Ухвала

24 червня 2019 року

м. Київ

справа № 545/860/18

провадження № 61-6069ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Штелик С. П. вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження закасаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна», про відшкодування майнової та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа - публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна», про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позов мотивовано тим, що 26 травня 2016 року о 20 год. 30 хв. на 343 км автодороги Київ-Харків ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Опель Вектра», державний номер НОМЕР_1 , при виявлені перешкоди для руху, а саме автомобіля «Шевроле Лачетті», державний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 ), що рухався у попутному напрямку, у межах його смуги руху, не вжив своєчасних заходів для зниження швидкості руху автомобіля або небезпечного об`їзду даного автомобіля, у результаті чого сталося зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні ушкодження, а пасажири автомобіля «Шевроле Лачетті», державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримали численні тілесні ушкодження. Постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 28 вересня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Після отримання травм, внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_2 потребувала лікування, на яке нею витрачено 45 122 грн 85 коп. Проте у зв`язку з отриманням страховки на медичне лікування у сумі 31 353 грн 81 коп., розмір невідшкодованих витрат на лікування ОСОБА_2 складає 13 869 грн 04 коп. ОСОБА_2 також вважає, що розмір завданої моральної шкоди становить 100 000 грн. Крім того, ОСОБА_2 понесла витрати пов`язані з розглядом справи, а саме: зі сплати судового збору за стягнення моральної шкоди в сумі 1 762 грн та стягнення майнової шкоди у розмірі 704 грн 80 коп., сплати за надання висновку № 8/5 про оцінку транспортного засобу від 16 серпня 2016 року в розмірі 2 000 грн, витрати на професійну правничу допомогу згідно договору в сумі 6 000 грн.

ОСОБА_3 при підготовці позовної заяви понесла витрати на професійну правничу допомогу згідно договору в сумі 6 000 грн. Також ОСОБА_3 просила стягнути з відповідача витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу в сумі 31 397 грн 95 коп. та збитки завдані евакуацією та зберіганням транспортного засобу в сумі 1 570 грн.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 27 листопада 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на евакуацію та зберігання транспортного засобу «Шевроле Лачетті», державний номер НОМЕР_1 , в сумі 1 570 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 10 000 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 176 грн 20 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 2 000 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 27 листопада 2018 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення збитків завданих внаслідок відновлювального ремонту транспортного засобу в сумі 31 397 грн 05 коп., відшкодування витрат на правничу допомогу та судових витрат скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 збитки завдані внаслідок відновлювального ремонту транспортного засобу в сумі 31 397 грн 05 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 6 000 грн витрат на правову допомогу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 6 000 грн витрат на правову допомогу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2 000 грн витрат за проведення автотоварознавчого дослідження. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 1 057 грн 20 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 804 грн 80 коп. В іншій частині рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 27 листопада 2018 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Предметом спору в даній справі є вимоги про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди на загальну суму 160 836 грн 99 коп. (13 869,04 + 100 000 + 2 000 + 6 000 + 6 000 + 31 937,95 + 1 570), тобто суму, яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн * 100 = 192 100 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України, тому підстав для відкриття провадження у вказаній справі на підставі частини третьої статті 389 ЦПК України не вбачається.

При цьому, Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, доводи касаційної скарги, а також значення справи для сторін і суспільства, практику розгляду справ з даної категорії.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Обставин, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.

Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність підстав чи відсутність таких підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна», про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя С. П. Штелик