Справа № 404/3048/18
Номер провадження 2/404/2336/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року м. Кропивницький

Кіровський районний суд м.Кіровограда в складі:

головуючої судді - Панфілової А.В.

при секретарі - Проскурні О. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в м.Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права на приватизацію земельної ділянки без погодження меж із суміжним землекористувачем,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася з позовом до відповідачів про визнання неправомірною відмову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у підписанні акту погодження меж земельної ділянки та визнання її права на приватизацію без підпису акту погодження меж земельної ділянки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

В обґрунтування позову зазначено, що в 2015 році отримала в спадок домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 .

В 2016 році звернулася до Кіровоградської міської ради із заявою про надання дозволу на приватизацію земельної ділянки. Заява була подана у відповідності до статті 118 Земельного кодексу України.

Кіровоградська міська надала відповідний дозвіл. Після чого Фізична особа-підприємець ОСОБА_6 виготовив документацію із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі.

Серед документів, які було необхідно подати на приватизацію, був акт про погодження меж земельної ділянки. У зв`язку із цим звернулася до сусідів -власників суміжних ділянок для підписання відповідного акту: ОСОБА_2 власника суміжної земельної ділянки, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 та ОСОБА_3 власника суміжної земельної ділянки, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 , власника суміжної земельної ділянки, що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 які безпідставно відмовилися підписувати вказаний вище акт погодження меж.

Стверджується, що статтею 91 Земельного кодексу України встановлено, що власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства.

Супереч цьому без будь-яких на це законних підстав та пояснень відповідачі відмовили у підписанні акту погодженні меж земельної ділянки.

У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом, а тому просить задовольнити позов повністю.

Відповідач ОСОБА_2 надав відзив на позовну заяву (а. с. 26-27) з посиланням, що земельну ділянку, яку має намір приватизувати позивач не може бути передана їй, так як у зв`язку із наявним спором щодо межі, позивач не надаючи технічної документації, намагається до складу земельної ділянки, яку буде приватизувати, включити частину земельної ділянки яка є суміжною та на даний час вже приватизована витяг № НВ-017 від 26.06.2017 року, що призведе до порушення прав інших осіб, а тому просить відмовити в задоволенні позову повністю.

До судового засідання відповідач ОСОБА_4 надав відзив на позовну заяву (а. с. 31-33) з посиланням , що позивачем було запропоновано надати письмову згоду на узгодження меж, для подальшої приватизації позивачем земельної ділянки, якою вона користується, позивач звинувачує у порушенні меж, встановлених, згідно Технічного паспорту на жилий дім індивідуального жилого фонду першого власника ОСОБА_7 Миколайовича від 22 вересня 1986 року, та згідно технічного паспорту на жилий дім індивідуального жилого фонду другого власника ОСОБА_8 від 20 жовтня 1998 року. На обох планах земельних ділянок, місця дотику спільних меж з позивачем виділено жирною лінією ( три бетонні стовпи, стіна мого погребу та стіна сараю позивача), що відповідає фактичним межам на сьогоднішній день.

У 2016 році за ініціативою позивача, на місце його домоволодіння, виїжджала комісія міської ради, за висновками якої, порушення меж не встановлено.

20 червня 2018 року з метою виготовлення технічної документації для приватизації своєї земельної ділянки звернувся до того ж самого фахівця, який розробляв технічну документацію по приватизації позивачеві -ФОП ОСОБА_6

Підписання акту погодження земельної ділянки не є обов`язком, а тому визнання неправомірною відмови у його підписанні є неналежним способом захисту, тому просить відмовити в задоволенні позову повністю.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала повністю.

Судом встановлено наступні факти.

ОСОБА_1 є власником домоволодіння АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право на спадщину (а. с. 118-119).

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мають у спільній власності земельну ділянку по АДРЕСА_8 згідно рішеня міської ради м. Кропивницького від 19.12.17 року № 1312 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.02.2018 року ( а.с. 85,86).

ОСОБА_4 та ОСОБА_9 мають у спільній власності земельну ділянку за адресою АДРЕСА_3 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Позивачем надано технічні паспорти на жилий дім індивідуального жилого фонду першого власника ОСОБА_7 від 22 вересня 1986 року, та на жилий дім індивідуального жилого фонду другого власника ОСОБА_8 від 20 жовтня 1998 року (а. с. 34-38).

