Номер провадження: 22-ц/813/1077/19
Номер справи місцевого суду: 495/726/18
Головуючий у першій інстанції Боярський О.О.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 травня 2018 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

05 лютого 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 10.01.2011 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного з відповідачем ОСОБА_1 договору б/н від 10 січня 2011 року, остання отримала кредит у розмірі 2300 грн. у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок.

Позивач вказав, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Також відповідач на час укладення кредитної угоди дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

Позивач також посилався на те, що відповідач не виконує належним чином умови укладеного договору, що спричинило виникнення заборгованості за кредитом. Станом на 25 грудня 2017 року розмір заборгованості склав 16 506,45 грн., з яких: тіло кредиту - 688,98 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом - 1 119,08 грн., заборгованість по пені та комісії - 13 436,18 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 762,21 грн.

На підставі викладеного ПАТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 16 506,45 грн.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 травня 2018 року у задоволенні позову ПАТ БК «ПриватБанк» було відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» ставить питання щодо скасування рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 травня 2018 року, та постановлення нового, яким задовольнити їх позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 01.07.2019 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У зв`язку з цим, судове засідання не проводиться.

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою ухвалення цього рішення є 01.07.2019 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до відповідача, районний суд виходив з того, що заявлені ПАТ КБ «ПриватБанк» позовні вимоги до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 10.01.2011 року в сумі 16 506,45 грн. задоволенню не підлягають у зв`язку з необґрунтованістю заявлених позовних вимог та відсутністю належних і допустимих доказів, які б підтверджували сам факт укладення між сторонами відповідного кредитного договору та наявність заборгованості відповідача за цим кредитним договором.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 10.01.2011 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 2300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www/privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 9).

Крім того, укладаючи Договір, сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки відповідно до п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, якими передбачено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт, то таким чином сторони досягли згоди на вказані умови кредитного договору, чим і керувався ПАТ КБ «ПриватБанк» при зміні кредитного ліміту.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 та п. 2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. У разі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку.

В свою чергу, власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору

Тобто, сторонами при укладенні Кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору, у тому числі порядок зміни кредитного ліміту.

В заяві позичальника відповідач поставила свій підпис, яким засвідчила те, що вона повністю згодна з умовами кредитування та отриманням кредиту саме на таких умовах.

З цих підстав, є доведеним факт укладання між Банком та ОСОБА_1 договору, який складається не лише з заяви позичальника, а й також з Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів.

Оскільки, у порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконувала, то станом на 25 грудня 2017 року розмір заборгованості склав 16 506,45 грн., з них: тіло кредиту - 688,98 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом - 1 119,08 грн., заборгованість по пені та комісії - 13 436,18 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 762,21 грн.

Як вбачається з матеріалів справи і розрахунку заборгованості за договором, відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що свідчить про те, що в порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.

З цих підстав, судом першої інстанції не було враховано, що відповідно до ст.ст. 629, 610, 615 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушив зобов`язання за даним договором. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Як було зазначено вище і підтверджується випискою по рахунку (а.с.5-6) відповідач здійснювала періодичні платежі по кредиту, останній платіж було здійснено 18.05.2015 року в розмірі 440,00 грн.

Таким чином, строк загальної позовної давності розпочався з 19.05.2015 року та спливає 19.05.2018 року.

Про необхідність застосування строку позовної давності, відповідач суду надала відповідну заяву (а.с.51).

Разом з тим, враховуючи, що позивач звернувся до суду з даним позовом 05.02.2018 року, то трирічний строк позовної давності для стягнення суми кредиту і відсотків за користування ним, позивачем не пропущений.

Стосовно спеціального річного строку позовної давності, то на думку колегії суддів цей строк пропущений щодо позовних вимог про стягнення штрафів у фіксованій та відсотковій частинах, оскільки з моменту виникнення права на позов пройшло більше одного року.

Що ж стосується суми пені, то на думку колегії суддів вона підлягає стягненню в межах спеціальної позовної давності, тобто в межах річного строку до звернення позивача до суду, а саме - з 05 лютого 2017 року. Зазначена сума складає 1000 грн., а не 13436,18 грн., як про те ставить питання позивач в своїй позовній заяві та апеляційній скарзі.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, оскаржуваного рішення суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, оскільки рішення ухвалено не у повній відповідності до вимог матеріального та процесуального права.

У зв`язку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду скасувати і прийняти у справі постанову, якою позовні вимоги ПАТ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково, та стягнути із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору б/н від 10.01.2011 року в розмірі 2808,06 грн., із яких - 688,98 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 1119,08 - відсотки за користування кредитом, 1000 грн. - пеня.

Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» сплачений судовий збір при зверненні до суду з позовом у розмірі 299,54 грн. (1762 грн. х 17%), та сплачений при подачі апеляційної скарги у розмірі 449,31 грн. (2643 х 17%), у загальні сумі 748,85 грн., пропорційно до задоволених позовних вимог, які задовольняються на 17 %.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що оскільки дана справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 травня 2018 року скасувати і прийняти постанову, якою позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору б/н від 10.01.2011 року в розмірі 2808,06,27 грн., яка складається з:

- 688,98 грн. (шістсот вісімдесят вісім гривень 98 копійок) - заборгованість за кредитом;

- 1119,08 грн.(одна тисяча сто дев`ятнадцять гривень 08 копійок) - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

- 1 000 грн. (одна тисяча гривень) - заборгованість за пенею;

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» судовий збір за подання до суду позову, а також за подання апеляційної скарги у загальній сумі 748,85 грн. (сімсот сорок вісім гривень 85 копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра