Справа № 627/107/19
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2019 року смт. Краснокутськ
Краснокутський районний суд Харківської області в складі:
головуючої судді - В.А. Каліберди,
за участю секретаря - В`юнник В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну порядку та способу стягнення аліментів,
Позивач ОСОБА_1 звернулась до Краснокутського районного суду Харківської області з позовом про зміну порядку та способу стягнення аліментів.
Позов обґрунтовано наступним.
Сторони з 06 вересня 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано.
Від шлюбу у народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 01 березня 2012 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 511 грн. до повноліття дитини, починаючи з 31.10.2011 року .

Позивачка зазначає, що розмір аліментів, визначений в твердій грошовій сумі є занадто низьким, натомість на даний час відповідач працездатний, отримує дохід, має у володінні земельну частку (пай), інших утриманців не має, в зв`язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом.

Позивач надала суду заяву про підтримання заявлених вимог та про розгляд справи у її відсутність.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причину неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин.

Дослідивши письмові докази, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до статей 4, 5 ЦПК України особа має право на судовий захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що у сторін є дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у свідоцтві про народження якої батьками записані сторони (а. с. 25).

Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 25 березня 2005 року було стягнуто аліменти з ОСОБА_2 та користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини усіх видів заробітку відповідача до досягнення повноліття дитиною (а.с.24).

На підставі рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 01 березня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну порядку і умов стягнення аліментів, збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення неустойки (пені) за час прострочення сплати аліментів, вирішено стягувати щомісячно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Шляхова, Валківського району, Харківської області аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в твердій грошовій сумі 511 (п`ятсот одинадцять) грн., починаючи з 31 жовтня 2011 року і до повноліття дитини. (а. с. 21-23).

На виконання даного рішення суду 24 квітня 2012 року Краснокутським районним судом Харківської області було видано виконавчий лист № 2-45/12.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів на інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частина 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст. 184 Сімейного кодексу України (коли розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі).

Також з п.5 ст. 183 Сімейного кодексу України вбачається, що аліменти на одну дитину стягуються в розмірі однієї чверті доходу платника аліментів.

Прожиткові мінімуми для різних категорій населення на 2019 рік в Україні встановлюються Законом України "Про Державний бюджет на 2019 рік" за поданням Міністерства фінансів.

Так, статтею сьомою даного Закону встановлено такі прожиткові мінімуми: для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до п.п.3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи зміст ст. ст. 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку(доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року N 6-143цс13.

Як було встановлено, на підставі рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 01 березня 2012 року аліменти із відповідача стягувалися у в твердій грошовій сумі в розмірі 511 грн.

Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, розмір стягуваних аліментів підлягає збільшенню з твердої грошової суми в розмірі 511 грн. на ј частину всіх видів заробітку відповідача до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки відповідно до норм чинного законодавства розмір аліментів на одну дитину встановлено ј частина всіх видів заробітку відповідача, а не 1/3 частина, як прохає позивач в заявлених позовних вимогах.

Як зазначено в п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

Суд дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, виходячи з встановлених обставин справи та рівності обов`язку обох батьків утримувати дитину, враховуючи те, що аліменти на дитину стягуються, відповідач записаний батьком дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження, інтереси самої неповнолітньої дитини, приходить до висновку, що згідно з матеріальними потребами неповнолітньої дитини, доцільно, змінити розмір аліментів, визначених рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 01 березня 2012 року, а тому позовна заява підлягає до задоволення частково, оскільки як вбачається з вищевикладеного, розмір аліментів на одну дитину складає ј частину доходу платника податків, натомість як позивач прохає стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини доходів відповідача, які відповідно до норм СК України та ЦПК України стягуються на утримання двох дітей, тобто стягнення аліментів на одну дитину в розмірі 1/3 частини доходу платника податків чинним законодавством не передбачено.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає судовий збір в сумі 768, 40 грн.

На підставі викладеного, керуючись статями 180-182, 191, 198-200 СК України, статями 12, 13, 76-81, 95, 141,228, 229, 235, 258, 263, 264, 265, 268,280-283, 354 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну порядку та способу стягнення аліментів - задовольнити частково.

Змінити розмір стягуваних аліментів із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначений рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 01 березня 2012 року.

Призначити даним рішенням новий розмір аліментів, а саме стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Шляхова, Валківського району, Харківської області, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання даним рішення законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Шляхова, Валківського району, Харківської області, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ).

ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ).

СУДДЯ В.А. КАЛІБЕРДА