БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/446/19
Провадження № 2/497/424/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

21.06.2019 рокуБолградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кравцової А.В.,

секретар судового засідання Бекметова Х.В.,

розглянувши за відсутністю сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болград цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Акціонерного товариства "Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

25.03.2019 року представник позивача АТ КБ ПРИВАТБАНК звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №б/н від 29.11.2012р. в сумі 12302,24 грн., та судових витрат в розмірі сплаченого позивачем судового збору 1921грн., посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що відповідач добровільно не виконує зобов`язань за вказаним кредитним договором, надавши відповідні докази, а також докази оплачених судових витрат.

Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, до суду не з`явився, не надав суду заперечень або пояснень щодо предмету та підстав позову.

Представник позивача надав суду заяву, якою підтримав позовні вимоги, просив суд розглянути справу за його відсутністю, задовольнивши позов в повному обсязі, погоджуючись на ухвалення судом рішення заочно, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Судом обґрунтовано ухвалено, що справа підлягає розгляду у заочному порядку.

Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що справа підлягає заочному розгляду, а позовні вимоги задоволенню не підлягають за наступних підстав.

Згідно матеріалів, наданих суду позивачем, 29.11.2012 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 1900грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на це, підписавши Заяву разом з Умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою між ним та Банком, що, згідно Договору, підтверджується його підписом у заяві. При укладанні Договору, сторони керувались ч.1ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же термін.

Статтею 599 ЦК України регламентовано, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст.526,527,530 цього ж Кодексу - що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

На твердження позивача, у порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконував ніяким чином. Представник позивача стверджує, що відповідач не виконує своїх зобов`язань за договором зі своєчасного повернення коштів, внаслідок чого в нього станом на 04.03.2019 року виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 28733,72 грн., з яких: 0грн. заборгованість за тілом кредиту, 1718,88 - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 7271,35 - нараховано пені за прострочення зобов`язань; 0грн. - нараховано заборгованість за відсотками, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500грн. штраф (фіксована частина); 562,01грн. штраф (процентна складова), відповідно до умов договору, надавши суду докази на підтвердження своїх доводів.

Відповідач не надав суду доказів щодо виконання ним умов договору в повному обсязі повернення кредитних коштів, а також не надав будь-яких пояснень щодо виконання своїх зобов`язань перед позивачем, та пояснень щодо предмету і підстав позову, також не заявляв клопотання щодо застосування стосовно його заборгованості перед позивачем строку позовної чи спеціальної давності.

Згідно ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України регламентується недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання; відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. При цьому відповідач, як сторона кредитного договору, зобов`язаний повернути позивачу одержаний кредит та сплатити відсотки (ч.1ст.1054 ЦК України), а відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 81, її ч.ч.1,6,7 ЦПК України, визначено, що Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Представник позивача стверджував у позові, що позивач виявив бажання розгляду справу у спрощеному провадженні, юридична спеціальність представника дає підстави стверджувати, що він обізнаний з вимогою Закону надавати суду обїєктивні та обгрунтовані докази та порядок спрощеного провадження без виклику сторін. У даному випадку судом ухвалено рішення про виклик відповідача та повідомлення позивача про дату й розгляд справи - двічі. З огляду на відсутність відповідача суд все ж-таки позбавлений можливості вислухати його пояснення, тому усунути прогалину у відомостях і доказах щодо об`єктивності та законності позовних вимог суд також, у даному випадку, позбавлений.

Посилаючись в обґрунтування вимог на існування в позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 0грн. та за відсотками - 0 грн., представник позивача недобросовісно поставився до викладення інших пояснень - звідки взявся такий юридичний термін як "заборгованість за простроченим тілом кредиту" наряду з зазначеною ним нульовою заборгованістю за тілом кредиту, - не надавши пояснень та належних доказів існування у відповідача заборгованості перед позивачем, що складається з інших складових (можливо заборгованість вже стягувалася, відбулося часткове погашення, тощо) - представник у позові не вказав такі підстави. Доданий до позову у додатках "розрахунок заборгованості" не є доказом, а є лише його розрахунком на суб`єктивний розсуд представника позивача, який не підтверджений іншими доказами.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відомості і докази, надані позивачем на підтвердження вимог позову, - є неналежними та такими, що не доводять в повній мірі наявність заборгованості відповідача перед позивачем, що тягне за собою безумовну відмову у задоволенні позову.

У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд, під час розгляду справи, має безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження у судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення (стаття 229 ЦПК України).

Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України.

Відповідач знехтував своїм правом щодо подання суду доказів та можливого доведення перед судом їх переконливості, але й позивачем надано суду докази, що є недостатніми, та такими, що не доводять позовних вимог.

За викладених обставин суд дійшов висновку, що вимоги позивача, викладені у вищевказаному позові - про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають у зв`язку з недоведеністю, оскільки гуртуються на наданих суду неповних відомостях і не підтверджені належними доказами.

Дійшовши висновку про відсутність підстав для задоволення позову, суд не вбачає підстав й для стягнення судових витрат.

Керуючись ст.ст.12,76-89,263-265,280-284,354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні позову Акціонерного товариства "Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заочне рішення суду може бути переглянуте Болградським районним судом Одеської області за заявою відповідача, яка подається до канцелярії суду особисто відповідачем чи його представником, або надсилається ними поштою на адресу суду.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі (якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки) повністю або частково шляхом подання до Одеського апеляційного суду апеляційної скарги у письмовій формі з дотриманням вимог ст.356 ЦПК України, - протягом тридцяти днів з дня його проголошення; учасником справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - з дня отримання копії повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску й з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 21.06.2019 року.

Суддя А.В. Кравцова