КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/210/19
Провадження №2/319/209/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2019 року смт.Більмак

Куйбишевський районний суд Запорізької області

у складі головуючого судді Валігурського Г.Ю.,

при секретарі Фінько Ю.В.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт Більмак цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся до суду з позовною заявою, якою просить визнати за ним, як спадкоємцем за законом, право власності на 2/3 частки земельної ділянки площею 6,717 га (кадастровий номер НОМЕР_1 ) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Новоукраїнської сільської ради Більмацького району Запорізької області, яка належала померлому 12.06.2018 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4 Крім позивача іншими спадкоємцями є дружина померлого ОСОБА_2 , яка відмовилась від своєї 1/3 частки у спадщині на користь позивача та син померлого ОСОБА_3 , який прийняв спадщину. Після смерті ОСОБА_4 залишилась спадщина, до якої входить зокрема земельна ділянка площею 6,717 га, що розташована на території Новоукраїнської сільської ради Більмацького району Запорізької області, яка належала останньому на підставі державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_2 , виданого 25.12.2003 року Куйбишевською райдержадміністрацією Запорізької області. Однак, оригінал зазначеного акту було втрачено спадкодавцем. У зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Як на підстави позовних вимог посилається на норми ст. ст. 321, 328, 373, 1216, 1218, 1266 ЦК України.

Представник відповідача ОСОБА_5 .І. ОСОБА_6 у відзиві на позовну заяву проти позовних вимог заперечував, посилаючись на ті обставини, що оригінал державного акту про право власності на земельну ділянку не був втрачений позивачем, а знаходиться у ОСОБА_3 , який не перешкоджає позивачу в його отриманні, а тому спору щодо отримання у власність земельної ділянки позивачем в порядку спадкування не має. Також зазначив, що оригінал державного акту буде надано для огляду в судовому засіданні. Просив відмовити в задоволені позову ОСОБА_1

У відповіді на відзив позивач зазначив, що відповідачем помилково зазначено, що державний акт на право власності на земельну ділянку був втрачений позивачем, оскільки в позові зазначено про втрату державного акту спадкодавцем. Також в позові відсутні посилання на перешкоджання ОСОБА_3 в отриманні позивачем державного акту.

Позивач в судовому засіданні 22.05.2019 підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 , належним чином повідомлена про час та розгляду справи, в судове засідання не прибула, причин неявки не повідомила, відзиву на позовну заяву, інших клопотань не подавала.

Представник відповідача Дмитрюка В.І. в судовому засідання 22.05.2019 заперечував проти позовних вимог з підстав вказаних у відзиві на позовну заяву.

В судовому засіданні 22.05.2019 оголошено перерву до 20.06.2019.

В подальшому від представника відповідача ОСОБА_6 . 27.05.2019 надійшла заява про визнання позовних вимог в повному обсязі, у якій він також просив розглянути справу без його участі та участі відповідача ОСОБА_3 .

Позивач 20.06.2019 року також подав заяву про розгляд справи без його участі, у якій наполягав на задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого повторно 03.07.2018 року Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, є сином ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим 21.06.2018 року Більмацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина до складу якої увійшла земельна ділянка площею 6,7170 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована на території Новоукраїнської сільської ради Куйбишевського (Більмацького) району Запорізької області. Зазначена земельна ділянка належала померлому ОСОБА_4 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 , виданого 25.12.2003 року Куйбишевською райдержадміністрацією Запорізької області.

Крім того, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на спірну земельну ділянку зареєстроване за ОСОБА_4 26.09.2016 року державним реєстратором Куйбишевської районної державної адміністрації Запорізької області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 227, номер запису про право власності 166388476.

ОСОБА_1 прийняв спадщину за законом після померлого ОСОБА_4 подавши 05.07.2018 року відповідну заяву до Першої Маріупольської державної нотаріальної контори.

З матеріалів спадкової справи також встановлено, що іншими спадкоємцями ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_2 , яка відмовилась від прийняття спадщини за законом на користь ОСОБА_1 , подавши 10.12.2018 року заяву про відмову від спадщини на користь ОСОБА_1 та син померлого ОСОБА_3 , який прийняв спадщину за законом, що підтверджується поданою ним 01.10.2018 року заявою.

На звернення позивача із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, постановою Першої Маріупольської державної нотаріальної контори №629/02-31 від 15.02.2019 року у видачі свідоцтва відмовлено, з посиланням на не подання спадкоємцем документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, а саме оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку, оскільки зі слів ОСОБА_1 оригінал акту перебуває у іншого спадкоємця ОСОБА_3 , тобто не є втраченим, пошкодженим чи зіпсованим.

Спірні правовідносини виникли між сторонами щодо спадкового майна.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно дост.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Частиною 3 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця на народжені після смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно роз`яснень наданих в п. п. 10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

За змістом ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом г) ч. 1 ст. 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Як передбачено ч. 1 та п. а ч. 3 ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом достовірно встановлено правомірність набуття померлим ОСОБА_4 за життя права власності на спірну земельну ділянку,у зв`язку з чим після його смерті право на частку земельної ділянки перейшло до позивача, який є спадкоємцем першої черги та у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті батька, проте відсутність у нього оригіналу правовстановлюючого документу стала підставою для відмови нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину, що в свою чергу створює перешкоди для реалізації та належного оформлення позивачем своїх спадкових прав.

Не надання оригіналу акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 25.12.2003 року позивачу або ж до відповідної нотаріальної контори, позбавляє останнього права оформити спадщину.

Окрім зазначеного, вирішуючи питання щодо оцінки зазначених доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», «Спадеа і Скалабріно проти Італії», «Іммобільяре Саффі» проти ОСОБА_7 », «Максименко та Герасименко проти України», «Новоселецький проти України» тощо, втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує легітимну мету в суспільних інтересах; а також таке втручання передбачає «справедливу рівновагу» між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та осново-положних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Ухвалюючи рішення, суд бере до уваги наявність у позивача права на вирішення спору щодо набуття права власності в порядку спадкування у судовому порядку, факт неможливості вирішення цього питання у позасудовому порядку, наявність відповідної відмови у вчиненні нотаріальної дії та з урахуванням вищевикладеного, суд вважає вимоги позивача щодо визнання права власності на частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони доведені, обґрунтовані та підтверджені належними доказами.

На підставі викладеного, ст.ст. 328, 373, 392, 1216-1218, 1220, 1223, 1225, 1261, 1269 ЦК України, ст. 81 ЗК України, керуючисьст.ст. 12, 81, 258, 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на 2/3 частки земельної ділянки площею 6,717 га (кадастровий номер НОМЕР_1 ) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новоукраїнської сільської ради Більмацького району Запорізької області, яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 , виданого 25.12.2003 року Куйбишевською райдержадміністрацією Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційну скаргу може бути подано до Запорізького апеляційного суду через Куйбишевський районний суд Запорізької області.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Суддя Г.Ю. Валігурський