Справа № 2-1863/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2019 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Дикаленко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі заяву представника Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», заінтересовані особи філія Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» у Кіровському районі м.Дніпропетровська, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання,

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена заява представника Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», в якій зазначено, що 15.09.2011 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська було видано виконавчі листи по цивільній справі №2-1863/11 за позовом 01.08.2016 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська було видано виконавчі листи у цивільній справі №2-1828/11 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» у Кіровському районі м.Дніпропетровська, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно довідки Гайсинського районного ВДВС ГТУЮ у Вінницькій області від 22.04.2019 року виконавчі провадження №29657512, №29657549, №29657576 завершено, виконавчі листи повернуто стягувачу. Проте, оригінали виконавчих листів з виконавчої служби до банку не надходили. З огляду на це, посилаючись на втрату виконавчих листів та невстановлення їх місцезнаходження, заявник просив видати дублікати виконавчих листів та поновити строк для їх пред`явлення до виконання.

В наданій заяви представник Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», який звернувся з заявою, просив розглядати її за його відсутності, зазначивши про підтримання заяви.

Заінтересована особа ОСОБА_1 , в поданій заяві просив відмовити в задоволенні заяви представника банку. В обґрунтування заперечень посилався на те, що за доводами заяви виконавчі листи були втрачені при поверненні до банку з виконавчої служби. Одночасно, заявник стверджує, що виконавчі листи було втрачено при підготовці їх направлення до виконавчої служби. Надання банком постанов про повернення виконавчих листів стягувачеві, які могли надійти виключно з самими виконавчими листами, свідчить про те, що останні не втрачались. Згідно реєстру виконавчих проваджень, виконавчі провадження №29657512, №29657549, №29657576 закрито 03.05.2012 року. До 03.05.2015 року виконавчі листи повторно не пред`являлись. Крім того, зазначив, що рішення суду було частково виконано та в рахунок погашення боргу за кредитним договором від 07.03.2008 року було вилучено в рахунок погашення боргу автомобіль, а борг за кредитним договором від 17.04.2008 року ним було погашено в повному обсязі в сумі 13540 грн. 87 коп.. шляхом проведення реструктуризації боргу в 2012 році та сплати заборгованості. Таким чином видача дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для їх пред`явлення, призведе до повторного стягнення з нього грошових коштів.

Інші заінтересовані особи до суду за викликами повторно не з`явились, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Перевіривши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів цивільної справи №2-1863/11, що заочним рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 15.04.2011 року було частково задоволено позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» у Кіровському районі м.Дніпропетровська, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вказане заочне рішення не оскаржувалось та набрало законної сили в загальному порядку.

На виконання судового рішення Кіровським районним судом м.Дніпропетровська було видано виконавчі листи, які банком було пред`явлено для примусового виконання до ВДВС Гайсинського районного управління юстиції у Вінницькій області, де постановами державного виконавця від 07.11.2011 року було відкрито виконавчі провадження №29657512, №29657549, №29657576.

Постановами державного виконавця від 03.05.2012 року виконавчі листи було повернуто стягувачу на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», в зв`язку з неможливістю стягнення через відсутність майна боржника.

Згідно ч.ч.1,2 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, що діяв на момент ухвалення рішення та видачі виконавчих листів, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Статтею 23 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV визначено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Відповідно до ч.5 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст.22 цього Закону.

Згідно пп.17.4 п.1 розділу ХІІІ ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ діючого ЦПК України встановлено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Відповідно до ч.1 ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» в діючий редакції стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справу «Пономарьов проти України» (№3236/03) 03.04.2008 року, установив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (пункт 41 рішення).

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Водночас кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

При цьому ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом, виконавчі листи було повернуто банку постановами від 03.05.2012 року, а тому пред`явити їх повторно банк повинен був в строк до 03.05.2013 року.

До заяви представником банку не надано будь-яких доказів, які б свідчили про те, що відповідні постанови державного виконавця від 03.05.2012 року разом із виконавчими листами не надходили на адресу банку, були втрачені та повторно не пред`являлись до виконання.

Крім того, суд враховує, що раніше банк вже звертався до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська з аналогічною заявою та ухвалою суду від 21.01.2019 року банку було відмовлено у видачі дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для їх пред`явлення до виконання.

Вказана ухвала не оскаржувалась та набрала законної сили.

Також суд враховує, що буду обізнаним про пред`явлення виконавчих листів до примусового виконання, банк мав можливість слідкувати за станом виконавчих провадження та вживати своєчасно необхідних заходів реагування.

Проте, в перше з заявою про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строків для їх пред`явлення звернувся до суду в листопаді 2018 року, тобто більше ніж через шість років після повернення виконавчих листів стягувачу.

З урахуванням цього, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви за необґрунтованістю та недоведеністю належними доказами факту втрати виконавчих листів та поважності причин пропуску строку для їх пред`явлення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.22,23 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV, ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» в діючий редакції, ст.ст.2,12,76-81,247,258-261,433 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», заінтересовані особи філія Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» у Кіровському районі м.Дніпропетровська, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України та може бути оскарження учасниками справи шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 24 червня 2019 року.

Суддя С.Ю.Казак