Постанова

Іменем України

19 червня 2019 року

м. Київ

справа № 583/757/16-ц

провадження № 61-23536св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про визнання договору дарування квартири недійсним та застосування наслідків недійсності правочину, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 грудня 2016 року у складі судді Ярошенко Т. О. та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 31 січня 2017 року у складі колегії суддів: Хвостика С. Г., Левченко Т. А., Собини О. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

правонаступник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

1. У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду позовом до

ОСОБА_3 , у якому з урахуванням уточнень, просив визнати недійсним договір дарування від 22 липня 2014 року з моменту його укладення та державної реєстрації, як укладений під впливом помилки, та застосувати наслідки недійсності правочину шляхом повернення сторін у попередній стан.

2. Позовна заява мотивована тим, що позивач є власником квартири

АДРЕСА_1 . У силу віку та стану здоров`я його племінниця ОСОБА_3 , відповідач у справі, з метою догляду за ним забрала проживати до себе.

3. Зазначав, що вони домовилися на укладення договору довічного утримання, так як він потребував стороннього догляду. Вважав, що належна йому на праві власності квартира перейде у власність відповідача після його смерті, а до того вона буде здійснювати його утримання.

4. Оформленням договору займалася ОСОБА_3 , якій він довіряв.

5. Вказував, що при укладанні договору в нотаріуса він погано себе почував, перебував у пригніченому стані. Маючи похилий вік, без окулярів, він не міг прочитати зміст договору, який був складений українською мовою, якою він не достатньо володіє, тому, підписуючи договір, вважав, що укладає договір довічного утримання, за умовами якого ОСОБА_3 його утримуватиме, а після його смерті квартира перейде їй у власність, як відповідна винагорода. Копії договору та документів на квартиру йому не видали, їх отримала ОСОБА_3 .

6. З моменту переселення до відповідача він проживав у будинку, однак згодом, його переселили в літню кухню, де умови проживання йому не подобались. Він не був забезпечений нормальним харчуванням, погіршився стан його здоров`я, в зв`язку з чим в листопаді-грудні 2015 року він перебував у лікарні, де його відвідував інший племінник - ОСОБА_2 .

7. Після повернення з лікарні від ОСОБА_3 він дізнався, що квартиру йому не належить.

8. Вважав, що його право порушено, оскільки, підписуючи договір дарування квартири, в силу похилого віку та стану здоров`я, неправильно сприймав істотні умови договору, оскільки діяв під впливом помилки, так як, укладаючи договір, він мав на меті відчужити квартиру лише після смерті. Також неправильно сприймав істотні умови угоди щодо безоплатності та неможливості в подальшому користуватися і володіти нерухомим майном.

9. Вказував, що він не бажав позбавляти себе при житті жилого приміщення, яке було його єдиним житлом, в якому він був зареєстрований. Посилався на відсутність волевиявлення на відчуження квартири.

10 . ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач ОСОБА_1 помер.

11. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 грудня 2016 року ОСОБА_2 залучено до участі у розгляді справи як правонаступника ОСОБА_1

12. Правонаступник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

13. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 грудня 2016 року позов ОСОБА_1 , правонаступником якого залучений ОСОБА_2 , задоволено.

Визнано недійсним договір дарування квартири

АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований в реєстрі № 173, посвідчений приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Ковальчук В. М. та скасовано реєстрацію права власності на вказану квартиру за ОСОБА_3 Вирішено питання розподілу судових витрат.

14. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 червня 2016 року, у вигляді накладення арешту на квартиру

АДРЕСА_2 . Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оспорюваний договір порушує права позивача, який в силу похилого віку і стану здоров`я, укладаючи договір, мав на меті відчуження на користь відповідачки квартири, яка була його єдиним житлом, лише за умови довічного утримання, і, якби не помилка у правовій природі правочину та його правових наслідках, то спірний договір не було б укладено. Крім того, судом установлено, що деякий час після укладення оспорюваного правочину відповідачка здійснювала догляд за позивачем.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

16. Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 31 січня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено. Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 грудня 2016 року залишено без змін.

17. Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції правильно встановив, що при укладенні договору дарування позивач вважав, що укладає договір довічного утримання, тобто помилявся щодо правової природи і наслідків договору і це є обставиною, що має істотне значення, тому його висновок про визнання оспорюваного правочину недійсним ґрунтується на вимогах статті 229 ЦК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

18. У касаційній скарзі, поданій у лютому 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_3 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

19. Доводи касаційної скарги зводяться до того, що суд дав невірно оцінку доказам у справі, оскільки ОСОБА_1 за своїми волевиявленням вчинив дарування належної йому на праві власності квартири на користь відповідача, переїхав до неї проживати та втратив інтерес до спірної квартири.

Доводи інших учасників справи

20. Заперечення ОСОБА_2 на касаційну скаргу мотивовано тим, що при вирішення спору, суд повно з`ясував істотні обставини справи, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, дав належну оцінку доказам та дійшов вірного висновку про недійсність оспореного правочину в порядку статті 229 ЦК України.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

21. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

22. Відповідно до підпункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

23. Згідно із статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

24. У травні 2018 року цивільна справа надійшла до Верховного Суду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

25. Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

26. Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

27. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

28. Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

29. ОСОБА_1 на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1 .

30. 04 лютого 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено нотаріально посвідчений договір дарування належної позивачу на праві власності квартири, за яким ОСОБА_1 . Того ж дня була проведена реєстрація права власності на квартиру за ОСОБА_3

31. Реєстрація місця проживання у ОСОБА_1 залишилась попередня: квартира АДРЕСА_1 .

32 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 помер.

33. Спадщину за заповітом прийняв ОСОБА_2 , який місцевим судом залучений до участі у розгляді справи в якості правонаступника позивача.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

34. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

35. Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

36. Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

37. Предметом спору у справі, яка переглядається, є визнання недійсним договору дарування квартири з підстав установлених статтею 229 ЦК України.

38. Суд вважає доведеним що при укладенні оспореного договору дарування, позивач помилявся щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, так як неправильно сприйняв фактичні обставини правочину, що вплинуло на його волевиявлення, оскільки вважав, що укладає договір довічного утримання передаючи належну йому на праві власності квартиру відповідачу.

39. Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

40. Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

41. Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України).

42. Відповідно до статей 229-233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно була і має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не може бути підставою для визнання правочину недійсним.

43. Статтею 717 ЦК України визначено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

44. За змістом статей 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не вважається договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди.

45. За договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно (стаття 744 ЦК України).

46. Ураховуючи викладене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку, - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, і що ця помилка дійсно була і має істотне значення. Такими обставинами є: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати у спірному будинку після укладення договору дарування.

47. Наявність чи відсутність помилки під час укладення договору дарування, суд має визначати не тільки за фактом його укладення, а й за такими обставинами, як наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором та продовження позивачем проживати в спірній частині будинку після укладення договору купівлі-продажу.

48. У ході судового розгляду судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що укладаючи спірний договір дарування квартири ОСОБА_1 вважав, що ОСОБА_3 буде здійснювати за ним догляд та допомагати йому, оскільки, він був людиною похилого віку у віці 78 років, одиноким, мав проблеми зі здоров`ям, потребував стороннього догляду та допомоги і бажав, щоб квартира перейшла у власність ОСОБА_3 після його смерті.

49 . Після укладення оспорюваного договору дарування ОСОБА_1 не втратив інтересу до спірної квартири, так як періодично приїздив у те жиле приміщення; залишався бути там зареєстрованим, як у місці свого проживання; тобто, передача квартири фактично не відбулась; в силу свого похилого віку та за станом здоров`я він потребував стороннього догляду, який йому надавала відповідач; звернувшись до суду з позовною заявою про визнання спірного договору дарування недійсним в силу статті 229 ЦК України.

50. Встановивши вказані вище фактичні обставини, оцінивши наявні у матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні усіх обставин справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що договір дарування не був направлений на реальне настання правових наслідків, обумовлених ним.

51. Укладаючи договір, ОСОБА_1 не мав наміру та волевиявлення на відчуження належної йому квартири, яка була його єдиним житлом, що свідчить про укладення договору дарування під впливом помилки.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

52. Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

53. Доводи касаційної скарги та зміст оскаржених судових рішень не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

2. Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 31 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська