Постанова

Іменем України

19 червня 2019 року

м. Київ

справа №565/1144/16-ц

провадження №61-18620св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на заочне рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області

від 07 жовтня 2016 року у складі судді Малкова В. В. та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 22 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Боймиструка С. В., Ковальчук Н. М., Гордійчук С. О.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

представники позивача:

відповідачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2 ,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

1. У серпні 2016 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі -

ПАТ «Укрсоцбанк», банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , у якому просило стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором, яка утворилась станом

на 06 червня 2016 року у розмірі 25 505,91 доларів США, що еквівалентно 637 700,60 грн.

2. Позовна заява мотивована тим, що за умовами кредитного договору, укладеного 11 червня 2007 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 , остання отримала кредит у розмірі

21 232, доларів США на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання, кінцевим строком повернення до 10 червня 2014 року.

3. Виконання умов кредитного договору забезпечено договором поруки, укладеним того ж дня між банком та ОСОБА_2 .

4. Позичальник ОСОБА_1 після закінчення строку повернення кредиту і сплати процентів грошові кошти повністю не повернула, у зв`язку з цим позивач просить стягнути заборгованість з обох відповідачів у солідарному порядку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

5. Заочним рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області

від 07 жовтня 2016 року позов задоволено.

6. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 637 700,60 грн, що еквівалентно 25 505,91 доларам США. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «Укрсоцбанк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 9 565,51 грн.

7. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що правовідносини сторін випливають з кредитного договору. Позичальник допустив утворення заборгованості, тому є підстави для її стягнення в судовому порядку, у тому числі і з поручителя, як солідарного боржника.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

8. Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 22 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилено. Заочне рішення Кузнецовського міського суду від 07 жовтня 2016 року залишено без змін.

9. Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що рішення місцевого суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, судом в повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують.

10. Спростовуючи доводи апеляційної скарги щодо неврахування місцевим судом тієї обставини, що дія поруки припинилась на підставі частини першої статті 559 ЦК України, апеляційний суд указав, що умовами договору поруки встановлено, що у разі збільшення розміру забезпеченого порукою зобов`язання, без внесення змін до цього договору, порука зберігається, а поручитель відповідає перед кредитором частково, в обсязі встановленому у пункті 2.1 договору. Оскільки договір поруки є діючим, сторонами не оспорений, то поручитель ОСОБА_2 має відповідати перед банком за порушення зобов`язання ОСОБА_1 в тому ж обсязі, що і позичальник.

11. Апеляційний суд також указав, що позовна давність, про застосування якої зроблено заяву в апеляційнй скарзі, не підлягає застосуванню, оскільки до винесення рішення суду відповідачі жодних клопотань та заяв до місцевого суду не заявляли, а строк такої давності переривався періодичними платежами боржника й останні платежі здійснені боржником у 2014 році, що підтверджується матеріалами справи.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

12. У касаційній скарзі, поданій у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять скасувати ухвалені у справі судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

13. Доводи касаційної скарги зводяться до того, що при вирішенні спору суд неправильно застосував норми матеріального права та порушив процесуальний закон. Справа вирішена за відсутності первинних бухгалтерських документів та виписок по рахунку. Сума заборгованості не підтверджена належним чином, оскільки наданий банком розрахунок не є ні первинним бухгалтерським документом (платіжним дорученням, квитанцією тощо), ні випискою по рахунках кредиту як регістровим документом для обліку кредитних операцій по рахунку. Поданий відповідачами розрахунок боргу по кредиту суди до уваги взагалі не взяли, правової оцінки для нього не надали,.

14. Суди не взяли до уваги доводи відповідачів щодо застосування позовної давності до кожного чергового щомісячного платежу. У повній мірі не звернули уваги на умови договору, не дослідили графік погашення кредитної заборгованості та не встановили чи передбачають такі умови виконання зобов`язання частинами або у вигляді періодичних платежів, і у випадку вчинення боржником оплати чергового платежу, чи не свідчить така дія про визнання лише певної частини боргу, а відтак така не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

15. Касаційна скарга також містить посилання на те, що апеляційний суд неправильно застосував частину першу статті 559 ЦК України та не врахував, що порука припинена у зв`язку зі збільшенням розміру забезпеченого порукою зобов`язання.

16. Аргументом касаційної скарги також указано те, що відповідачі не були повідомлені за місцем реєстрації місця проживання про розгляд справи, а тому були позбавлені можливості подати власні заперечення та своєчасно звернутися із заявою до суду про застосування до позовних вимог позивача наслідків пропуску строку позовної давності.

Доводи інших учасників справи

17. Доводи заперечень ПАТ «Укрсоцбанк»на касаційну скаргу зводяться до того, що судові рішення у справі правомірні, обґрунтовані та законні, ухвалені на підставі доказів, які були наявні у матеріалах справи. У свою чергу відповідачі не скористалися своїми правами заявити інші вимоги або надати інші докази для підтвердження доводів касаційної скарги.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

18. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 травня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, справу витребувано із суду першої інстанції.

19. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального

кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

20. Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

21. Відповідно до підпункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення

змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

22. У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

23. Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

24. Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

25. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

26. Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

27. 11 червня 2007 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 21 232, доларів США зі сплатою 12,5 % річних на умовах погашення строкових платежів, строк повернення до 10 червня

2014 року.

28. 11 червня 2007 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», таОСОБА_2 було укладено договір поруки, за яким ОСОБА_2 поручився за зобов`язаннями ОСОБА_1 по кредитному договору.

29. У статті 2 договору поруки сторонами погоджено зміст зобов`язання забезпеченого порукою, зокрема, сплата нарахованих відсотків у розмірі

12,5 річних відповідно до положень договору кредиту (пункт 2.1.2).

30. У пункті 2.3 договору поруки сторони дійшли згоди, що у разі збільшення розміру забезпеченого порукою зобов`язання без внесення змін до цього договору, порука зберігається, а поручитель відповідає перед кредитором частково, в обсязі, встановленому у пункті 2.1 цього договору.

31. 20 жовтня 2008 року додатковою угодою, укладеною між банком та позичальником ОСОБА_1 , внесено зміни до кредитного договору в частині розміру процентів: змінено з 12,5 на 13,5.

32. Зміни щодо збільшення процентної ставки з поручителем не погоджувались.

33. Станом на 06 червня 2016 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитом становить 25 505,91 доларів США, що еквівалентно 637 700,60 грн, із яких:

14 332, 18 доларів США заборгованість за кредитом; 4212, 57 доларів США - за процентами за користування кредитом; 6 961, 16 доларів США заборгованість про пені.

34. Обґрунтовуючи заяву про перегляд заочного рішення місцевого суду та апеляційну скаргу, відповідачі ставили питання про застосування позовної давності по кожному черговому платежу.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

35. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

36. Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

37. Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

38. Предметом спору у справі, яка переглядається, є стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним 11 червня 2007 року з кінцевим строком повернення до 10 червня 2014 року.

39. У межах заявленого позову також вирішується питання щодо покладення на поручителя солідарного з позичальником обов`язку по погашенню кредиту та визначених умовами кредитного договору відповідних сплат.

40. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

41. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

42. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

43. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

44. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

45. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

46. Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

47. З обставин справи слідує, що кредитний договір діяв до 10 червня

2014 року. У період дії кредитного договору відбулось збільшення процентної ставки з 12,5 % на 13,5 % річних без погодження з поручителем. Банк із цим позов звернувся у серпні 2016 року.

48. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

49. Визначаючи загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню, суди погодились з наданим позивачем розрахунком та не дали жодної правової оцінки тому факту, що кредитний договір діяв до 10 червня 2014 року, строк повернення процентів встановлений до 10 червня 2014 року, заборгованість розрахована станом на 06 червня 2016 року, у розрахунок включено проценти за користування кредитом, виходячи з умов кредитного договору.

50. При цьому, суд не з`ясував, чи встановлено такий розмір процентів після спливу вищезазначеного строку.

51. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

52. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

53. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

54. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року справа № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року справа № 310/11534/13 та від 31 жовтня 2018 року справа № 202/4494/16.

55. Згідно із частиною першою статті 553, частиною першою статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

56. Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

57. Отже, підставою для припинення поруки в порядку, передбаченому частиною першою статті 559 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), є сукупність двох умов: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов`язання та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок таких змін.

58. Покладаючи на поручителя солідарний з позичальником обов`язок по сплаті заборгованості за кредитом, яка заявлена в цьому позові, та беручи до уваги збільшення обсягу відповідальності поручителя без його згоди, ані суд першої інстанції, ані апеляційний суд не дали жодної правової оцінки пункту 2.3 договору поруки, яким установлено обов`язок поручителя відповідати перед кредитором в обсязі, встановленому у пункті 2.1 цього договору та не встановили межі відповідальності поручителя, виходячи з умов договору поруки.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

59. Згідно з пунктами 1, 2 частини третьою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

60. За таких обставин, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи судами не встановлені, ухвалені у справі судові рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу статті 411 ЦПК України підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.

2. Заочне рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області

від 07 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області

від 22 лютого 2017 року скасувати.

3. Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська