Ухвала

23 травня 2019 року

м. Київ

справа № 524/7436/17

провадження № 61-9316ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 січня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є спільною власністю подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила суд поділити майно, що є об`єктом спільної сумісної власності, яке складається з автомобілю «Славута» ЗАЗ 110307, кузов НОМЕР_1 вишневого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2006 року випуску та автомобілю Daewoo Lanos, чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , 2006 року випуску; визнати за нею право власності на Ѕ частини майна, що є спільною сумісною власністю подружжя і складається з автомобілю «Славута» ЗАЗ 110307, кузов НОМЕР_1 вишневого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2006 року випуску, вартістю 34 520,00 грн та на Ѕ частини автомобілю Daewoo Lanos, чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , 2006 року випуску, вартістю 72 200,00 грн; стягнути з ОСОБА_1 на її користь грошову компенсацію вартості Ѕ частини автомобілю «Славута» ЗАЗ 110307, кузов НОМЕР_1 вишневого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 в сумі 17 260,00 грн та компенсацію вартості Ѕ частини автомобілю Daewoo Lanos, чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , 2006 року випуску в сумі 36 100,00 грн, залишивши автомобілі у власності та користуванні ОСОБА_1 ; припинити її право власності на Ѕ частини автомобіля «Славута» ЗАЗ 110307, кузов НОМЕР_1 вишневого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 та на Ѕ частини автомобіля Daewoo Lanos, чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 .

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 січня 2019 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на легковий автомобіль ЗАЗ 110307, 2006 року випуску, номер двигуна: НОМЕР_4 , номер кузова: НОМЕР_5 , державний номерний знакНОМЕР_2 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на легковий автомобіль ЗАЗ 110307, 2006 року випуску, номер двигуна: НОМЕР_4 , номер кузова: НОМЕР_5 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у порядку поділу спільного майна подружжя грошову компенсацію вартості Ѕ частини легкового автомобіля ЗАЗ 110307, 2006 року випуску, номер двигуна: НОМЕР_4 , номер кузова: НОМЕР_5 , державний номерний знакНОМЕР_2 , у розмірі 17 260,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у порядку поділу спільного майна подружжя грошову компенсацію вартості Ѕ частини легкового автомобіля Daewoo Lanos, 2006 року випуску, номер кузову НОМЕР_6 , державний номерний знак НОМЕР_3 , у розмірі 36 100,00 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

02 травня 2019 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на зазначені судові рішення, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору в даній справі є поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності, яке складається з автомобілю «Славута» ЗАЗ 110307, кузов НОМЕР_1 вишневого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2006 року випуску, вартістю 34 520,00 грн та автомобілю Daewoo Lanos, чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , 2006 року випуску, вартістю 72 200,00 грн.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Також ця справа не є справою з ціною позову, яка перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01 січня 2019 року становить 960 500,00 грн.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 січня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є спільною власністю подружжя.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Лесько