Номер провадження: 22-ц/813/337/19
Номер справи місцевого суду: 495/5788/17
Головуючий у першій інстанції Прийомова О.Ю.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 495/5788/17

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Віцько А.І.,

учасники справи:

- позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

- відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, заапеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК», подану представником Сокуренком Євгеном Сергійовичем, на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Прийомової О.Ю. 02 листопада 2017 року,

встановив:

У серпні 2018 р. публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - Банк) звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідачки на користь Банку кредитну заборгованість у розмірі - 20 209,10 грн., яка складається з наступного: - 298,72 грн. - заборгованість за кредитом; - 14 871,85 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3 600 грн. - заборгованість за пенею та комісією; - 500 грн. - штраф /фіксована частина/; - 938,53 грн. - штраф /процентна складова/. Також просить стягнути судовий збір у сумі - 1 600 грн..

Банк обґрунтовує свої вимоги тим, позивачем за кредитним договором від 03 квітня 2012 року № б/н надано відповідачці кредит у розмірі 300 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка, у свою чергу, прийняла на себе зобов`язання по поверненню наданого кредиту і виплаті нарахованих відсотків у порядку, розмірі і терміни передбачені договором. В зв`язку з порушенням виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором № б/н від 03.04.2012 р. виникла заборгованість у вищевказаному розмірі, у зв`язку з чим Банк і звернувся з позовом до суду (а. с. 2 - 3).

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 листопада 2017 р. у задоволенні вищевказаного позову було відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що право на подачу позову до суду у позивача виникло з квітня 2017 р.. Натомість Банк подав позов до суду лише 04 серпня 2017 р., тобто з пропуском строку позовної давності. (а. с. 61 - 63).

В апеляційній скарзі Банк просить вищевказане рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення постановлено з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції належним чином не досліджений розрахунок заборгованості та докази що містяться в матеріалах справи. Позовна давність в таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню в межах позовної давності по кожному із платежів.

Представник Банку в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу. Просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог Банку.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили.

Частиною 2 ст. 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, неодноразове призначення справи до розгляду, баланс інтересів сторін у вирішені спору, освідомленість учасників справи про її розгляд, думку осіб, які прийняли участь у судовому засіданні про можливість розгляду справи, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності її інших учасників.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Колегія суддів не погоджується з вищезазначеними висновками суду першої інстанції. Вважає, що суд першої інстанції на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів невірно встановив вищевказані обставини по справі, дійшов неправильного вищезазначеного висновку про відмову у задоволенні позову через сплив строку позовної давності. Висновки суду не відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст.11, 256, 257, 266, 509, 525, 526, 530, 612, 629, 1054 ЦК України) та процесуального (ст. ст. 263, 264 ЦПК України) права.

На підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

03.04.2012 р.між Банком та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № б/н шляхом підписання Анкети - заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Банку, копія якої додана до позовної заяви (а. с. 6).

Відповідачка підтвердила свою згоду, що Заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та Банком договір про надання банківських послуг.

Банком надано ОСОБА_1 кредит у розмірі - 300 грн. на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі - 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідачка прийняла на себе зобов`язання по поверненню наданого кредиту і виплаті нарахованих відсотків у порядку, розмірі і терміни передбачені договором.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року, позичальник зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрату платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених даним договором.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів щодо будь-якого грошового зобов`язання, передбачених договором більш ніж на 30 днів, боржник повинен сплатити банку штраф у розмірі - 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій.

З наданого Банком розрахунку вбачається, що відповідач свої зобов`язання перед Банком не виконує, внаслідок чого станом на 30.06.2017 року у позичальника перед Банком утворилася заборгованість у загальній сумі - 20 209,10 грн., яка складається з наступного: 298,72 грн. - заборгованість за кредитом; 14871,85 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3600 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф /фіксована частина/; 938,53 грн. - штраф /процентна складова/, 1600 грн. - судові витрати.

Розмір заборгованості не спростовано відповідачем належними доказами.

Між сторонами виникли правовідносини з кредитного договору.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

За правилами, передбаченими ст. ст. 509, 525, 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Статтею 612 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Крім того, частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відмовляючи позивачу у задоволенні позовних вимог, судом першої інстанції, відповідно до ст. 267 ЦК України, застосовано строк позовної давності.

