Справа № 203/1880/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2019 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Казака С.Ю.,

при секретарі Ркоян Ю.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

22 травня 2019 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що сторони з 20 листопада 2004 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох спільних дітей дочок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З квітня 2018 року сторони проживають окремого, спільного господарства не ведуть, причиною чого стали різні життєві погляди подружжя, відсутність взаєморозуміння, що негативно впливало на виховання дітей, які наразі проживають з відповідачем. Спору про поділ спільного майна, місце проживання дітей, витрат на їх утримання між сторонами немає. Позивач вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена.

В підготовче засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце його проведення повідомлялись належним чином. Разом з цим сторони подали до суду письмові заяви, в яких просили здійснити розгляд справи за їх відсутності, при цьому позивач в своїй заяві наполягав на задоволенні позову в повному обсязі, а відповідач не заперечувала проти задоволення позову, визнавши його. При цьому визнання відповідачем позову, з огляду на його зміст, заявлені позовні вимоги та суб`єктний склад учасників розгляду справи, не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі вищевикладеного, керуючись нормами ст.200 ч.ч.3, 4, ст.211 ч.3, ст.206 ч.ч.1, 4, ст.247 ч.2 ЦПК України суд вважає за можливе здійснити розгляд даної цивільної справи за відсутності сторін на підставі наявних матеріалів справи, без фіксування підготовчого засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, а також вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні, виходячи з наступного.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

В підготовчому засіданні встановлено, що 20 листопада 2004 року між сторонами у справі було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції міста Дніпропетровська за актовим записом №421, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 09 листопада 2004 року серія НОМЕР_1 , а також копією паспорту позивача (а.с.5, 6).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народилась перша спільна дитина дочка ОСОБА_3 , про що 22 серпня 2006 року в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за №325, а 14 травня 2014 року друга спільна дитина дочка ОСОБА_4 , про що зроблено відповідний актовий запис за №247. Дані обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження Серія НОМЕР_2 від 22 серпня 2006 року та Серія НОМЕР_3 від 11 червня 2014 року (а.с.8, 9).

Як встановлено судом з наявних матеріалів справи у відповідності до ст.82 ч.1 ЦПК України з огляду на визнання відповідачем позову, шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені ще з квітня 2018 року і більше не відновлювались, подружжя не підтримує достатньо тісних стосунків, проживає окремо з того ж часу, спільного господарства не веде, а спір про місце проживання дітей, які наразі проживають з відповідачем, між сторонами відсутній. Причиною припинення шлюбних відносин стала відсутність в родині взаєморозуміння, різні інтереси і погляди на обов`язки подружжя в сім`ї, що негативно впливало на шлюбні відносини і виховання дитини, зробивши шлюб в кінцевому рахунку неможливим. Після розірвання шлюбу спільна діти сторін продовжуть проживати з відповідачем.

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами СК України.

Так, відповідно до ст.18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Способом захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення.

Положеннями ст.3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється і на підставі шлюбу.

Нормами ст.ст.24, 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ст.104 СК України підставою для припинення шлюбу є його розірвання.

За змістом ст.ст.105-107, 109, 110 СК України така форма припинення шлюбу як його розірвання у випадку наявності у подружжя спільних неповнолітніх дітей, небажання подружжя за обопільною згодою подати до суду заяви про розірвання шлюбу можлива за позовною заявою одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до ст.115 СК України рішення суду, яким задоволено позов про розірвання шлюбу і яке набрало законної сили, засвідчує факт розірвання шлюбу.

У відповідності до норми ст.112 СК України з метою встановлення наявності підстав для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене та приймаючи до уваги ту обставину, що подружжя стосунки не підтримує, шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені вже тривалий час та більше не відновлювались, сторони проживають тривалий час окремо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб не бажає, а відповідач підтримує в цьому позивача, визнаючи позов, враховуючи інтереси кожного з подружжя та їх спільних дітей, суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню.

Крім того, приймаючи до уваги незаявлення відповідачем суду про намір змінити своє прізвище після розірвання шлюбу на дошлюбне, суд вважає за необхідне у відповідності до ст.113 СК України, ст.ст.10, 294 ЦПК України прізвище відповідача, змінене нею при реєстрації шлюбу з позивачем, після розірвання шлюбу залишити незмінним « ОСОБА_5 ».

Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, які складаються зі сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору в розмірі 768,4 гривень (а.с.1), керуючись положеннями ст.ст.133, 141, 142, 264 ЦПК України, ст.7 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 384,2 гривень, а також повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду із даним позовом, тобто судовий збір в розмірі 384,2 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 24, 56, 104-106, 110, 112, 113, 115 СК України, ст.ст.4-7, 10, 12, 13, 76-82, 89, 133, 141, 142, 200, 206, 211, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_4 ; АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_5 ; АДРЕСА_2 ), зареєстрований 20 листопада 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції міста Дніпропетровська, актовий запис №421, розірвати.

Прізвище ОСОБА_2 , яке було змінено нею під час укладення шлюбу, після розірвання шлюбу залишити без змін « ОСОБА_5 ».

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_5 ; АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_4 ; АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 384,2 гривень.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_4 ; АДРЕСА_1 ) з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого ним при подачі до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська позовної заяви згідно квитанції про сплату №49627 від 16 травня 2019 року, а саме повернути судовий збір в розмірі 384,2 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 21 червня 2019 року.

Суддя С.Ю. Казак