Суддя Ізмайлов І. К.
Справа № 644/9865/18
Провадження № 2/644/810/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Ізмайлова І.К.

секретаря Бойчук Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 644/9865/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про поновлення права користування житловим приміщенням та вселення,-

в с т а н о в и в :

В грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 про поновлення права користування житловим приміщенням та вселення.

Позивач просив поновити його право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 та вселити у квартиру АДРЕСА_1 .

Зазначив, що ізольована трикімнатна квартира АДРЕСА_1 була надана сторонам по справі в 1991 році. З відповідачкою ОСОБА_2 він перебував у зареєстрованому шлюбі з 1981 року до 2003 року. Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_4 його діти.

У зв`язку із скрутним матеріальним становищем в родині, у 2001 році він тимчасово виїхав працювати в Аргентину на будівництво метрополітену. Через деякий час після повернення в Україну йому стало відомо, що рішенням Орджонікідзевського районного суду від 21 лютого 2003 року його визнано безвісно відсутнім. За його заявою судове рішення про визнання безвісно відсутнім було скасовано рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2011 року.

У листопаді 2012 року йому стало відомо, що квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого Управлінням комунального майна та приватизації 27.08.2004 року за № 7-04-248657.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09 січня 2014 року свідоцтво про право власності, виданого Управлінням комунального майна та приватизації 27.08.2004 року за № 7-04-248657 визнано недійсним та поновлено його право користування спірною квартирою.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2015 року Орджонікідзевський районний відділ у місті Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області зобов`язано вчинити реєстрацію місця його проживання в спірному житлі.

Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб у спірній квартирі зареєстрований він, відповідачі по справі та неповнолітня донька ОСОБА_5 .

У 2017 році відповідачка ОСОБА_2 стала вчиняти перешкоди у користуванні житлом та не пускати його до спірної квартири.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09 червня 2017 року у задоволенні позову про вселення до житла ОСОБА_1 було відмовлено, у зв`язку із ненаданням ним доказів, які б свідчили, що відповідачі перешкоджають у користуванні спірною квартирою, вчиняють перешкоди вселення у квартиру.

Зазначив, що на цей час у нього виникли нові підстави звернення до суду з позовними вимогами до відповідачів про вселення його в спірне житло.

Так, 10.12.2018 року та 11.12.2018 року він намагався потрапити до свого житла за адресою: АДРЕСА_2 , але відповідачка ОСОБА_2 двері не відчинила, а ключів від замку дверей у нього не має вже давно.

У зв`язку із наведеними обставинами, отримуючи медичну допомогу у м. Харкові, він вимушений жити у готелі та з пенсії сплачувати рахунки по 800 грн. та по 1000 грн., а фактично вимушений мешкати в Київській області, м. Фастів.

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 позов не визнали, надали суду письмові заперечення, в яких зазначили, що позивач навмисно приховав від суду судові рішення, в яких йому було вже відмовлено в задоволенні позовних вимог про вселення, визначення порядку користування та зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні спірною квартирою.

На підставі цього просять відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_4 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовну заяву ОСОБА_1 про поновлення права користування житловим приміщенням та вселення у квартиру АДРЕСА_1 просить задовольнити. При цьому посилався на те, що позивач це його батько, відповідач ОСОБА_2 його матір, ОСОБА_4 його сестра. Дійсно, мати не бажає щоб батько проживав у спірній квартирі та вчиняє йому перешкоди в мешканні у житлі. Батько бажає проживати у квартирі, сплачує комунальні витрати. Застосовувати силу батько не бажає, тому звернувся до суду.

Він же, в свою чергу, бажає щоб батько проживав у квартирі АДРЕСА_1 , тому що він там зареєстрований, має право користування житлом у спірній квартирі, а іншого місця проживання не має.

27 грудня 2018 року ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова відкрито провадження за позовом ОСОБА_1 про поновлення права користування житлом та вселення. Розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи, суд доходить наступних висновків:

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Згідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.10.2015 року та рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09.01.2014 року визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло, а саме: квартиру АДРЕСА_1 від 27.08.2004 року за №7-04-248657 видане Управлінням комунального майна та приватизації державного житлового фонду Харківської міської ради та поновлено право ОСОБА_1 на користування даною квартирою. ( а. с. 19-22)

Отже, у судовому порядку відновлено право користування позивача у спірній квартирі та вчинено реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Ізольована трикімнатна квартира АДРЕСА_1 була надана сторонам по справі на підставі ордеру № 13429 від 08.10.1985 року, виданого Московським РВК м. Харкова. ( а. с. 11-16)

Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 25.09.2018 року, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані наступні особи: позивач- ОСОБА_1 , відповідачі- ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 та неповнолітня ОСОБА_6 (а. с. 7)

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як на підставу позовних вимог, позивач посилається на те, що відповідачка ОСОБА_2 чинить перешкоди у вселенні та проживанні в спірній квартирі.

З довідки, наданої ДОП СП Індустріального ВП ГУНП в Харківській області від 04.12.2018 року встановлено, що 10.12.2018 року до Індустріального ВП надійшло звернення гр. ОСОБА_1 , в якому він просить прийняти міри до колишньої дружини ОСОБА_2 , яка не впускає його до квартири де він прописаний за адресою: АДРЕСА_2 . В ході перевірки опитана гр.

ОСОБА_2 повідомила, що її колишній чоловік ОСОБА_1 фактично не мешкає за вище вказаною адресою з 2001 року, впустить його до квартири лише за рішенням суду. ( а. с. 23)

З відповіді Індустріального ВП ГУНП в Харківській області від 21.12.2018 року вбачається, що за заявою ОСОБА_1 , зареєстрованою у канцелярії ВП за вх. А-514 від 19.12.2018 року проведено перевірку, ЖЄО 30507 від 10.11.2018 року розглянуто, проведено перевірку та складено висновок № 17035 від 04.12.2018 року та ЖЄО 30629 від 11.12.2018 року, під час виїзду екіпажу патрульної поліції проведено профілактичні заходи з гр. ОСОБА_2 , яка вже неодноразово порушує житлові права гр. ОСОБА_1 ( а. с. 23-25)

Статтями 47, 48 Конституції України кожному громадянину держави гарантовано право на житло, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Відповідно до ст. 64 ЖК України члені сім`ї наймача, які проживають разом з ним користуються нарівні з наймачем усіма правами та несуть обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язанням, що виплаває із зазначеного договору.

Надані позивачем докази свідчать про те, що відповідачка ОСОБА_2 чинить йому перешкоди в користуванні житловим приміщенням, з приводу чого ОСОБА_1 неодноразово звертався до Індустріального ВП ГУНП в Харківській області із заявами.

Крім того, як зазначив відповідач ОСОБА_4 у відзиві на позовну заяву, його мати ОСОБА_2 вчиняє перешкоди батьку в мешканні у спірній квартирі та не бажає, щоб він там проживав.

Посилання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на ухвалені раніше судові рішення, якими було відмовлено позивачу у вселенні та користуванні спірною квартирою, як на підставу до відмови у задоволенні позову, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки позивачем надані нові підстави звернення до суду та відповідні докази.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4, ч. 5 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 заперечуючи проти позову ОСОБА_1 фактично не визнають його право користування житлом та перешкоджають у реалізації цього права, вважаючи, що він втратив право на вказану житлову площу але з таким позовом до суду не звернулися.

Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Вимоги позивача про поновлення його права на користування житлом фактично стосуються усунення перешкод у вселенні його у спірну квартиру і підлягають захисту відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Факт поновлення права ОСОБА_1 користування житлом на підставі судового рішення не є тотожним усуненню перешкод у користуванні цим же житлом.

Таким чином суд доходить висновку, що позивач довів той факт, що відповідачі перешкоджають йому вселитися в спірне житлове приміщення в зв`язку з чим позов підлягає задоволено.

Згідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі учасники бойових дій, у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягує судовий збір з відповідачів на користь держави у розмірі 704,80 грн., по 234 грн. 93 коп. з кожного.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 82, 141, 229, 247, 263-265, 268, 273 ЦПК України,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_1 .

Вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь держави судовий збір по 234 грн. 93 коп. з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається відповідно до п.15.5 розділу VІІІ перехідних положень ЦПК України: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвали суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 26.06.2019 р.

Позивач ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 .

Відповідач- ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_4 , інші відомості суду невідомі.

Відповідач- ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 , інші відомості суду невідомі.

Суддя: І.К. Ізмайлов