Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Номер провадження 2/229/359/2019

Справа № 229/760/19

12 червня 2019 року Дружківський міський суд Донецької області

у складі:

головуючої судді Лебеженка В.О.

за участю секретаря

судового засідання Слободкіної Т.І.

представника позивача Довганіча А.М.

відповідача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дружківка в порядку спрощеного позовного провадження у залі суду цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

До Дружківського міського суду Донецької області надійшла позовна заява АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути заборгованість у розмірі 77069,26 грн. за кредитним договором б/н від 29.01.2016 року, яка складається з наступного: 40171,04 грн. заборгованість за кредитом; 32752,06 грн заборгованість про процентам за користування кредитом; штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 3646,16 грн., а також судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг №б/н від 29.01.2016 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 90000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. АТ КБ «Приватбанк`свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Відповідно до п.2.1.1.5.5 договору зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до п.2.1.1.12.1 договору клієнт сплачує банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування. Відповідно до п.2.1.1.12.6.1 договору, клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується згідно «Тарифів банку» на час порушення зобов`язання та може змінюватись у відповідності до п.1.1.3.2.4 договору. У зв`язку з порушенням зобов`язань у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором станом на 23.01.2019 року у розмірі 77069,26 грн., яка складається з наступного: 40171,04 грн. заборгованість за кредитом; 32752,06 грн заборгованість про процентам за користування кредитом; штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 3646,16 грн., а також судові витрати.

26 лютого 2019 року ухвалою суду було прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи призначеного за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В супереч вимогам ст. 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом надати відзив на позовну заяву у встановлений судом строк.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 пояснив, що 29.01.2016 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 90000,00 грн. Станом на 23.01.2019 року у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 77069,26 грн. Після звернення до суду позивача з зазначеним позовом відповідач сплатила частину заборгованості за кредитом у розмірі 10000,00 грн. Просить задовольнити позовні вимоги з урахування останнього платежу відповідача.

У судовому засіданні відповідач частково визнала позовні вимоги та пояснила, що дійсно 29.01.2016 року вона уклала кредитний договір б/н з АТ КБ «Приватбанк» та отримала кредит у розмірі 90000,00 грн. Через тяжке матеріальне становище вона не мала можливості сплачувати за кредитом. Проте, вказує, що після звернення позивача з позовною заявою вона сплатила частину заборгованості за кредитом у розмірі 10000,00 грн. Поряд з цим зазначила, що позивачем безпідставно нараховані штрафи та пеня за прострочення сплати за кредитом, оскільки це суперечить вимогам ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до анкети-заяви від 29.01.2016 року між ОСОБА_1 та АТ КБ "Приватбанк" укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 90000,00 грн. З заяви позичальника вбачається, що ОСОБА_1 погодилася з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Отже, під час розгляду справи було достовірно встановлено, що відповідач отримала кредитні кошти, але зобов`язання щодо їх повернення не виконувала, що також було підтверджено сторонами у судовому засіданні (а.с.9-29).

Правовідносини з приводу надання кредиту регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про банки та банківську діяльність».

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банківським кредитом визнається будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання сплати процентів та інших зборів з такої суми.

Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір.

Відповідно до ч.1 ст.628, ст.629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

На підставі ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідні для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтями 1048, 1049, 1050 ЦК України, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З матеріалів справи суд встановив, що на момент звернення позивача до суду з позовною заявою заборгованість ОСОБА_1 за кредитом становить 40171,04 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за договором б/н від 29.01.2016 року (а.с.6-8).

Водночас, відповідно до довідки/скриншот про останнє погашення кредитної картки НОМЕР_1 , відповідач ОСОБА_1 здійснила поповнення картки 05.02.2019 року у розмірі 10000,00 грн. у терміналі самообслуговування. Даний факт також підтверджений відповідачем, проти чого не заперечує представник позивача.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом підлягають задоволенню у сумі 30171,04 грн. (40171,04 -10000,00) = 30171,04 грн.

