Номер провадження: 22-ц/813/3065/19
Номер справи місцевого суду: 523/7609/17
Головуючий у першій інстанції Шепітко І.Г.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Кравця Ю.І.,

за участю секретаря Павлючук Ю.В.,

учасники справи:

позивач - Департамент комунальної власності Одеської міської ради,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Закрите акціонерне товариство «ОТП Банк»,

третя особа: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2018 року у складі судді Шепітка І.Г.,

встановив:

У травні 2017 року Департамент комунальної власності Одеської міської ради (далі - ДКВ ОМР) звернулося до суду з позовом, просило визнати недійсним договір іпотеки, укладений між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» 14.08.2007 року, яким передано в іпотеку нерухоме майно нежитлове приміщення першого поверху, загальною площею 220,9 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; скасувати запис про державну реєстрацію іпотеки спірного нежитлового приміщення, під номером запису про іпотеку 16288663; скасувати запис про державну реєстрацію обтяження спірного нежитлового приміщення, під номером запису про обтяження 5479182, вирішити питання судових витрат.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2018 року позов Департаменту комунальної власності Одеської міської ради задоволено.

Визнано недійсним договір іпотеки, укладений між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» 14.08.2007 року, яким передано в іпотеку нерухоме майно нежитлове приміщення першого поверху, загальною площею 220,9 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Скасовано запис про державну реєстрацію іпотеки нежитлового приміщення першого поверху, загальною площею 220,9 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , під номером запису про іпотеку 16288663.

Скасовано запис про державну реєстрацію обтяження нежитлового приміщення першого поверху, загальною площею 220,9 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , під номером запису про обтяження 5479182.

Вирішено питання судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 під час укладення іпотечного договору не мала необхідний обсяг правомочностей власника спірного майна, тому права розпорядження вона не мала.

Вказане рішення суду оскаржує в апеляційному порядку ТОВ «ОТП Факторинг Україна» через представника Бауман Ю.Г.

В скарзі з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову. Основні доводи апеляційної скарги зводяться до того, що правових підстав для задоволення позову у суду першої інстанції не було, оскільки договір купівлі-продажу на момент укладання іпотечного договору був чинним, право власності на спірне приміщення зареєстровано за ОСОБА_1 , крім того суд першої інстанції не застосував строки позовної давності за заявою ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

ДКВ ОМР надав до суду пояснення, в яких зазначив, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11.10.2010 року по справі №2-1129/2010 позовні вимоги Представництва по управлінню комунальною власністю ОМР були задоволені в повному обсязі, договір купівлі-продажу від 07.05.2007 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , був визнаний недійсним, майно витребуване у ОСОБА_1 . Рішенням апеляційного суду Одеської області від 09.03.2011 року та Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.07.2011 року зазначене рішення суду залишене без змін. Зазначено, що звертаючись з даним позовом, ДКВ ОМР посилалося на інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.03.2017 року, з якої Департаменту стало відомо, що даний об`єкт комунальної власності є предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору, укладеного 14.08.2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк», посвідченого приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу Іллічовою Н.А., яким забезпечувалося виконання зобов`язання ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту.

Посилаючись на наведене, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, судове рішення залишити без змін.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 08.10.2018 року в складі судді Черевка П.М. відкрито провадження у справі.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м. Одесі.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 статті 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 року №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019 року, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні апеляційного суду Одеської області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 26.01.2019 року визначено колегію суддів Одеського апеляційного суду в складі: головуючого судді Журавльова О.Г., Комлевої О.С., Кравця Ю.І.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01 лютого 2019 року в складі головуючого судді Журавльова О.Г., Комлевої О.С., Кравця Ю.І. справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

Апелянт ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в судове засідання не з`явилося. Про дату, час і місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлялося належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що нежитлове приміщення першого поверху загальною площею 220,9 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 було передано в оренду приватному підприємцю ОСОБА_4 за договором оренди нежитлового приміщення №12/96 від 03.03.2006 року, укладеним з Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради та є об`єктом комунальної власності територіальної громади м. Одеси.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 19.09.2006 року по справі №2-4902 за позовом ОСОБА_4 до Одеської міської ради про визнання права власності за ОСОБА_4 було визнано право власності на нежитлове приміщення площею 220,9 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

07.05.2007 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення першого поверху, загальною площею 220,9 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

14.08.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту, посвідчений приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу Іллічовою Н.А., який забезпечувався договором іпотеки від 14.08.2007 року. Предметом даного договору було нежитлове приміщення першого поверху загальною площею 220,9 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Згодом, право вимоги щодо спірного об`єкту нерухомості було передано відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 30.05.2007 року заочне рішення від 19.09.2006 року було скасовано, справу призначено на новий розгляд. Ухвалою від 24.07.2007 року провадження по справі було закрито з підстав того, що за зазначеним позовом слід звертатися до господарського суду.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11.10.2010 року по справі №2-1129/2010 рік позовні вимоги Представництва були задоволені в повному обсязі, договір купівлі-продажу від 07.05.2007 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , був визнаний недійсним, майно витребуване у ОСОБА_1 .

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 09.03.2011 року та Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.07.2011 року вищевказане рішення залишене без змін.

Відповідно до рішення Одеської міської ради від 31.01.2011 року №273-VI «Про затвердження виконавчих органів, загальної чисельності апарату Одеської міської ради» було змінено найменування Представництва на Департамент комунальної власності Одеської міської ради.

Згідно положення «Про Департамент комунальної власності Одеської міської ради», що затверджене рішенням Одеської міської ради від 28.02.2011 року №384-VI, Департамент комунальної власності Одеської міської ради є правонаступником Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради.

Частиною 3 ст. 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За змістом ст. ст. 572, 575 ЦК України іпотека є видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Відповідно до ст. 583 ЦК України та ст. 5 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавцем може бути власник майна.

Частиною 1 ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

За змістом ст. 388 ЦК України добросовісним вважається придбання майна не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права його відчужувати.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Отже, рішення суду про скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав вже є підставою для внесення запису про скасування державної реєстрації таких прав.

У разі визнання договору іпотеки недійсним, підлягають скасуванню й записи у державному реєстрі, які були внесені на підставі недійсного договору.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 12, 13, 81, 89 ЦПК України).

Оскільки ОСОБА_1 під час укладення іпотечного договору не мала необхідний обсяг правомочностей власника спірного майна, суд першої інстанції, з`ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку, що договір іпотеки, укладений між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» 14.08.2007 року, яким передано в іпотеку нерухоме майно нежитлове приміщення першого поверху, загальною площею 220,9 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , є недійсним та правильно застосував наслідки недійсності правочину. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянта є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги.

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Одночасно апеляційний суд зазначає, що доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

Доводи, викладені в скарзі ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про застосування наслідків пропущення строків позовної давності були досліджені судом першої інстанції та був зроблений вірний висновок, що заявником не доведено обізнаності позивача з інформацією щодо укладення договору іпотеки щодо спірного нерухомого майна. З матеріалів справи вбачається, що звертаючись з даним позовом, ДКВ ОМР посилалося на інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.03.2017 року, з якої Департаменту стало відомо, що даний об`єкт комунальної власності є предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору, укладеного 14.08.2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк», посвідченого приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу Іллічовою Н.А., яким забезпечувалося виконання зобов`язання ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 263, 375 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Судове рішення містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи, та обґрунтування щодо кожного доводу сторін по суті позову, що є складовою вимогою частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 13 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 268, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст Постанови складено 27 червня 2019 року.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді О.С.Комлева

Ю.І.Кравець