Справа №359/6501/18
№ 2/359/594/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 квітня 2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Степаненко А.О.,

з участю позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - Яцько В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бориспільської міської ради Київської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

16.08.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, яким просила суд: визнати за нею право власності на будинок, господарські будівлі та споруди по АДРЕСА_1 на Ѕ частину в праві спільної сумісної власності подружжя та на Ѕ частину в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.2-4, 11-13).

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина. За життя чоловік заповіту не складав. У передбачений законом шестимісячний строк позивач спадщину прийняла, шляхом подання заяви до нотаріальної контори, інші спадкоємці відсутні. Однак, нотаріус у відмовив у вчиненні нотаріальних дій, через відсутність правовстановлюючих документів. Також зазначила, що шлюб з чоловіком було укладено в 1985 році. За час подружнього життя ними було побудовано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , на земельній ділянці, яка не приватизована та розташована на території Бориспільської міської ради. Земельна ділянка для будівництва житлового будинку на праві особистої власності була надана у безстрокове користування згідно рішення виконкому Бориспільської міської ради, на підставі якого було укладено 12.05.1987 року Договір про передачу, посвідчений 02.06.1987 р. за реєстровим № 1037, нотаріусом Бориспільської міської нотаріальної контори. Оскільки вказаний будинок побудований за рахунок спільних коштів подружжя та під час перебування в шлюбних відносинах, тому він є їхньою спільною сумісною власністю.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача Бориспільської міської ради Київської області, у судовому засіданні просила прийняти рішення за наявними матеріалами справи, при розгляді справи покладається на думку суду.

Суд, перевіривши повноваження представника позивача ОСОБА_2 ., заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали даної цивільної справи, копію спадкової справи № 240/2015 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, позивач ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище- ОСОБА_4 ) та спадкодавець ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 1985 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с.47).

Так, згідно рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради народних депутатів Київської області від 07.04.1987 № 61 в «Про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності» вбачається, що ОСОБА_3 було надано у безстрокове користування земельну ділянку з земель міської ради у м. Бориспіль по вул.Леніна, 170-а, площею 600 кв.м. для будівництва житлового будинку та господарських і побутових будівель і споруд (а.с.15).

На підставі вказаного рішення 12 травня 1987 року укладено Договір про передачу у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності, посвідчений 02 червня 1987 року за реєстровим № 1037, нотаріусом Бориспільської міської нотаріальної контори (а.с.16-18).

Як убачається з технічного паспорту, виготовленого КП Бориспільське БТІ 03.09.1990р. (а.с.70-74) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, 1990 року побудови, за адресою: АДРЕСА_1 , належав на праві особистої власності ОСОБА_3 . Земельна ділянка не приватизована.

Так, відповідно до вимог ст.22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, що був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Згідно статті 60 СК України (в редакції 2004 р.), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Таким чином, суд вважає обґрунтованими доводи позивача ОСОБА_1 , що зазначений у позовній заяві будинок був побудований під час перебування в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 та є спільною сумісною власністю подружжя.

Будь-яких належних доказів на заперечення зазначеного факту відповідачем надано не було та не зазначено джерел їх здобуття.

Суд також враховує, що за змістом ст. 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України, у разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Нормою статті 70 СК України( в редакції 2004 року), також визначено, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача ОСОБА_1 є обґрунтованими та розмір її частки у спірному будинку складає 1/2 частина будинку.

У судовому засіданні також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 52 роки помер ОСОБА_3 , про що відділом державної РАЦС РС Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області 18 березня 2015 року складено відповідний актовий запис № 174 та видано свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_2 ( а.с.40).

Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Встановлено, позивач ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем першої черги за законом, у встановлений законом шестимісячний строк звернулася до нотаріуса Бориспільської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується копією Спадкової справи № 240/2015 (а.с. 38-51). Відомості про інших спадкоємців за законом першої черги, які прийняли спадщину, відсутні.

Однак, у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на майно постановою нотаріуса від 05.10.2015 року було відмовлено, оскільки не надано оригіналу правовстановлюючого документу на майно, яке належало померлому( а.с. 50-51).

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2016 року позов ОСОБА_1 до Бориспільської міської ради про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, позов задоволено частково. Визнати за ОСОБА_1 право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані в процесі будівництва житлового будинку «АІ», веранди «а», ганку «І», гаражу літньої кухні « Б», погребу «В», убиральні «Г», огорожі «N1», «N5», воріт «N2», « N3», хвіртки «N4», ями вигрібної « ІІ», свердловини « ІІІ» по вул.. Київський шлях, 170-а, м.Бориспіль, Київська область(а.с.68,69).

Проте, як зазначила позивач, визнати право власності будівельних матеріалів не надалося можливим. Будинки збудовані в 1990 році в експлуатацію не вводяться і земельна ділянка, на якій побудований будинок, не приватизована. Приватизувати дану земельну ділянку не має можливості, тому що використала таке право приватизації земельної ділянки з цільовим призначенням будівництво та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд, що також підтверджується листом виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області (а.с.75).

Отже, порушене право позивача підлягає визнанню в судовому порядку.

З досліджених у судовому засіданні документів встановлено, що спору щодо спадкового майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_3 не існує.

Так, за змістом ст. ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (в редакції Постанови КМУ від 23 серпня 2016 року №553), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що позивач, який прийняв спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , у тому числі з моменту відкриття спадщини, набув право власності в порядку спадкування за законом на Ѕ частину житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , - право на яку належало спадкодавцю на момент його смерті.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2,12,13,81,82,89,141,223,258,259,263-265,266,273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичних осіб - НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , на Ѕ частину будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 , як частку у спільній сумісній власності подружжя та на Ѕ частину будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повний текст рішення виготовлено 19 квітня 2019 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В.Муранова-Лесів