УХВАЛА

01 липня 2019 року

м. Київ

справа № 454/366/15-ц

провадження № 61-11759ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного суду від 28 лютого 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання недійсними кредитного договору, договору іпотеки, договорів застави автотранспорту, договору поруки ,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 11 січня 2018 року в задоволенні первісного позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсним кредитного договору, та визнання недійсними договорів іпотеки, застави автотранспорту, поруки, укладених в забезпечення даного кредитного договору, задоволено.

Поновлено ОСОБА_1 строк позовної давності для звернення із зустрічним позовом.

Визнано недійсним кредитний договір № Е/V 268 від 21.12.2006 року, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1

Визнано недійсним договір іпотеки від 22.12.2006 року, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 в забезпечення даного кредитного договору .

Визнано недійсним договір застави автотранспорту від 21.12.2006 року, укладений між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_3 в забезпечення даного кредитного договору.

Визнано недійсним договір застави автотранспорту від 21.12.2006 року, укладений між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_2 в забезпечення даного кредитного договору.

Визнано недійсним договір поруки від 21.12.2006 року, укладений між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_2 в забезпечення даного кредитного договору.

Вирішено питання по судовим витратам.

Постановою Львівського апеляційного суду від 28 лютого 2019 року рішення Сокальського районного суду Львівської області від 11 січня 2018 року скасовано та ухвалено нове, яким позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволеночастково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № E/V 268 від 21.12.2206 року: за тілом кредиту в сумі 32 243, 39 доларів США, за відсотками в сумі 14 343, 75 доларів США та пенею в сумі - 374 838, 18 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № E/V 268 від 21.12.2206 року: за тілом кредиту в сумі 356, 16 доларів США, за відсотками в сумі 13, 58 доларів США та пенею в сумі - 70, 20 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмолено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсними кредитного договору, визнання недійсними договору іпотеки, договорів застави автотранспорту, договору поруки, укладених в забезпечення даного кредитного договору - відмовлено.

Вирішено питання по судовим витратам.

20 червня 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду від 28 лютого 2019 року, в якій просили постанову апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстнації.

В касаційній скарзі заявники вказують, що в судовому засіданні 28 лютого 2019 року не були присутні, копіяоскаржуваної постанови апеляційним судом їм не направлялась, а отримали її лише 30 травня 2019 року , тому заявники вважали за необхідне клопотати перед судом про поновлення строку на касаційне оскарження.

На підтвердження вказаного заявниками було надано копію заяви представника відповідача Радик Б.А. до Соколівського районного суду Львівської області про видачу постанови апеляційного суду від 28 лютого 2019 року, з якої вбачається, що отримано постанову 31 травня 2019 року.

Однак, з даної копії заяви не вбачається, чи отримана вона Соколівським районним судом Львівської області, оскільки на ній відсутній штамп вхідної кореспонденції канцелярії суду.

До Єдиного державного реєстру судових рішень постанову Львівського апеляційного суду від 28 лютого 2019 року, зареєстровано 14 березня 2019 року та оприлюднено 18 березня 2019 року.

Доказів того, що копію постанови апеляційного суду заявникам судом апеляційної інстанції не направлялась у період з 18 березня 2019 року по 30 травня 2019 року, а також доказів того, що заявники та їх представник були позбавлені можливості отримати копію вказаної постанови самостійно у цей період до суду касаційної інстанції не надано.

Враховуючи те, що вказані причини пропуску строку на касаційне оскарження не підтверджені належним та допустимим доказами, тому суд касаційної інстанції не може визнати причини пропуску строку поважними та поновити пропущений процесуальний строк за цих обставин.

Згідно із частинами першою, другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сама концепція «поважних причин» не є чіткою, тому для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.

Отже, заявнику необхідно надати належні та допустимі докази на підтвердження поважності причин для поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В переліку доданих до касаційної скарги додатків заявники зазначають квитанцію про сплату судового збору.

Однак, під час розкриття конверту за штрих кодовим ідентифікатором 808, в якому надійшла касаційна скарга, було виявлено відсутність квитанції про сплату судового збору, про що було складено відповідний Акт № 998 від 25 червня 2019 року.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання юридичною особою позовної заяви майнового характеру сума судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру сума судового збору 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» з 01 січня 2017 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1600 грн.

Таким чином, при зверненні з первісним позовом в 2017 році ПАТ КБ «Приватбанк» з урахуванням уточнень до позовної заяви, за подання позовної заяви мав сплатити судовий збір у розмірі 24641,16 грн.

При зверненні з зустрічним позовом в 2017 році ОСОБА_1 за подання позовної заяви, які містять п`ять вимог немайного характеру, мав сплатити судовий збір у розмірі 3200 грн.

Враховуючи вищевказане, за подання касаційної скарги на постанову Львівського апеляційного суду від 28 лютого 2019 року заявники мають сплатити судовий збір в розмірі (3200+24641,16)*200%= 55682,32 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі/Печерський район/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд.055)»; символ звітності банку: 207.

На підтвердження сплати судового збору заявники мають надати до Верховного Суду оригінал документа про сплату судового збору або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону .

Відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного суду від 28 лютого 2019 року залишити без руху.

Роз`яснити заявникам про необхідність усунення вказаних недоліків у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення заявникам ухвали, та пояснити, що якщо заявники не усунутьнедоліки касаційної скарги в зазначений строк, їм буде відмовлено у відкритті касаційного провадження .

Копію ухвали невідкладно надіслати заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. А. Калараш