Постанова

Іменем України

20 червня 2019 року

м. Київ

справа № 645/3270/15-ц

провадження № 61-11943св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач: комунальне підприємство «Жилкомсервіс», комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», Харківська міська рада,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова, у складі судді Бондаревої І. В., від 27 жовтня 2015 року, та ухвалу Апеляційного суду Харківської області, у складі колегії суддів: Бобровського В. В., Черкасова В. В., Кокоші В. В., від 10 грудня 2015 року.

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до комунального підприємства «Жилкомсервіс» (далі - КП «Жилкомсервіс»), комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (далі - КП «ХТМ»), Харківської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка розташована на другому поверсі двоповерхового будинку, належить на праві власності її неповнолітньому сину ОСОБА_2 11 лютого 2015 року стався прорив труби опалення внутрішньобудинкових комунікацій, внаслідок чого відбулося залиття вказаної квартири, про що 14 лютого 2015 року комісією у складі майстрів дільниці № 55 КП «Жилкомсервіс» було складено відповідний акт. Згідно з висновками комерційного кошторису вартість відновлювального ремонту складає 35 725, 47 грн. Позивач добросовісно сплачує усі комунальні послуги, але відповідачами в порушення прийнятих зобов`язань не здійснювалось проведення ремонту тепломережі, що й стало причиною залиття їх з сином житла. Після залиття квартири у зв`язку із неможливістю її використання для проживання вона з дитиною була вимушена знімати інше житло за договором найму на три місяці, а також зазнала душевних страждань.

Із урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 просила позов задовольнити, стягнути з відповідачів солідарно 35 725, 47 грн на відшкодування майнової шкоди у розмірі вартості ремонту квартири, 5 000 грн компенсації моральної шкоди та 1 700 грн витрат на оцінку вартості ремонту, а також 3 600 грн на відшкодування витрат з оренди іншого житла.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з КП «ХТМ» на користь ОСОБА_1 35 725, 47 грн на відшкодування майнової шкоди, заподіяної залиттям квартири, а також 1 700 грн витрат на проведення оцінювання розміру завданої шкоди. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. У задоволенні позову ОСОБА_1 в частині відшкодування моральної шкоди та відшкодування інших витрат відмовлено за недоведеністю заявлених вимог.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що обов`язок щодо здійснення контролю за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень, утримання в належному технічному стані, здійснення технічного обслуговування та ремонту внутрішньобудинкових мереж та вжиття заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій покладено на КП «ХТМ», а тому наявні підстави для відшкодування завданої позивачеві проривом труби системи централізованого опалення майнової шкоди саме цим комунальним підприємством, враховуючи доведеність вимог в цій частині.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 10 грудня 2015 року апеляційну скаргу КП «ХТМ» відхилено, рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2015 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 та стягуючи з КП «ХТП» суму завданої власнику квартири майнової шкоди, районний суд дійшов правильного висновку про покладання саме на виконавця послуг з теплопостачання відповідальності за порив труби й завдання внаслідок цього шкоди.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У січні 2016 року КП «ХТП» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 10 грудня 2015 року і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції,посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами неправильно застосовано пункт 7 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та не застосовано положення пунктів 4 та 5 частини другої статті 24 та пунктів 1, 7, 8 частини другої статті 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також положення статті 322 ЦК України. Судами не враховано, що проведення поточних і капітальних ремонтів трубопроводу центрального опалення (лежака) на технічному поверсі житлового будинку на КП «ХТМ» не покладено жодним з нормативних актів, а також договором. З моменту передачі житлового фонду у господарське відання КП «Жилкомсервіс» останній є його власником, управителем і балансоутримувачем, а отже має нести відповідальність за неналежне утримання комунікацій.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 березня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 серпня 2016 року справу за позовом ОСОБА_1 до КП «Жилкомсервіс», КП «ХТМ», Харківської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди призначено до судового розгляду.

Статтею 383 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України), що набрав чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 4 Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

06 червня 2019 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду справу передано судді-доповідачу.

Відзив (заперечення) на касаційну скаргу не надходив

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Власником квартири АДРЕСА_1 є неповнолітній ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 01 лютого 2008 року управлінням комунального майна та приватизації виконавчого комітету департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради.

Вказана квартира розташована на другому поверсі двоповерхового будинку, тобто безпосередньо під дахом та горищем будинку.

14 лютого 2015 року комісією у складі майстрів дільниці № 55 КП «Жилкомсервіс» ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , інженера ОСОБА_5 було складено акт, згідно якого 11 лютого 2015 року приблизно в 00 год. 19 хв. сталося залиття квартири АДРЕСА_1 по причині аварійного прориву згону на трубі централізованого опалення на горищі будинку. В результаті обстеження були виявлені сліди залиття на стелі та стінах коридору, жилої кімнати, кухні та санвузла. Аварійна ситуація була усунута в 01 год. 56 хв.

11 лютого 2015 року оцінювачем ТОВ «Аргумент-Експерт», до якого звернулася позивач з приводу оцінки матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, складено опис огляду квартири позивача. Згідно наданого ТОВ «Аргумент-Експерт» висновку, вартість відновлювального ремонту станом на 12 лютого 2015 року складає 35 725, 47 грн. До висновку оцінювача додаються фотокартки, на яких зображено виявлені пошкодження у квартирі.

Позиція Верховного Суду

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої та другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-ІV (далі - Закон № 1875-ІV).

Відповідно до частин другої та четвертої статті 19 Закону № 1875-ІV учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Відповідно до статті 13 Закону № 1875-ІV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання,централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Рішенням Харківської міської ради від 26 липня 2006 року № 69/06 було створено КП «Жилкомсервіс».

Відповідно до підпунктів 3.1 та 3.2 статуту КП «Жилкомсервіс» метою підприємства є: здійснення функцій утримання на балансі, переданих йому за договором з власником житлових будинків, споруд та іншого майна, забезпечення належного рівня житлово-комунального обслуговування населення, створення відповідних умов для проживання, а предметом діяльності - укладення договорів на обслуговування житлово-комунальними послугами споживачів з виконавцями послуг, контроль за якістю послуг і виконанням умов договорів.

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 20 грудня 2006 року № 1186 «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді міста Харкова» визначено виконавців житлово-комунальних послуг у житловому фонді комунальної власності територіальної громади міста Харкова: з управління будинком, спорудою або групою будинків - КП «Жилкомсервіс», з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій: КП «Харківблагоустрій», КП «ХТМ», ДКП «Харківкомуночиствод», КП «ВТП «Вода», КСП «Харківгорліфт» та інші.

Вказаним рішенням, прийнятим органом місцевого самоврядування в межах своєї компетенції, визначено статус КП «Жилкомсервіс» як управителя будинків, а КП «ХТМ» - як виконавця послуг з їх утримання.

Відповідно до статті 1 Закону № 1875-ІV управителем є особа, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком, спорудою, житловим комплексом будинків і споруд (далі-управління будинком) і забезпечує його належну експлуатацію відповідно до закону та умов договору. Виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Відповідно статті 21 Закону № 1875-ІV виконавець зобов`язаний здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень, утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством.

Стаття 29 Закону № 1875-ІV визначає, що договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. У разі якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг з іншим виконавцем.

Частиною другою статті 24 Закону № 1875-ІV встановлено, що балансоутримувач зобов`язаний укладати договір з власником (співвласниками) на утримання на балансі відповідного майна; утримувати на балансі майно, визначене договором з власником (співвласниками); вести бухгалтерську, статистичну та іншу, передбачену законодавством, звітність відповідно до законодавства; забезпечувати управління майном власними силами або укладати договір з юридичною особою на управління майном; забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил; забезпечити належну експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 24 Закону балансоутримувач зобов`язаний забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил, а також забезпечити належну експлуатацію та утримання майна, що передані на його баланс.

Підпунктом 8 пункту другої статті 25 Закону № 1875-ІV встановлено обов`язок управителя забезпечувати здійснення профілактичних, поточних, капітальних та аварійних ремонтів відповідно до встановлених стандартами, нормативами, нормами і правилами вимог щодо строків та регламентів.

Відповідно до положень статті 25 Закону № 1875-ІV управитель має право, зокрема, укладати договори з виробниками, виконавцями, споживачами в порядку, встановленому законом.

Як встановлено судами попередніх інстанції 13 лютого 2012 року між КП «Жилкомсервіс» (управитель) та КП «ХТМ» (виконавець) було укладено договір, відповідно до пункту 1.1 якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе обов`язок надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в частині технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем центрального опалення та гарячого водопостачання: мережі, приладів та обладнання, які розміщені в межах будинку, та виконання робіт з усунення аварійних ушкоджень на внутрішньо будинкових системах, а управитель зобов`язується прийняти та оплатити надані КП «ХТМ» послуги.

Пунктами 2.3.2 та 2.3.5 вказаного договору сторони передбачили, що виконавець зобов`язаний здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень, утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені цим договором.

Сторонами не заперечувалось, що актом огляду жилого будинку від 14 лютого 2015 року встановлено, що залиття квартири позивача мало місце в результаті прориву згону на трубі центрального опалення на горищі будинку.

Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, серед іншого, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, а згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 20 Закону № 1875-ІV споживач має право на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Частиною другою статті 22 ЦК України передбачено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Згідно положень статті 57 ЦПК України, 2004 року, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, обґрунтованого виходив із того, що залиття квартири АДРЕСА_1 сталося внаслідок протиправної бездіяльності КП «ХТМ», що полягала у незабезпеченні належного стану внутрішньобудинкових систем центрального опалення та гарячого водопостачання у будинку, технічне обслуговування яких було покладено на КП «ХТМ», а тому саме з КП «ХТМ» підлягає стягненню на користь позивача сума завданої майнової шкоди.

Зазначений висновок узгоджується із висновком, викладеним у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду № 61-3280зпв18 від 28 березня 2018 року (справа 638/9832/15-ц) щодо застосування вказаних норм права.

Доводи касаційної скарги КП «ХТМ» про те, що чинним законодавством України та будь-якими іншими актами чи договорами на нього не покладено обов`язків, невиконання яких мало наслідком залиття кватири позивача, є безпідставними.

Суд касаційної інстанції в силу вимог статті 400 ЦПК України позбавлений можливості встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права, не спростовують правильних висновків судів по суті спору.

Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу комунального підприємства «Харківські теплові мережі» залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської областівід 10 грудня 2015 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников
Судді О. М. Осіян
Н. Ю. Сакара
С. Ф. Хопта
В. В. Шипович