У відповідності до ч.3 ст. 158 ЗК України, органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Статтею 91 Земельного кодексу України встановлено, що власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватись правил добросусідства.

Статтею 198 Земельного кодексу України передбачено, що кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Відповідно до ч.1 п. г ст. 91 ЗК України, власники земельних ділянок зобов`язані: не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Згідно з ст. 116 ЗК України, громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах її повноважень.

Відповідно до ст. 96 ЗК України, землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

У відповідності до вимог частин першої, другої статті 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статті 122 цього кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Порядок погодження і затвердження документації із землеустрою, а також повноваження органів виконавчої влади у частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок передбачені у статтях 186, 186-1 ЗК України Статтею 106 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

На виконання вказаної статті наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за N 391/17686, затверджено Інструкцію про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками (далі - Інструкція), пунктом 3.12 якої передбачено, що закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення, якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті приймання-передачі межових знаків на зберігання.

Таким чином, погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок, а не моїм обов`язком.

При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є «погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами».

Вказане підтверджується Постановою Верховного суду України від 28 березня 2018 року по справі № 681/1039/15-ц.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позову повністю, у зв`язку з його безпідставністю та необґрунтованістю.

Позов подано лише до співвласників ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_6 ), та ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ). При цьому , зазначено , що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки за адресою : АДРЕСА_2 , а ОСОБА_3 по АДРЕСА_3 , що повністю не відповідає дійсним обставинам справи. Прізвище відповідача ОСОБА_3 вказано як ОСОБА_3 .

Не залучено інших співвласників ОСОБА_9 та реальних власників третьої земельної ділянки з яким межує участок земельної ділянки , що знаходиться у користуванні позивача .

Крім того, судом встановлено, що відповідачі не визнаючи позов зазначали про невідповідності , які мають місце у технічній документації , яку просила підписати позивач. Дані обставини знайшли своє підтвердженні в суді, так технічна документація має невідповідності в зазначенні нумерації домоволодінь , що межують з домоволодінням позивача, вказано АДРЕСА_2 ,замість АДРЕСА_8 ; вказано про реальний розмір земельної ділянки , якою користується позивач - 0,0417 га ( а.с. 111), а схема земельної ділянки в додатку 1 до акту приймання - передачі межових знаків із зазначенням земельної ділянки - 0,0432га.

За вказаних обставин , технічна документація є складеною неналежним чином .

Судом запропоновано позивачу провести відповідну судову експертизу , щодо визначення реальної площі земельної ділянки , від проведення якої позивач відмовилась.

В останньому засіданні позивач наполягала на визначенні їй меж земельної ділянки згідно технічних паспортів на жилий дім індивідуального жилого фонду першого власника ОСОБА_7 від 22 вересня 1986 року, та на жилий дім індивідуального жилого фонду другого власника ОСОБА_8 від 20 жовтня 1998 року (а. с. 34-38), що не є предметом розгляду справи в суді та не могла визначитись чи підтримує позов в межах позовних вимог, тому судом було прийнято рішення згідно ст.13 ЦПК України, в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Оскільки підписання акту погодження земельної ділянки не є обов`язком відповідачів, технічна документація містить невідповідності , коло відповідачів позивачем визначено неправильно, визнання неправомірною їх відмови у його підписанні є неналежним способом захисту, позов є необґрунтованим та без підставним і задоволенню не підлягає.

Згідно ст.ст.134,142 ЦПК України суд вирішує судові витрати залишити по фактичному їх понесенні сторонами.

Враховуючи викладене та керуючись статтями ст.96, 116,152 ЗК УкраїниУкраїни, ст. ст. 134-142, 265,268 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ІПН- НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 , ІПН- не встановлено), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_6 , ІПН- не встановлено), та ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , ІПН- НОМЕР_3 ) про визнання права на приватизацію земельної ділянки без погодження меж із суміжним землекористувачем, відмовити повністю.

Судові витрати залишити по фактичному їх понесенні сторонами.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення .

Повний текст рішення виготовлено 01.07.19 року.

Суддя Кіровського А. В. Панфілова

районного суду

м.Кіровограда