Справа № 175/1748/18
Провадження № 2/175/559/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 червня 2019 року смт. Слобожанське
Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Новік Л.М.,
за участю секретаря Сапай О.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,-
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є власником земельних ділянок за адресою АДРЕСА_1 кадастрові номери: НОМЕР_1 та НОМЕР_2 . земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_2 належить їй на підставі Рішення Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 15 грудня 2017 року, право власності якої зареєстровано приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу. Поряд з даними земельними ділянками розташовані земельні ділянки відповідача ОСОБА_2 .
Відповідач порушила межі належної позивачу земельної ділянки, побудувавши на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_2 паркан, повністю заблокувавши позивачу доступ до неї.
До початку відкритого судового засідання представник позивача надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку у відповідності до ст. 130 ЦПК України, що підтверджується поштовими відправленнями, що повернулися за закінченням терміну зберігання (а.с.14), а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Відзив на позов від відповідача до суду не надходив.
Відповідно до ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Враховуючи вимоги ст. 128 ЦПК України, ОСОБА_2 є такою, що належним чином повідомлена про слухання справи, та у наданий судом строк та станом на 13 червня 2019 року відзив на позов не подавала, будь-яких клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідність ч.8 ст.178 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.
Як вбачається із матеріалів цивільної справи, відповідно до Рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність та затвердження адреси земельної ділянки затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 площею 0,0143 га (кадастровий номер НОМЕР_2 ) для ведення особистого селянського господарства в межах населеного пункту, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та території Обухівської селищної ради.
Згідно Акту обстеження земельної ділянки від 25 квітня 2018 року складеного комісією, яка складається з депутату селищної ради ОСОБА_3 , заступника селищного голови Семко М.Д, землевпорядника селищної ради Клименко ОСОБА_4 .М ОСОБА_5 , вбачається що було проведено обстеження земельної ділянки, яка знаходиться в межах АДРЕСА_1 селищної ради АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , однак доступ до зазначеної земельної ділянки обмежено, у зв`язку з тим, що її огороджено парканом, який примикає до земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , про комісійний вихід належним чином було повідомлено в газеті «Днепр печерний» від 17.04.2018 року. Комісія вважає за необхідне власникам домоволодіння домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 привести земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_2 ) у стан відповідний до чинного законодавства шляхом демонтажу встановленого паркану. (а.с.5).
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.
Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним. З вказаною нормою кореспондуються положення ст. 358 ЦК України, ст. 150 ЖК України.
Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власник майна відповідно до ст.ст. 317, 319, 325, 383 ЦК України має право володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому на праві приватної власності майном на свій розсуд та вчиняти будь-які дії щодо свого майна, які не суперечать закону.
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів (ст. 152 ч.3 ЗК України).
Статтею 153 ЗК України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно з п.33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із того, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.
На підставі викладеного судом встановлено, що ОСОБА_2 , яка є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 селищної АДРЕСА_1 , чиняться перешкоди в користуванні земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом встановлення паркану, який обмежує доступ до земельної ділянки позивача, а тому суд вважає, що є підстави для задоволення позову ОСОБА_1 , необхідно усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 селищної АДРЕСА_1 області шляхом знесення частини паркану відповідачем, що знаходиться на земельній ділянці позивача.
Згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача також слід стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 704,80 грн.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 79, 133, 141, 209, 210, 228, 258, 259, 265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України; ст. ст. 152, 153 ЗК України, ст. ст. 316, 319, 321, 391 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою задовольнити.
Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) земельною ділянкою, яка має реєстраційний номер НОМЕР_4 (кадастровий номер - НОМЕР_2 ), розташована за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 0,0143 га, шляхом знесення частини паркану, що знаходиться на даній земельній ділянці.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати в сумі 704,80 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи, яким повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Л.М.Новік