м. Одеси, отриманої позивачем 06.08.2018 року на його запит, було зазначено про відсутність у матеріалах справи № 2-7748/08 вказаної ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 09.06.2018 року.

За викладених обставин, посилаючись на відсутність судових спорів щодо комунальної квартири, існуючого обтяження та відсутність ухвали суду від 09.06.2008 року, звернувся до суду з дійсним позовом.

Ухвалою суду (с. Бойчук А,В.) від 27 серпня 2018 року відкрито провадження.

У зв`язку із закінченням повноважень судді Бойчука А.Ю., що був призначений на посаду судді у межах п`ятирічного строку, до обрання судді Бойчука А.Ю. на посаду судді безстроково у визначеному законом порядку, на підставі Розпорядження №4 від 15 січня 2019 року керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси Німас І.Я. про передачу справ на повторний автоматичний розподіл, та на підставі службової записки помічника судді ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , з метою забезпечення дотримання прав та законних інтересів сторін по справі, а також дотримання розумних строків розгляду справи, було здійснено повторний авторозподіл справи.

Справа в порядку авторозподілу надійшла до провадження Домусчі Л.В. 30.01.2019 року.

Ухвалою суду від 27.02.2019 року справу прийнято до провадження та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 25 квітня 2019 року.

Ухвалою суду від 30.03.2019 року за клопотанням представника позивача були витребувані докази, які були надані до суду 22.04.2019 року.

Ухвалою суду від 23.05.2019 року по справі було закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 20 червня 2019 року.

Сторони у судове засідання 20.06.2019 року не з`явилися, про час та місце його проведення повідомлялися належним чином, причини неявки до суду не повідомляли. Представник позивача надав до суду клопотання, згідно якого позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі, просив справу розглянути за його відсутності.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався.

Суд вбачає, що ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою.

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням ним відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 27.06.2019 року.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи у межах наданих суду доказів, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником, зокрема, 260/1000 частини комунальної квартири АДРЕСА_1 , заг. пл.. 183, 8 кв.м. згідно договору купівлі-продажу від 28.11.2000 року (реєстраційний номер 15596 (а.с.9-10).

На розгляді Приморського районного суду м. Одеси перебувала справа №2-7748/08 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про спонукання до виконання в натурі зобов`язання за договором міни та визнання права власності на нерухоме майно.

Предметом позову була частина (одна кімната) комунальної квартири АДРЕСА_1 , заг. пл.. 21,7 кв.м., тому Приморським районним судом м. Одеси ухвалою від 07.07.2008 року по даній справі були застосовані заходи забезпечення позову у вигляді арешту даної частини комунальної квартири, що належить ОСОБА_1 , та було встановлено заборону ОСОБА_1 здійснювати будь-які дії щодо відчуження, переобладнання, перебудови частини комунальної квартири АДРЕСА_1 .

27.04.2011 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси вказані заходи забезпечення позову, засновані ухвалою суду від 07.07.2008 року, були скасовані та знято арешт із вказаної частини квартири; скасовано заборону ОСОБА_1 здійснювати будь-які дії щодо відчуження, переобладнання, перебудови частини комунальної квартири, заг. пл.. 21,7 кв.м..

12.02.2014 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси було залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

З позову вбачається, що у 2018 року ОСОБА_1 вирішив відчужити зазначену частину комунальної квартири, проте при перевірці відомостей про об`єкт нерухомості нотаріусом було встановлено наявність заборони відчуження.

Позивачу стало відомо, що у 2008 році Приморським районним судом м. Одеси за клопотанням ОСОБА_2 було вжиті заходи забезпечення позову та ухвалою суду від 09.06.2008 року у справі № 2-7748/08 накладено арешт на частину комунальної квартири та встановлено заборону ОСОБА_1 здійснювати будь-які дії щодо відчуження, переобладнання, перебудови частини комунальної квартири, заг. пл.. 21,7 кв.м..

Зазначене підтверджується копією витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, сформованого 30.05.2018 року (а.с.8).

Також на виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 30.03.2019 року про витребування доказів, Одеським державним нотаріальним архівом було надано копію ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 09 червня 2008 року по справі №2-7748/08 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про спонукання до виконання договірних зобов`язань за договором міни, визнання права власності на частину комунальної квартири, на підставі якої Першою Одеською нотаріальною конторою було накладено арешт на частину комунальної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 21,7 кв.м, що належить на праві власності ОСОБА_1 ; та заборонено ОСОБА_1 здійснювати будь-які дії щодо відчуження, переобладнання, перебудови частини комунальної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 21,7 кв.м. (а.с.57-58).

Між тим, згідно відповіді голови Приморського районного суду м. Одеси від 06.08.2018 року, отриманої позивачем на його запит, вказано, що при перевірці матеріалів справи №2-7748/08 не виявлено у матеріалах справи вказаної ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 09.06.2018 року (а.с.15).

Суд вбачає, що з приводу скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою суду від 09.06.2008 року, ОСОБА_1 13.06.2018 року звертався до Приморського районного суду м. Одеси.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16.07.2018 року по справі №2-1236/11 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову було відмовлено. Мотивуючи прийняття такого рішення суд зазначив, що вказаної ухвали суду від 09.06.2008 року у матеріалах справи №2-7748/08 не існує та фізично існувати не може, оскільки провадження у даній справі було відкрито лише 07 липня 2008 року (а.с.13).

Вирішуючи спір суд виходить із наступного.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати: захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13), споживачів (стаття 42), захист прав і свобод людини і громадянина судом, Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини, відповідними міжнародними судовими установами чи міжнародними організаціями (стаття 55).

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судовий захист права власності здійснюється шляхом розгляду позовів, зокрема, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Як передбачено частиною 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України закріплено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно пункту 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, враховуючи вищенаведене, а також те, що позивач фактично позбавлений права розпорядження власним майном частиною комунальної квартири АДРЕСА_1 , заг. пл.. 21, 7 кв.м., внаслідок накладеного згідно ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 09 червня 2008 року, обтяження та така заборона чинить перешкоди у здійсненні ним свого законного права власності, приходить до висновку про обгрунтованість вимог ОСОБА_1 .

Обставин, які виключають припинення чинності обтяження судом не встановлено, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині скасування арешту частини комунальної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 21,7 кв.м, що належить на праві власності ОСОБА_1 ; та заборони ОСОБА_1 здійснювати будь-які дії щодо відчуження, переобладнання, перебудови частини комунальної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 21,7 кв.м., застосовані ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09.06.2008 року по справі №2-7748/08.

Водночас, згідно вимог ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Враховуючи вказані положення закону, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позову в частині вимог щодо виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису від 12.06.2008 року за №7728801 про арешт спірного майна та заборони ОСОБА_1 здійснювати будь-які дії щодо відчуження, переобладнання, перебудови частини комунальної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 21,7 кв.м., оскільки у даному випадку, відсутній спір щодо виключення такого запису, а заявлені вимоги у вказаній частині є передчасними.

Керуючись ст. 15-16, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 30, 43-44, 49, 76 - 81, 82, 83, 89, 95, 133, 141, ч.1,3 ст. 223, ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Скасувати арешт частини комунальної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 21,7 кв.м, що належить на праві власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), накладений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09.06.2008 року по справі №2-7748/08.

Скасувати заборону ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) здійснювати будь-які дії щодо відчуження, переобладнання, перебудови частини комунальної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 21,7 кв.м., накладену ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09.06.2008 року по справі №2-7748/08.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 27.06.2019 року.

Суддя: Домусчі Л.В.