Номер провадження: 22-ц/813/4344/19
Головуючий у першій інстанції Абухін Р. Д.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Кравця Ю.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал»,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 лютого 2019 року у складі судді Абухіна Р.Д.,

встановив:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, який в подальшому уточнила, просила суд зняти з неї платежі, які нараховуються як борги на ім`я ОСОБА_2 за адресою власності позивача: АДРЕСА_1 та скасувати дані платежі; стягнути з відповідача на її користь суму моральної шкоди в розмірі 25000 грн.

Позов обґрунтовано тим, що з 16.02.2000 року ОСОБА_1 являється власником квартири АДРЕСА_2 та, відповідно до договору на послуги водопостачання та водовідведення є споживачем послуг.

Відповідачем надсилались рахунки про сплату послуг на ім`я споживача - ОСОБА_2 та вимоги про сплату великої суми боргу.

Позивач вважає, що оскільки ОСОБА_2 не є та не був власником квартири, в якій проживає позивач її права та інтереси як власника житла, як споживача послуг щодо водопостачання та водовідведення порушуються, оскільки вона не має належної інформації від відповідача за надані особисто їй послуги по сплаті за отримані послуги щодо водопостачання та водовідведення.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04 лютого 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог, оскільки позивач не зверталась до відповідача зі зверненнями стосовно переоформлення особового рахунку на оплату послуг водокористування у зв`язку з набуттям права власності на квартиру за даною адресою та укладення договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення.

Зазначене рішення суду оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_1 В скарзі з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення, ухвалення нового рішення про задоволення її позову.

Основними доводами апеляційної скарги є незгода з висновками суду першої інстанції щодо встановленого факту, що ОСОБА_3 став власником квартири 16.11.1994 року та у 2008 році надав заяву до філії «Інфоксводоканал», та йому відкрито особистий рахунок. Позивач заперечує проти встановленого судом факту, оскільки власником квартири АДРЕСА_2 з 2000 року є вона, ОСОБА_1 , тому наполягає на задоволенні її позовних вимог.

На апеляційну скаргу ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» подало відзив, яким зазначає, що дані стосовно рахунку та даних ОСОБА_3 відповідачу надало КП «ЖКС Фонтанське», інших даних стосовно споживача у ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» немає. Договір про надання послуг водопостачання та водовідведення ОСОБА_1 не укладала, із зверненням стосовно переоформлення особового рахунку до відповідача не зверталась.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 269 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справа за даною категорією відноситься до переліку справ, які підлягають розгляду у порядку спрощеного провадження, оскільки ціна позову у справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як було зазначено в позовній заяві 25000 грн. (на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції 192100 грн.), тому відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, п. 1 ч. 4 ст. 274, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, підлягає розгляду апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень викладених у відзиву, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що рішенням Одеської міської ради від 05.04.2007 року №1173-V «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг» ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» з 01.01.2008 року було визначено виконавцем послуг з водопостачання та водовідведення у житловому фонді комунальної власності (а.с.57).

При переході на прямі розрахунки з мешканцями багатоквартирних будинків територіальної громади м. Одеси, розташованих в Приморському районі м. Одеси, КП «ЖКС Фонтанський» надало відповідачу інформацію щодо нарахування за послуги водопостачання та водовідведення по особовому рахунку № НОМЕР_1 відкритому на гр. ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , по якому з 01.07.2008 року нарахування за послуги водопостачання та водовідведення здійснювалися та здійснюються за нормативами (нормами) споживання, затвердженими відповідно до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 27.11.2003 року №675 «Про впорядкування розрахунків за спожиті послуги водопостачання та затвердження експлуатаційних норм споживання» та рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 25.02.2010 року №30 «Про внесення доповнень до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 15.02.1992 року №63 «Про впорядкування експлуатації та користування системами комунального водопроводу та каналізації м. Одеси», що підтверджується довідкою з особового рахунку споживача ОСОБА_3 (а.с.58).

Судом першої інстанції було витребувано із КП «ЖКС «Фонтанський» належним чином завірені копії правовстановлюючих документів, на підставі яких у КП «ЖКС «Фонтанський» було відкрито особовий рахунок на користування послугами водопостачання та водовідведення на ім`я ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 та відповідно до рішення Одеської міської ради від 05.04.2007 року №1173-V «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг» 01.07.2008 року передано ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» та належним чином завірену копію заяви ОСОБА_3 про відкриття особистого рахунку на послуги водокористування, за адресою: АДРЕСА_1 .

З довідки дільниці №7 КП «ЖКС «Фонтанський» вбачається, що особовий рахунок було відкрито на ім`я ОСОБА_4 згідно обмінного ордеру від 03.03.1989 року, яка 19.07.1994 року її приватизувала.

З 16.11.1994 року власником квартири АДРЕСА_2 став ОСОБА_3 згідно договору дарування.

З матеріалів справи також вбачається, що позивач з 16.02.2000 року є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 16.02.2000 року, посвідченого Савіною К.П., державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-ІV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-ІV споживач фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу, а згідно ч. 1, ч.2 ст. 19 цього ж закону - відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 12, 13, 81, 89 ЦПК України).

Оскільки ОСОБА_1 не зверталась до ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» стосовно переоформлення особового рахунку на оплату послуг водокористування у зв`язку з набуттям права власності на квартиру за даною адресою та укладення договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення, суд першої інстанції, з`ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відмови ОСОБА_1 у задоволенні позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення прав апелянта є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

Судове рішення містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи, та обґрунтування щодо кожного доводу сторін по суті позову, що є складовою вимогою частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 263, 375 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 13 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України є малозначна, тому у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України в касаційному порядку оскарженню не підлягає крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 268, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 лютого 2019 рокузалишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 26.06.2019 року.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді О.С.Комлева

Ю.І.Кравець