Мотивуючи оскаржуване рішення, судом першої інстанції зазначено, що як вбачається з матеріалів справи, остання сплата заборгованості відповідачем відбулась 04.03.2014 року. Подальша пролонгація дії зазначеного договору вказаними Умовами не передбачена. Таким чином, вищевказаний кредитний договір № б/н від 03.04.2012 року, укладений між позивачем та відповідачем, враховуючи його пролонгацію закінчився 03.04.2014 року. З цих підстав, в розумінні п.1.1.7.12 Кредитного договору, після закінчення строку його дії 03.04.2014 року почався перебіг трирічного строку позовної давності, який сплинув 03.04.2017 року.

Відповідно до п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же термін.

Заява позичальника про припинення дії договору в матеріалах справи відсутня, а тому відбулась його пролонгація із збереженням тих умов, на яких його було укладено, зокрема щодо умов про порядок пролонгації договору, які також залишаються чинними.

Відповідно до заяви позичальника, яка є складовою частиною кредитного договору, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії кредитної картки.

Відповідно до п. 2.1.1.2.11 Умов та правил надання банківських послуг карта діє до останнього дня місяця, вказаного на лицьовому боці карти включно.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Ч.1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

Правова позиція Верховного Суду України стосовно застосування строку позовної давності при наявності кредитної картки висловлена у справі № 6-134цс 14, згідно якої «відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору».

Кредитним договором б/н від 03.04.2012 року та Умовами та правилами надання банківських послуг, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року не визначено обов`язку позичальника сплачувати кредит черговими платежами.

Згідно довідки наданої Банком, ОСОБА_1 , згідно кредитного договору б/н від 03.04.2012 року отримала картку № НОМЕР_1 , яка має термін дії - до 07.2015 року (а. с. 69).

Враховуючи вищевизначене, загальний строк позовної давності відносно основного зобов`язання по виплаті кредиту в даному випадку складає період з дня закінчення строку дії кредитної картки - 31.07.2015 року та закінчується - 31.07.2018 року. Банком позовну заяву подано у серпні 2017 року, тобто у межах строку позовної давності. Разом з тим, заява про застосування строку позовної давності підлягає врахуванню при визначенні розміру заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приймає доводи апеляційної скарги відносно того, що суд першої інстанції помилково не врахував того, що перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки.

Визначаючи розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача, колегія суддів виходить з наступного.

Колегія суддів вважає,що позовні вимоги Банку підлягають частковому задоволенню.

Позовні вимоги про стягнення з відповідачки - 3 600 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом є безпідставними та задоволенню не підлягають. Встановивши у кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, Банк не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. Тому стягнення компенсації сукупних послуг Банку за рахунок відповідача є незаконним.

Пеня окремо не визначена в розрахунку, а зазначено комплексну суму заборгованості за пенею та комісією. У суду апеляційної інстанції відсутня можливість провести розрахунок відносно її розміру, тому відносно пені позовні вимоги задоволенню також не підлягають.

Окрім того, враховуючи первісні позовні вимоги Банку, в яких заявлено одночасне стягнення пені та штрафу, колегія суддів приходить до висновку, що одночасне застосування штрафу й пені за порушення строків виконання грошових зобов`язань свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України та є подвійною відповідальністю. Аналогічний правовий висновок зробив Верховний Суд України у справі №347/1910/15-ц.

Враховуючи заяву відповідачки про застосування позовної давності, строк кредитування, строк дії картки з відповідачки підлягає стягненню заборгованість станом на 30.06.2017 р. по тілу кредиту в розмірі - 298,72 грн., по відсоткам за період - з 04.08.2014 р. по 30.06.2017 р., у сумі - 14 776,90 грн. Разом підлягає стягненню - 15 075,62 грн..

Таким чином, апеляційна скарга Банку є частково обґрунтованою, а тому підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову Банку за вищевказаного обґрунтування.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, необхідно змінити розподіл судових витрат. На підставі ст.ст. 133, 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь Банку понесені ним та документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог (75%), у розмірі - 1 770 грн. = (1 600 грн. + 1760 грн.) х 75%.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» - задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 листопада 2017 року - скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, Код ЄДРПОУ - 14360570) заборгованість за кредитним договором № б/н від 03 квітня 2012 року станом на 30 червня 2017 року в загальному розмірі - 15 075 (п`ятнадцять тисяч сімдесят п`ять) грн. 62 коп., яка складається з: - заборгованість за кредитом - 298 (двісті дев`яносто вісім) грн. 72 коп.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 14 776 (чотирнадцять тисяч сімсот сімдесят шість) грн. 90 коп..

В решті позову - відмовити.

Здійснити перерозподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, Код ЄДРПОУ - 14360570), судовий збір у розмірі - 1770 (одна тисяча сімсот сімдесят) грн. 00 коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 20 червня 2019 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе