ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/11110/17

Провадження № 22-ц/818/3260/19

12 червня 2019 року

м.Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

за участю секретаря - Чабан А.В.

учасники справи:

позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2 на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2017 року у складі судді Погасій О.Ф. по справі № 643/11110/17 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідно до договору б/н від 25 листопада 2011 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач належним чином умови договору не виконав у зв`язку з чим станом на 30 червня 2017 року має заборгованість у розмірі 64120 грн. 46 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом 1937 грн. 66 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 53895 грн. 70 коп., пеня- 4757 грн. 55 коп.; штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 3029 грн. 55 коп. штраф (процентна складова).

Просить стягнути заборгованість за кредитним договором № б/н від 25 листопада 2011 року у розмірі 64120.46 грн. та судові витрати.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2017 року позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором від 25 листопада 2011 року, що утворилась станом на 30 червня 2017 року, у розмірі 64120 грн. 46 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 1937 грн. 66 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 53895 грн. 70 коп., заборгованості за комісією у розмірі 4757 грн. 55 коп.; штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 3029 грн. 55 коп. штраф (процентна складова), та суму сплаченого судового збору у розмірі 1600 грн. 00 коп., а всього стягнути 65720 грн. 46 коп.

Рішення мотивовано тим, що відповідачем не виконано умови договору, а тому заборгованість підлягає стягненню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Його не було належним чином повідомлено про розгляд справи, чим порушено його право на захист.

Судом не встановлено, який строк пройшов з моменту видачі картки та чи не сплинув строк дії картки, що можливо, є підставою для відмови у позові за спливом строку позовної давності.

Колегія суддів, вислухав суддю - доповідача, дослідив матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню частково.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 25 листопада 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач належним чином умови договору не виконав у зв`язку з чим станом на 30 червня 2017 року нараховано заборгованість у розмірі 64120 грн. 46 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом 1937 грн. 66 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 53895 грн. 70 коп., пеня- 4757 грн. 55 коп.; штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 3029 грн. 55 коп. штраф (процентна складова).

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» суд першої інстанції виходив з тих обставин, що відповідачем порушено умови договору, а тому заборгованість підлягає стягненню.

Повністю погодитись з таким висновком суду не можна.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до положень статей 610, 611, 625 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов`язань.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

З аналізу змісту наведених норм можна дійти висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Тобто, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Якщо за рішенням про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що зазначено в судовому рішенні.

Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18).

Отже, стягненню підлягає тільки заборгованість в межах строку дії договору.

До суду апеляційної інстанції представником Банку надано уточений розрахунок заборгованості, виконаний в межах строку дії договору.

З урахуванням даного розрахунку заборгованість за кредитом в межах строку дії картки - 30 вересня 2015 року становить: Заборгованість за тілом кредиту - 1937.66 грн.; заборгованість за процентами - 2592 грн. 27 коп.,з яких станом на 31 серпня 2014 року - 1769,67 грн., за період з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року: 1937.66 грн. * 34,8 % /360 * 212 = 397,09 грн, з а період з 01 квітня 2015 року по 30 вересня 2015 року 1937.66 грн.;* 43,2 % / 360 *183= 425,51 грн, пеня -2657 грн. 55 коп. Загальна сума -8957грн. 15 коп.

Отже, дані суми підлягають стягненню з відповідача, а позовні вимоги - частковому задоволенню.

Щодо стягнення штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, то суд виходить з наступного.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15.

За таких обставин підстав для стягнення штрафів 500 грн. -фіксована частина та 3029 грн. 55 коп. -процентна складова, не вбачається, оскільки це є подвійним стягненням.

Щодо заяви про застосування позовної давності, то суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Згідно з довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі договору б/н відповідачу надано кредитну картку з терміном дії до 30 вересня 2015 року. З позовом Банк звернувся у серпні 2017 року, тобто в межах строку позовної давності.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції.

Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14-ц (провадження № 14-59цс18)

Обговоривши заявлене клопотання колегія не вбачає підстав для відмови в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, оскільки строк не сплинув.

Рішення суду підлягає зміни з викладенням резолютивної частини в новій редакції з зазначенням сум, що підлягають стягненню.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2,376, 381-384 ЦПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2017 року -змінити.

Викласти резолютивну частину у такий редакції.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Московським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 15 жовтня 1998 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського буд.1Д, ) заборгованість за кредитним договором від 25 листопада 2011 року у сумі 8957 грн.15 коп.( вісім тисяч девятсот п`ятдесят сім гривень п`ятнадцять копійок), яка складається з: заборгованості за кредитом - 1937 грн. 66 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 2592 грн. 27 коп., пені- 2657 грн. 55 коп.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Московським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 15 жовтня 1998 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 01001, м. Київ, вул. Грушевського буд.1Д, ) судовий збір у сумі 223 грн. 51 коп.(двісті двадцять три гривні п`ятдесят одна копійка).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 01001, м. Київ, вул. Грушевського буд.1Д, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Московським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 15 жовтня 1998 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 2064 грн. 74 коп.(дві тисячі шістдесят чотири гривні сімдесят чотири копійки).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 червня 2019 року.

Головуючий - А.І. Овсяннікова

Судді: І.П. Коваленко

І.С. Сащенко