Справа №345/1548/19
Провадження № 2/345/806/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.06.2019 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді Онушканича В. В.

з участю секретаря судового засідання Мостової Ю.З.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Пійлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 . На випадок своєї смерті ОСОБА_2 залишила заповіт, згідно якого все своє майно заповіла позивачу. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 0,44 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_1 , що знаходиться на території Пійлівської сільської ради Калуського району, а також житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Коли позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, йому було відмовлено у зв`язку із невизначенням частки кожного члена колгоспного двору у праві спільної часткової власності, а також через розбіжності в по батькові спадкоємця « ОСОБА_3 », « ОСОБА_4 ».

Позивач зазначає, що відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 дане домоволодіння належало на праві власності колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_2 . Оскільки, станом на 01.07.1990 року, у даному будинковолодінні проживали ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , то кожному з них належало по 1/3 частині домоволодіння. Позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , прийняв спадщину на 1/3 будинковолодіння по АДРЕСА_1 . Крім того після смерті рідної сестри ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , також відкрилася спадщина на 1/3 частину даного будинковолодіння. Позивач наголошує, що він теж фактично прийняв спадщину після смерті сестри, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.

Таким чином, враховуючи, що позивачу, як співвласнику належить 1/3 частина будинковолодіння по АДРЕСА_1 , 1 /3 частину він успадкував після смерті матері ОСОБА_2 , 1/3 частину успадкував після смерті рідної сестри ОСОБА_5 , то позивач просить в цілому визнати за ним право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 , а також на земельну ділянку, площею 0,44 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_1 , що знаходиться на території Пійлівської сільської ради Калуського району

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали з вищенаведених підстав, просять суд позов задоволити у повному обсязі. Водночас в судовому засіданні позивач визнав, що після смерті сестри ОСОБА_5 він не звертався до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, спадкова справа після смерті сестри ОСОБА_5 не відкривалася.

Представник відповідача подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_2 (а.с.5). На випадок своєї смерті ОСОБА_2 залишила заповіт, згідно якого все своє майно заповів позивачу ОСОБА_1 (а.с.7).

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України, якщо у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від прав на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач, будучи спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , відповідно до ст.1268 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину, проживаючи спільно зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.20).

Як вбачається з матеріалів справи, постановою нотаріуса від 13.03.2019 року (а.с.9) було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1 та на земельну ділянку у зв`язку із невизначенням частки кожного члена колгоспного двору у праві спільної часткової власності, а також через розбіжності в по батькові спадкоємця « ОСОБА_3 », «ОСОБА_2».

Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 (а.с.16) та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.17-19) на підставі рішення Пійлівської сільської Ради народних депутатів від 20.10.2000 року, ОСОБА_2 належала на праві власності земельна ділянка, площею 0, 4450 га, в межах згідно з планом, яка розташована на території Пійлівської сільської ради Калуського району, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_1 . Згідно витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с.33) нормативна грошова оцінка даної земельної ділянки, з урахуванням коефіцієнту індексації, станом на 01.01.2018 року, становить 8588,90 грн.

Отже, вимоги позивача про визнання за ним права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 в частині визнання права власності на вказану земельну ділянку є підставними та підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про визнання права власності в цілому на домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Згідно копії свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 10.12.1987року виконавчим комітетом Пійлівської сільської Ради народних депутатів, на підставі рішення виконкому Калуської районної Ради народних депутатів №163 від 14.10.1987 року, домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , належало членам колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_2 (а.с.11).

Згідно довідки ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» від 22.02.2019 року (а.с.12) за членами колгоспного двору, голова якого ОСОБА_2 , було зареєстровано право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 ; підстава для реєстрації права власності свідоцтво про право власності на житловий будинок, виданого 10.12.1987року виконкомом Пійлівської сільської ради, на підставі рішення виконкому Калуської районної Ради від 14.10.1987 року №163; реєстровий запис №234, книга №1.

Відповідно до довідки від 24.01.2019 року №191, виданої виконкомом Пійлівської сільської ради Калуського району, згідно із записом в погосподарській книзі №4 с.Пійло за 1986-1990 роки, станом на 01.07.1990 року, в домоволодінні за адресою АДРЕСА_1 проживали та були зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 (а.с.10).

Згідно із Законом України «Про власність» з 15.04.1991р. відбулося усуспільнення власності колгоспно-кооперативної у приватну суспільну сумісну власність. Майно придбане внаслідок спільної праці сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними.

Відповідно до ст. 120 ЦК України (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Зважаючи на те, що в колгоспному дворі по АДРЕСА_1 проживали ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , то дане будинковолодіння належало їм на праві спільної сумісної власності. Тобто, виходячи з принципу рівності часток у спільній сумісній власності, кожному із них належало по 1/3 частини будинковолодіння.

Отже, після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщину на 1/3 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

За таких обставин вимоги позивача про визнання за ним права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 , а саме на 1/3 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6). Після її смерті також відкрилася спадщина на 1/3 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Водночас суд звертає увагу, що пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/04-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що вирішуючи питання про те, чи підлягають розгляду судом справи про право на спадкування без попереднього звернення особи до нотаріальної контори для оформлення права на спадщину та відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, судам потрібно враховувати наступне. Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України « Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Отже, у разі, якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 не звертався, спадкова справа не заводилася і відсутня відмова нотаріуса щодо оформлення права власності на спадщину саме після смерті сестри ОСОБА_5 . Крім того, позивач в судовому засіданні визнав, що не звертався до нотаріуса із заявою про видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 . Отже, з урахуванням наведеного, оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, за даних обставин вимоги позивача про визнання за ним права власності на спадкове майно після смерті сестри ОСОБА_5 є передчасними та не підлягають задоволенню.

Також відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (ч.1 ст. 392 ЦК України). Тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Враховуючи, що належність позивачу на праві власності 1/3 частини будинковолодіння по АДРЕСА_1 ніким не оспорюється, не має підстав для додаткового визнання за позивачем права власності на 1/3 частину вказаного домоволодіння.

Отже, позов слід задоволити частково.

На підставі викладеного, ст. 120 ЦК України (в редакції 1963року), ст.ст. 392, 1223, 1258, 1261, 1268-1269 ЦК України, керуючись ст.ст. 200, 206, 247, 259 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- земельну ділянку, площею 0,4450 га, в межах згідно із планом, яка розташована на території Пійлівської сільської ради Калуського району, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_1 , нормативною грошовою оцінкою 8588,90 грн.;

- 1/3 частину домоволодіння по АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 01.07.2019 року.

Головуючий