З розрахунку заборгованості суд встановив, що під час укладення кредитного договору діяла процента ставка по кредиту в розмірі 37,2%, в подальшому банк збільшив процентну ставку до 74,4 %.

Але суд не погоджується з розміром нарахованих процентів за користування кредиту.

Так, банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», що діють на дату нарахування та викладені на бінківському сайті з розрахунку 365/366 календарних днів на рік (п.2.1.1.12.6 Договору).

Перевіряючи законність підвищення позивачем процентної ставки за користування кредитом, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України, фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Згідно з п. 1.1.3.2.4 Умов Банк має право здійснювати зміну Тарифів та інших умов обслуговування рахунків. При цьому Банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого Кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менш, як за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема, у виписці по Картрахунку згідно п. 1.1.3.1.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів Банк не отримав повідомлення від Клієнта про незгоду із змінами, вважається, що Клієнт прийняв нові умови.

Відповідно до пункту 3 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1155 (далі - Правила), рекомендоване поштове відправлення - це поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок «M»), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку.

Згідно з пунктом 114 Правил, адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - повнолітнім членам сім`ї за умови пред`явлення ними документа, що посвідчує особу.

У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Відповідно до правового висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2315цс16, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника лист про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Дослідивши докази по справі в частині законності підвищення Банком процентної ставки до 74,4 % суд вважає, що позивач не надав суду належних доказів щодо належного повідомлення клієнта про підвищення Банком процентної ставки, що виключає право Банка на викладені дії, а тому його позовні вимоги в частині стягнення процентів з 26.04.2018 (день останнього погашення кредиту) року за процентною ставкою 74,4 % є безпідставними.

Отже, при розрахунку заборгованості за процентами слід використовувати встановлену процентну ставку, що складає 37.2% річних.

Для з`ясування розміру заборгованості по відсоткам за користування кредитом станом на 26.04.2018 року суд вчиняє такі розрахунки.

Заборгованість боржника по тілу кредиту становить 40171,04 грн. Цю суму суд перемножує на 37,2% річних, отриманий результат ділить на 360 днів, передбачених кредитним договором, після чого результат множить на кількість днів прострочення зобов`язання з 26.04.2018 року по 23.01.2019 року (272 днів з розрахунку 360 днів на рік): (40171,04 х 37,2% : 100 ):360 = 41,51 грн.;41,51*272 = 11290,72 грн.

Таким чином, до стягнення з ОСОБА_1 підлягає заборгованість за відсотками за користування кредитом станом на 23.01.2019 року у розмірі 11290,72 грн.

В той же час позивачем безпідставно нараховані відповідачу пеня та штрафи, як особі, яка зареєстрована у населеному пункті (м. Дружківка Донецької області), де проводилась антитерористична операція. Ці дії суперечать вимогам ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що пеня нарахована всупереч вищевказаним вимогам Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Таким чином суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 41461,76 грн., а саме: заборгованість за кредитом 30171,04 гривень; заборгованість по процентам за користування кредитом 11290,72 грн.

Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у сумі 1033,46 грн.

В задоволенні решти позову суд вважає за необхідне відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 13, 76-80, 89, ст.141, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (, адреса: 01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1Д) заборгованість за кредитним договором б/н від 29.01.2016 року станом на 23.01.2019 року у сумі 41461 (сорок одна тисяча чотириста шістдесят одна) грн. 76 коп., з яких: 30171 (тридцять тисяч сто сімдесят одна) грн. 04 коп. тіло кредиту; 11290 (одинадцять тисяч двісті дев`яносто) грн. 72 коп нараховано відсотків за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (, адреса: 01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1Д) судові витрати за сплату судового збору у розмірі 1033 (тисяча тридцять три) грн. 46 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Дружківський міський суд протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення складені в нарадчій кімнаті 12 червня 2019 року.

Повний текст рішення складено 18 червня 2019 року.

Суддя: В.О.Лебеженко