П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2019 року місто Київ

справа № 753/4361/17

провадження №22-ц/824/4751/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Станішевської Б.В.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Дочірнє підприємство «Клінічний санаторій імені І.М. Пирогова»

Закритого акціонерного товариства лікувально - оздоровчих закладів

профспілок України «Укрпрофздравиця»

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Сінкевич Олександром Григоровичем,

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 9 січня 2019 року, постановлене у складі судді Коренюк А.М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Дочірнє підприємство «Клінічний санаторій імені І.М. Пирогова» Закритого акціонерного товариства лікувально - оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофздравиця» про визнання дій та бездіяльності незаконними, стягнення матеріальних збитків та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У березня 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до ДП «Клінічний санаторій імені І.М. Пирогова» ЗАТ лікувально - оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофздравиця» про визнання дій та бездіяльності незаконними, стягнення матеріальних збитків та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що вона у період з 15 по28 вересня 2015 року перебувала на оздоровленні в клінічному санаторії імені І.М. Пирогова.

28 вересня 2015 року під час отримання чергової процедури у водолікувальному відділенні санаторію, вона посковзнулась та отримала складну травму правової руки, у вигляді закритого перелому великого горбка правої плечової кістки з незначним зміщенням уламків і розривом акроміально - ключичного зчленування з правого боку та перелому кісток щелепно - лицьового скелету. Ушкодження здоров`я вона отримала під час змушеного переривання процедури, у процедурному кабінеті були відсутні гумові килимки, наявність води на підлозі, яка не була прибрана працівниками санаторію, стала причиною її падіння. Крім того, посилалась на те, що медичною сестрою були порушені вимоги Інструкції з охорони праці для медичної сестри процедурного кабінету, а саме під час проведення процедури вона залишалася без нагляду медичного персоналу.

Зазначала, що після отримання травми їй не було надано кваліфіковану першу медичну допомогу з боку працівників санаторію, тому позивач була вимушена, за власні кошти поїхати до м. Києва для отримання належної медичної допомоги, де їй була проведена операція на руці.

Стан її здоров`я значно погіршився, відбулось зниження функції дельтовидного м`язу на 60% та посттравматичного ураження правого серединного нерву, обумовлені закритим переломом хірургічної шийки правої плечової кістки зі зміщенням, посттравматичний артроз правого плечового суглобу.

Крім того, внаслідок отриманої травми вона зазнала фізичного болю та душевних страждань, чим їй заподіяно моральної шкоди.

Посилалась на зазначені обставини, просила: - визнати протиправними дії відповідача, що призвели до отримання нею тяжких травм, а також ненадання їй після травмування першої медичної допомоги у повному обсязі;- визнати бездіяльність відповідача щодо не проведення розслідування нещасного випадку, який стався 28 вересня 2015 року;- стягнути з відповідача на її користь майнову шкоду, яка складається із витрат на лікування ві отриманих нею травм в розмірі 289 640 грн. та моральну шкоду у розмірі 600 000 грн., яка була завдана їй внаслідок отримання травм в санаторії.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 9 січня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволені частково. Визнано бездіяльність Дочірнього підприємство «Клінічний санаторій імені І.М. Пирогова» Закритого акціонерного товариства лікувально - оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофздравиця» щодо не проведення розслідування нещасного випадку, який мав місце 28 вересня 2015 року, за фактом отриманих травм ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в приміщенні санаторію Дочірнього підприємство «Клінічний санаторій імені І.М. Пирогова» Закритого акціонерного товариства лікувально - оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофздравиця», - незаконною.

В решті вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Сінкевич О.Г. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволені позову про стягнення з відповідача на користь позивача майнової та моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначив, що суд першої інстанції не повно з`ясував обставини справи, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, та порушив норми матеріального та процесуального права. Вважає, що позивач надала належні докази доведення численних порушень відповідача, що призвели до отримання нею травм, та заподіяння їй матеріальної та моральної шкоди. Суд першої інстанції проігнорував факт, що лікувальну діяльність в санаторії здійснювала особа, яка не мала на це права, що стало наслідком отримання позивачем значних травм. Вважає, що висновок фахівця № 10 в галузі судово - медичної експертизи ґрунтується на припущеннях щодо її стану здоров`я, та є недопустимим доказом. Зазначає, що позивачем було надано клопотання суду про недопустимість доказів, яке не було розглянуто, чим порушено вимоги ч. 10 ст. 197 ЦПК України. Позиція суду є дискримінаційною щодо позивачки за ознакою інвалідності.

До суду надійшов відзив від представника відповідача - адвоката Тодорич І.В., яка просила апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення першої інстанції без змін. Вважає, доводи позивача ґрунтуються лише на припущеннях, що не підтверджується матеріалами справи. Суд першої інстанції дослідив всі надані докази та ухвалив законне та обґрунтоване рішення. На думку представника відповідача, твердження позивача, що лікувальну діяльність в санаторії здійснювала особа, яка не мала на це права, є неправдивим, оскільки молодша медсестра ОСОБА_2 не проводила ніяких фізіотерапевтичних процедур, вона лише готувала місце для проведення такої процедури що відповідає її посадовій інструкції.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала і просила її задовольнити.

Представник відповідача - адвокат Харіна Т.Г. проти доводів апеляційної скарги заперечувала і просила рішення як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що позивачка ОСОБА_1 , 1959 року народження, є інвалідом II-ї групи загального захворювання безстроково, потерпілою I-ї категорії від наслідків аварії на ЧАЕС, перебувала на оздоровленні в клінічному санаторії імені І.М. Пирогова у період з 15 по 28 вересня 2015 року по путівці, наданій Управлінням праці та соціального захисту населення Дарницької районної у м.Києві державної адміністрації.

У виписці з історії хвороби ОСОБА_1 Одеського відділення санаторію імені І.М. Пирогова, курорт «Куяльник» міститься запис в графі «супутній діагноз» - «закритий перелом Б/Бугорка правої плечової кістки» в графі «рекомендації» - записи - «травмована 28 вересня 2015 року», «нагляд травматолога за місцем проживання». З 5 по 19 жовтня 2015 року ОСОБА_1 була поміщена до стаціонарного відділення лікарні швидкої допомоги м.Києва з аналогічним діагнозом та їй проведена операція з вживленням хірургічних шунтів до правої плечової кістки, що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_1 № 26447 травматологічного відділення № 1.

Відповідачем не проведено розслідування нещасного випадку невиробничого характеру, який мав місце 28 вересня 2015 року за фактом отриманих травм ОСОБА_1 в приміщенні санаторію Дочірнього підприємства «Клінічний санаторій імені І.М. Пирогова» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофздравниця».

Крім того, судом установлено, що сторони перебували у правовідносинах згідно надання/отримання послуг санаторно-курортного оздоровлення.

Позивачкою не надано належних та допустимих доказів вини відповідача, які призвели до її травмування - результати розслідування нещасного випадку, за наслідками якого їй могли б бути завдані матеріальні збитки та моральна шкода, оцінені нею в загальній сумі 689640 грн..

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що зважаючи на недотримання уповноваженою особою відповідача вимог щодо необхідності розслідування нещасного випадку невиробничого характеру в приміщенні санаторію, та його наслідків, суд позбавлений можливості пов`язувати отримані позивачкою тілесні ушкодження з виною відповідача. Оскільки вимоги позивача, а саме визнання дій відповідача, що призвели до отримання позивачкою тяжких травм, - протиправними, стягнення матеріальних збитків та відшкодування моральної шкоди, можуть бути лише похідними за наслідками проведеного розслідування нещасного випадку, тому суд їх вважав передчасними, зважаючи на відсутність вказаного доказу.

Крім того, суд виходив із того, що позивачем не доведений факт відмови відповідачем у наданні першої медичної допомоги, при цьому самим позивачем визнаний факт надання їй медичним персоналом санаторію такої допомоги, від якої вона в добровільному порядку відмовилась, надавши їй негативну оцінку, й виїхала із санаторію до м.Києва, де на її думку, їй мали надати належну медичну допомогу. При цьому суд вважав, що вимоги позивача не конкретизовані, а саме позивачем не обґрунтовано й не зазначено в прохальній частині вимог, в якому саме повному обсязі мала б бути надана позивачу перша медична допомога.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що зважаючи на відсутність висновків розслідування нещасного випадку, доказів, наданих позивачем, й відповідачем - висновку фахівця № 10 в галузі судово-медичної експертизи, проведеного на підставі письмового звернення директора ДП «Клінічний санаторій імені І.М.Пирогова» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофздравниця», відсутності проведеної судово-медичної експертизи щодо отриманих позивачкою травм та можливості їх пов' язування із погіршенням її стану здоров`я та дійсний стан її здоров`я, причини падіння й втрата свідомості позивачки, інші питання щодо об`єктивного вирішення даного спору, про проведення якої позивач до суду не зверталась, суд в об`ємі наданих сторонами доказів, приймає до уваги даний висновок фахівця в галузі судово-медичної експертизи, може припускати, що зважаючи на загальний стан здоров`я, на який позивачка посилається, - перенесені два інсульти та один інфаркт, мимовільне падіння з положення стоячи на ногах з висоти власного зросту на руку із втратою свідомості, за наслідками якого позивачка й отримала тілесні ушкодження, міг спричинити їй загальний стан здоров`я Проте, на такі питання має надати відповідь судово-медична експертиза, щодо призначення якої ані позивачка, ані її два представники до суду з відповідним клопотанням не звертались.

Рішення суду першої інстанції оскаржується в частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а тому в іншій частині апеляційним судом не переглядається.

З висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди повністю погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст..1166 ЦК України майнова, шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі собою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди Акт завдання шкоди поділяється на такі складові елементи: а) протиправна поведінка особи; б) настання шкоди; в) причинний зв`язок між двома першими елементами; в) вина завдавача шкоди.

За загальним правилом, вина заподіювача шкоди презумується, аж допоки він не доведе свою невинуватість.

Установлено, що ОСОБА_1 перебувала на оздоровленні в Клінічному санаторії імені І.М. Пирогова у період з 15 вересня 2015 року по 28 вересня 2015 року.

28 вересня 2015 року ОСОБА_1 упала в процедурному кабінеті лікувально- профілактичного закладу під час лікувальної процедури рапних ванн, під час процедур була залишена без нагляду медичного працівника, отримала травму у вигляді закритого перелому б/бугорка правої плечової кістки.

Факт отримання ОСОБА_1 травми не оспорюється відповідачем та підтверджуються наявними у справі документами, а саме висновком лікаря рентгенолога санаторію ім..Пирогова від 28 вересня 2015 року про те, що у ОСОБА_1 виявлено травматичне ушкодження плечової кістки на рівні шийки - перелом (а.с.80 т.1), випискою із медичної карти стаціонарного хворого травматологічного відділення, в який зазначено про те, що ОСОБА_1 поступила 5 жовтня 2015 року з діагнозом: закритий перелом хірургічної правої плечової кістки і зміщенням, що сталося внаслідок побутової травми, яка мала місце 28 вересня 2015 року ( а.с.37 т.1).

Разом з тим, суд вважає недоведеним, що внаслідок падіння, що мало місце 28 вересня 2015 року під час проведення лікувальної процедури у санаторії ім..Пирогова, ОСОБА_1 отримала травму у вигляді перелому кістки лицевого черепу. Множинні поєднані переломи кістки лицевого черепу були виявлені у ОСОБА_1 під час лікування у неврологічному відділенні КМКЛ № 1 у листопаді 2015 року, що підтверджується випискою з історії хвороби, в якій не міститься жодних згадок про те, що таку травму позивачка отримала в санаторії (Куяльник). (т.1 а.с.64). Інших доказів ні підтвердження отримання травми у вигляді перелому кістки лицевого черепу під час падіння ОСОБА_1 ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надала.

Належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності вини працівників, які проводять фізіотерапевтичні процедури, у заподіянні ОСОБА_1 шкоди, пов`язаної з ушкодженням здоров`я, відповідачем, у передбаченому ст.ст.12, 81 ЦПК України порядку, суду не надано.

Порушення санаторно - курортного відбору, відсутність у картці ОСОБА_1 важливих обстежень (ЕКГ) , на що посилався директор санаторію у відповіді від 11 лютого 2016 року на претензію ОСОБА_1 , як на підставу відсутності вини у падінні позивачки, не дають підстав уважати, що в діях відповідача відсутня вина, оскільки ОСОБА_1 була оформлена на лікування до санаторію, оглянута лікарям по прибуттю до санаторію і будь-яких зауважень з приводу неможливості перебування позивачки у санаторію у медичній картці не зазначено.( т.1 а.с.14-17)

Наданий відповідачем до матеріалів справи висновок фахівця в галузі судово-медичної експертизи № 10 від 9 листопада 2017 року щодо наявності причинно-наслідкового зв`язку між даними падіння і погіршенням стану здоров`я у ОСОБА_1 не може бути визнаний достовірним доказом. Так у висновку зазначено про те, що наявні хронічні захворювання та їх наслідки з боку центральної нервової системи у ОСОБА_1 , супроводжуються запамороченням ( згідно скарг хворої - інваліда) і, могли видко викликати зміну свідомості, що теоретично могло зумовити зазначене вище падіння на руку Якщо врахувати, що падіння на руку (із закритим переломом великого горбка правової плечової кістки з незначним зміщенням уламків та розривом акроміально-ключичного зчленування справа) могло бути обумовлене раптовим погіршенням стану здоров`я хворої на тлі хронічних захворювань і їх наслідків, тоді, отже, між даними падіння і погіршенням стану здоров`я у ОСОБА_1 є причинний зв`язок.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, оскільки висновок ґрунтується на припущеннях, то він не може бути прийнятий як належний, достовірний доказ на підтвердження відсутності вини відповідача у заподіянні позивачу шкоди .

ОСОБА_1 знаходилась на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні № 1 КМКЛШМД у період з 5 жовтня 2015 року по 19 жовтня 2015 року з діагнозом: закритий перелом хірургічної шийки правої плечової кістки зі зміщенням уламків. 7 жовтня 2015 року виконана операція : МОС хірургічної шийки правої плечової кістки LCP пластиною та гвинтами. Під час проведення оперативного втручання було використано: набір імплантів для остеосинтезу кісточки - 1 шт., вартість яких складає 9600 грн., та був придбаний за власні кошти ОСОБА_1 . Ці обставини підтверджуються випискою із медичної карти стаціонарного хворого ( т.1 а.с.37), квитанцією від 7 жовтня 2015 року про придбання ОСОБА_1 вартості імплантів ( т.1 а.с.22), а також листом Головного лікаря Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги від 26 червня 2017 року, в якому міститься зазначена інформація.

Крім того, у листі Головного лікаря Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги від 26 червня 2017 року також зазначено про те, що з історії хвороби № 26447 та листка лікарських призначень під час лікування, пацієнтка ОСОБА_1 отримала лікарські засоби та вироби медичного призначення, придбані за власні кошти ( а.с.172 т.1).

Зважаючи на надані позивачем до матеріалів справи квитанції про придбання лікарських засобів, що відносяться до періоду перебування ОСОБА_1 у травматологічному відділенні №1 КМКЛШМД, товарний чек від 5 жовтня 2015 року, видаткову накладну від 9 жовтня 2015 року. слід дійти висновку, що позивачем витрачено грошові кошти в сумі 5653 грн.67 коп. ( т.1 а.с.21, 24, 26, 27).

Сам по собі факт перебування позивачки ОСОБА_1 на лікуванні у Київський міський клінічній лікарні у період з 9 листопада 2015 року по 24 листопада 2015 року (неврологічне відділення), з 3 лютого 2017 року по 15 лютого 2017 року (неврологічне відділення), що підтверджується виписками з історії хвороби, не дає підстав уважати, що позивачка знаходилась на лікуванні саме у зв`язку з отриманою 28 вересня 2015 року травмою, несла витрати, пов`язані з перебуванням у лікарні, а також на придбання медичних препаратів необхідних для лікування хвороб, які безпосередньо пов`язані з отриманою травмою.(т.1 а.с.64, 167-168).

Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження понесених нею витрат на проведення МРТ, масажу плечового суглобу, на операцію по видаленню імпланта. Також позивачем не надано доказів на підтвердження того, що між отриманою у санаторії травмою та необхідністю виконання зубопротезування, на що мають бути витрачені кошти в сумі 54000 грн., є причинно-наслідковий зв`язок.

Не можна вважати належними та допустимими доказами, що підтверджують понесені позивачем витрати на транспортні послуги, надані позивачем розписки, які начебто надавали ці послуги.

Не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідача шкоди, розрахованої на підставі ст.1195 ЦК України, оскільки дана норма, на правовідносини, які виникли між сторонами, не поширюється.

Таким чином, розмір матеріальної шкоди, яка полягає у витратах, що зробила позивачка для відновлення свого стану здоров`я, та, які доведені останньою належними та допустимими доказами, становить 15235 грн.67 коп.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначення розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п.9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Обґрунтовуючи вимоги в частині моральної шкоди, позивачка ОСОБА_1 посилалась на те, що наслідком отриманої у лікувальному закладі відповідача травми стала тривала депресія, викликана постійним болем, відсутністю нормального сну,, боргами, які вона змушена булла брати для оплати лікування, відсутності можливості здійснювати повне самообслуговування, вести соціальне життя. Крім того, посилалась на те, що моральна шкода полягає у втраті здоров`я, постійному виснажливому болю, стражданнях від болю, значного погіршення загального стану фізичної та психічного здоров`я, у душевних стражданнях від відсутності надії на покращення, від обмеження соціального життя, від втрати можливості займатися улюбленими справами. Розмір моральної шкоди позивачка оцінила в 600000 грн.

Суд, оцінивши надані позивачем докази, вважає, що справді у ОСОБА_1 мали місце моральні страждання, спричинені травмою, оперативне втручання, розлад здоров`я, вимушені зміни у житті позивачки.

Але, виходячи з доведеності позивачем позовних вимог, принципів розумності, справедливості, суд вважає , що заявлений позивачкою розмір моральної шкоди є завищеним, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 грн.

За таких обставин рішення Дарницького районного суду м.Києва від 9 січня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Сінкевич Олександром Григоровичем, - задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 9 січня 2019 року - в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Клінічний санаторій імені І.М. Пирогова» Закритого акціонерного товариства лікувально - оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофздравиця» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення наступного змісту.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Клінічний санаторій імені І.М. Пирогова» Закритого акціонерного товариства лікувально - оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофздравиця» на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 15235 грн.67 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди - 50000 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 26 червня 2019 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус