Постанова

Іменем України

05 червня 2019 року

м. Київ

справа № 647/698/16-ц

провадження № 61-32183св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого Ступак О. В.

суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С., Усика Г. І. (суддя-доповідач), Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка»,

третя особа - Служба автомобільних доріг у Херсонській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 28 грудня 2016 року у складі судді Корсаненкової О. О. та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 21 березня 2017 року у складі колегії суддів: Бугрика В. В., Пузанової Л. В., Склярської І. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (далі ПрАТ «СК «Уніка»), третя особа - Служба автомобільних доріг у Херсонській області, про відшкодування майнової та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП).

На обгрунтування позовних вимог зазначав, що 01 серпня 2015 року сталася ДТП за участю автомобіля марки «ВАЗ-21121», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який у порушення Правил дорожнього руху України виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого сталося зіткнення з належним йому на праві приватної власності автомобілем марки «Toyota Prius», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

У результаті ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 на час скоєння ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Уніка».

Постановою слідчого відділу Бериславського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області (далі СВ Бериславського РВ УМВС України в Херсонській області) кримінальне провадження від 01 серпня 2015 року № 0000877 за фактом зазначеної ДТП закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, та наявності підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до висновку експертного авто-товарознавчого дослідження

від 16 грудня 2015 року № 36/12-15, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Toyota Prius», зважаючи на економічну недоцільність проведення відновлювального ремонту дорівнює його ринковій вартості та складає 178 749,66 грн. Витрати, понесені на проведення зазначеної експертизи становлять 4 000,00 грн.

Пошкодження належного йому на праві власності транспортного засобу до неможливості його відновлення призвело до втрати єдиного засобу пересування, що порушило його звичний спосіб життя, потребувало додаткового часу та зусиль на відновлення порушених прав, що завдавало йому моральні страждання, на відшкодування яких просив стягнути з відповідача 50 000,00 грн.

Посилаючись на те, що в добровільному порядку відповідач не відшкодував заподіяну йому шкоду, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути з відповідачів 177 261,38 грн на відшкодування майнової шкоди та 50 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішення суду першої інстанції

Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 28 грудня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_1 50 000,00 грн на відшкодування майнової шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 127 261,38 грн на відшкодування майнової шкоди та 5 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що внаслідок винних дій

ОСОБА_2 сталася ДТП, що призвело до пошкодження належного позивачеві автомобіля, що підтверджується постановою старшого слідчого СВ Бериславського РВ УМВС України в Херсонській області про закриття кримінального провадження, поясненнями учасників ДТП та не спростовано відповідачем під час розгляду справи, а відтак ОСОБА_2 зобов`язаний відшкодувати заподіяну ОСОБА_1 майнову шкоду. Ураховуючи, що цивільно-правова-відповідальність відповідача застрахована в ПрАТ «СК «Уніка», із страховика на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування у межах страхового ліміту, в розмірі 50 000,00 грн, а інша частина невідшкодованої позивачеві шкоди з винної у ДТП особи - ОСОБА_2 Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди та визначаючи її розмір, суд першої інстанції прийняв до уваги обставини справи, істотність вимушених у житті позивача змін, характер, тривалість і обсяг заподіяних йому моральних страждань та з урахуванням вимог розумності і справедливості вважав справедливою сумою компенсації заподіяної позивачеві моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн.

Короткий зміст рішення апеляційного суду

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 21 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 28 грудня 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції повно та всебічно встановив обставини справи на підставі об`єктивно досліджених доказів в їх сукупності та правильно застосував норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у квітні 2017 року, ОСОБА_2 просив скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга обгрунтована посиланням на те, що суди попередніх інстанцій не дослідили ступінь вини обох водіїв у скоєнні ДТП, не звернули увагу на відсутність доказів на підтвердження вини відповідача у скоєнні ДТП, зокрема, що кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, а також не урахували, що постановою про закриття кримінального провадження, протоколом огляду місця події, схемою ДТП до протоколу огляду місця події, поясненнями сторін встановлено, що саме ОСОБА_1 створив аварійну ситуацію та виїхав на зустрічну смугу з метою об`їзду ями, тоді як він з метою уникнення лобового зіткнення та попередження загибелі застосував екстрене гальмування на своїй смузі. Також поза увагою судів залишилася та обставина, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та без належних документів.

Короткий зміст вимог та доводів інших учасників справи

У вересні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення ОСОБА_1 на касаційну скаргу, в яких просив касаційну скаргу відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Заперечення мотивовані тим, що хоча ОСОБА_2 і не був притягнутий до кримінальної/адміністративної відповідальності, однак його вину в скоєнні ДТП доведено належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим орган досудового розслідування дійшов висновку про наявність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Посилання в касаційній скарзі на те, що ОСОБА_1 на момент ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння спростовуються протоколом медичного огляду на стан сп`яніння. Вважав, що суди попередніх інстанцій правильно встановили фактичні обставини справи, надали належну правову оцінку доказам та ухвалили законні і обгрунтовані судові рішення, а тому відсутні підстави для їх скасування.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 червня 2017 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

01 червня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, ЦПК України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду від 27 травня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Згідно частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Установлені судами фактичні обставини справи

Судами попередніх інстанцій установлено, що 01 серпня 2015 року на 35 км + 250 м на а/д Херсон - Нова Каховка - Генічеськ, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ-21121», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення вимог підпункту 2.3б, пунктів 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, скоїв зіткнення з належним позивачеві автомобілем марки «Toyota Prius», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який здійснюючи об`їзд ями на своїй смузі руху, виїхав на смугу зустрічного руху та повернувся на свою смугу руху.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як власника транспортного засобу «ВАЗ-21121», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на час виникнення ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Уніка», ліміт відповідальності страховика 50 000,00 грн, розмір франшизи - 0 грн.

Постановою слідчого СВ Бериславського РВ УМВС України в Херсонській області Фоменко С.В., внесеною до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000958 від 01 серпня 2015 року, закрито кримінальне провадження від 24 вересня 2015 року за відсутністю у діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, та притягнуто його до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України. Зазначена постанова була скасована прокуратурою Бериславського району Херсонської області 05 листопада 2015 року у зв`язку з її передчасністю, та невідповідністю вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Постановою старшого слідчого СВ Бериславського ВП ГУНП України в Херсонській області Хомича О. В. від 17 березня 2016 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0000958 від 01 серпня 2015 року, закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення.

З повідомлень Бериславського ВП ГУНП в Херсонській області від 05 травня 2016 року № 6/16-176 убачається, що відносно ОСОБА_2 адміністративні матеріали по статті 124 КУпАП України не складалися.

Відповідно до висновку експертного авто-товарознавчого дослідження

від 16 грудня 2015 року № 36/12-15, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Toyota Prius», зважаючи на економічну недоцільність проведення відновлювального ремонту, дорівнює його ринковій вартості та складає 178 749,66 грн. Витрати, понесені позивачем на проведення зазначеної експертизи становлять 4 000,00 грн.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Відповідно до статті 1166 ЦК Українимайнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Частиною першої статті 1188 ЦК Українипередбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно з частиною другою статті 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

У разі відсутності преюдиційного доказу вини особи у завданні шкоди, зазначена обставина підлягає встановленню у ході розгляду цивільної справи. Не притягнення особи до адміністративної відповідальності з будь-яких причин за порушення Правил дорожнього руху не свідчить про відсутність підстав для цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду. Винність особи у вчиненні ДТП, завданні шкоди у цивільній справі повинна бути доведена у загальному порядку.

Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Дослідивши надані сторонами докази, з урахуванням їх належності та достовірності, в тому числі обставини ДТП, встановлені постановою слідчого СВ Бериславського ВП ГУНП України в Херсонській області про закриття кримінального провадження, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обгрунтованого висновку про наявність винних дій ОСОБА_2 у скоєнні ДТП, внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху. В діях позивача ОСОБА_1 убачаються ознаки адміністративного правопорушення за керування транспортним засобом без належних на те документів, що не перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП.

Посилання заявника на те, що суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки його доводам про те, що саме ОСОБА_1 створив аварійну ситуацію та допустив порушення пунктів 10.1, 11.3, 13.3, 13,4 Правил дорожнього руху України, а тому безпідставно не застосували до спірних правовідносин частину другу статті 1193 ЦК України є непереконливими, оскільки вони не підтверджуються встановленими судами попередніх інстанцій обставинами справи та наявними в матеріалах справи доказами, зокрема ОСОБА_2 не надав переконливих доказів на підтвердження наявності у діях ОСОБА_1 порушень Правил дорожнього руху України або грубої необережності, що призвели до ДТП, не заявляв клопотання про призначення у справі відповідних судових експертиз.

За змістом Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Відповідно до статті 1194 ЦК Україниособа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції, з мотивами якого погодився апеляційний суд, дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення із страхової компанії ПрАТ «СК «Уніка» на користь потерпілої особи майнової шкоди в межах ліміту страхової суми - 50 000,00 грн. Оскільки зазначеної суми недостатньо для повного відшкодування ОСОБА_3 завданої йому шкоди, різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою підлягає стягненню з ОСОБА_2

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди та визначаючи її розмір, суд першої інстанції з висновком якого погодився апеляційний суд, прийняв до уваги обставини справи, істотність вимушених у житті позивача змін, характер, тривалість і обсяг заподіяних йому моральних страждань та з урахуванням вимог розумності і справедливості, обгрунтовано вважав справедливою сумою компенсації заподіяної позивачеві моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, Верховний Суд вважає, що рішення судів попередніх інстанцій є законними та обгрунтованими, доводи касаційної скарги правильність висновків судів не спростовують, а тому касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись статтями400, 410, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 28 грудня

2016 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 21 березня

2017 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

Г. І. Усик

В. В. Яремко