ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 483/425/19
Провадження № 2/483/380/2019
РІШЕННЯ

Іменем України

20 червня 2019 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Чаус Л.В.

при секретарі Шилінкас О.В.,

за участю позивачки ОСОБА_1 ,

представника відповідача акціонерного товариства «Миколаївобленерго» Ахрамєєвої І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Миколаївобленерго» про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И В:

26 березня 2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом про захист прав споживачів до акціонерного товариства «Миколаївобленерго» (далі АТ «Миколаївобленерго»). Свої вимоги позивачі обґрунтовували тим, що є власниками житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачами з електропостачання, послуги якого надає відповідач. У 2003 році ними замовлено проект на використання трифазного струму, виконавцем якого був Очаківський район електричних мереж, зазначивши прилади електропостачання: електрокам`янка, потужністю 3-4,5 кВт, 2 холодильника, 2 телевізора, одночасне включення 4-5 електролампочок до 60 Вт, та в технічних умовах проекту зазначена дозволена потужність 4,5 кВт. 25 липня 2003 року проект було розроблено, на реалізацію якого витрачені значні кошти та протягом 15 років вони безперешкодно користувалися послугами електропостачання, не звертаючи увагу на потужність 3 кВт, яку відповідач зазначив у договорі, оскільки електролічильник надавав можливість користуватися наявними приладами в режимі одночасного включення.

06 лютого 2019 року відповідачем було здійснено заміну лічильника, що спричинило обмеження використання електроенергії понад 3 кВт. Вважають умови договору щодо встановлення максимально допустимої потужності у розмірі 3 кВт несправедливими та такими, що порушують їх права споживача, оскільки новий лічильник із відповідними пристроями не дозволяє використання наявних у них електроприладів.

Посилаючись на викладені обставини, просять зобов`язати відповідача відновити становище, яке існувало до порушення, а саме: зняти встановлені ним обмеження електропостачання до 3 кВт, або зобов`язати відповідача за свій рахунок розробити технічну документацію на споживання потужності до 4,5 кВт.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та просила про їх задоволення.

Представник відповідача Ахрамєєва І.Ю. в судовому засіданні позов не визнала. Пояснила, що відповідно до Закону України Про ринок електричної енергії» від 13 квітня 2017 року № 2019-VШ» АТ «Миколаївобленерго» здійснює розподіл електричної енергії в межах закріпленої території Миколаївської області, виконує функції, має права та обов`язки оператора системи розподілу. Проектом на застосування трифазного струмоприймача в побуті від 01 серпня 2003 року за адресою: АДРЕСА_1 , замовником якого є ОСОБА_2 , актом допуску електроустановок споживача в експлуатацію від 29 вересня 2003 року та договором про користування електричною енергією від 28 жовтня 2013 року, укладеним між ПАТ «Миколаївобленерго» та ОСОБА_2 , встановлено, що потужність струмоприймача не повинна перевищувати 3 кВт та облік електроенергії повинен здійснюватись за допомогою трифазного електролічильника згідно розрахунку на 3 кВт.

Вважає, що діями відповідача не було порушено права позивачів як споживачів електричної енергії, оскільки зміст проекту, акту допуску електроустановок в експлуатацію та договору був відомий споживачам з моменту їх оформлення, з пропозиціями щодо зміни зазначеної у договорі величини електричної потужності вони не зверталися.

06 вересня 2019 року, на виконанням норм Правил роздрібного ринку електричної енергії та Кодексу комерційного обігу електричної енергії представниками відповідача проведено заміну засобу комерційного обліку, який обладнаний функцією обмеження потужності та, в свою чергу, запрограмований на розмір потужності, встановлений умовами Договору.

Посилаючись на викладені обставини, просила відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення позивачки та представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного.

25 липня 2003 року ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» було видано технічні умови за №1137 на підключення житлового будинку ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , з дозволеною приєднаною потужністю 4,5 кВт.

Разом з тим, проектом на застосування трифазного струмоприймача в побуті за адресою: АДРЕСА_2 область, м. Очаків АДРЕСА_3 вул. Енгельса, 56 від 01 серпня 2003 року, замовником якого є ОСОБА_2 . передбачено, що потужність струмоприймача не повинна перевищувати 3 кВт.

29 жовтня 2003 року представником Очаківської філії ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» складено акт допуску електроустановок, підписаний споживачем, в якому зазначена дозволена потужність 3 кВт.

28 жовтня 2013 року між ПАТ «Миколаївобленерго» та ОСОБА_2 було укладено договір про користування електричною енергією №014043, відповідно до якого енергопостачальник взяв на себе зобов`язання постачати споживачеві електричну енергію відповідно до потужності електроустановок споживача 3 кВт по АДРЕСА_2 .

Таким чином, договором, укладеним між ПАТ «Миколаївобленерго» та ОСОБА_2 , передбачена потужність електроустановок споживача до 3 кВт, що відповідає проекту на застосування трифазного струмоприймача.

З пропозиціями щодо зміни зазначеної у договорі величини електричної потужності споживачі до відповідача не звертались, умови договору не оспорювали, а тому підстав для визнання умов договору несправедливими суд не вбачає.

06 лютого 2019 року відповідачем було проведено заміну електролічильника та встановлено засіб комерційного обліку, який обладнаний функцією обмеження потужності та, як підтвердили в судовому засіданні позивачка та представник відповідача, запрограмований на розмір потужності, встановлений умовами Договору.

Відповідно до ст. 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" від 16 жовтня 1997 року № 575/97-ВР, споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов`язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

Пунктом 3 Правил користування електроенергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. № 1357, які діяли до 26 червня 2018 року, встановлено, що споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між побутовим споживачем і електропостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1) і укладається на три роки. Договір про користування електричною енергією вважається продовженим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не заявила про розірвання договору або про внесення до нього змін.

Відповідно до п.п.2.3.2, 2.3.3 гл.2.3 р. ІІ Правил роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 12 березня 2018 року №312, який набрав чинності 19 квітня 2018 року, для вимірювання з метою комерційних розрахунків за електричну енергію мають використовуватися розрахункові засоби вимірювальної техніки, які відповідають Кодексу комерційного обліку, Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність та іншим нормативно-правовим актам, що містять вимоги до таких засобів вимірювальної техніки. Електроустановки споживачів мають бути забезпечені необхідними розрахунковими засобами вимірювальної техніки для розрахунків за спожиту електроенергію, технічними засобами контролю і управління споживанням електричної енергії та величини потужності.

Таким чином, суд вважає, що встановлення відповідачем приладу обліку спожитої електроенергії, який обладнаний функцією обмеження потужності та запрограмований на розмір потужності, визначеної договором, проведено у відповідності з вимогами діючого законодавства, а тому відсутні підстави для покладення на АТ «Миколаївобленерго» обов`язку щодо зняття вказаного обмеження або розроблення за свій рахунок технічної документації на споживання потужності до 4,5 кВт.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому в їх задоволенні слід відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, приймаючи до уваги, що від сплати судового збору при зверненні до суду із цим позовом позивачі були звільнені, судові витрати слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Миколаївобленерго» про визнання неправомірними дій щодо обмежень використання електроенергії та зобов`язання зняти встановлені обмеження електропостачання, - відмовити у повному обсязі.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 27 червня 2019 року.

Головуючий: