АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/874/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 307000000 Баранов О.І. Доповідач в апеляційній інстанції Храпко В.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів :

Храпка В.Д.,

Гончар Н.І., Фетісової Т.Л.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 09 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа: Пальчиківська сільська рада про визнання заповіту недійсним та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування, -

в с т а н о в и в :

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа: Пальчиківська сільська рада про визнання заповіту недійсним.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати, ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилася спадщина, про прийняття якої 15 грудня 2017 року, ним було подано заяву до Катеринопільської державної нотаріальної контори. Нотаріусом Катеринопільського державної нотаріальної контори його було повідомлено про існування заповіту складеного його матір`ю.

Відповідно до тексту заповіту вбачається, що належну їй земельну частку (пай), розміром 5,80 га, яка розміщена в адмінмежах Пальчиківської сільської ради, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 , виданого Пальчиківською сільською радою 01.12.2004 року, грошові заощадження згідно ощадних розрахунків, які знаходяться в Державному Ощадному банку України спадкодавець заповіла ОСОБА_3 Належний їй будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , належну їй земельну ділянку, розміром 0,2471 га, яка розташована за цією ж адресою для обслуговування жилого будинку та господарських споруд, спадкодавець заповіла позивачу. Належну їй земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства 0,6187 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_1

Вказує, що в порушення вимог ст.ст. 1247, 1248, 1251 ЦК України, заповіт підписаний сторонньою особою, ОСОБА_5 , яка не була уповноважена вчинювати дану дію; не вказано місце його складення; не було належним чином встановлено особу, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії. Спірний заповіт посвідчений Бобровим М.В. , сільським головою Пальчиківської сільської ради, який не уповноважений посвідчувати заповіти, оскільки не мав повноважень на вчинення нотаріальних дій.

Крім того, ОСОБА_2 зазначає, що спірний заповіт порушує його права, як повнолітньої непрацездатної дитини спадкодавця, оскільки його частка в спадковому майні значно нижче встановленої законом.

З таких підстав ОСОБА_2 просив суд визнати заповіт від 01 червня 2017 року, складений ОСОБА_5 , який посвідчений сільським головою Пальчиківської сільської ради Катеринопільського району недійсним.

В травні 2018 року ОСОБА_1 , в свою чергу подала зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування.

В обґрунтування якої зазначила, що ОСОБА_5 тяжко хворіла з 2015 року. Неодноразово зверталася до відповідача за допомогою, як матеріальною, так і моральною, оскільки перебувала на лікуванні в терапевтичному відділенні Катеринопільської ЦРЛ та через похилий вік, тяжку хворобу потребувала стороннього догляду. Однак ОСОБА_2 такої допомоги не надавав та уникав обов`язку забезпечувати свою тяжко хвору матір, хоча він і мав таку можливість.

На підставі викладеного та керуючись частиною 5 ст. 1224 ЦК України, ОСОБА_1 просила суд усунути ОСОБА_2 від права на спадкування спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 03 липня 2018 року вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа: Пальчиківська сільська рада про визнання заповіту недійсним для спільного розгляду.

Рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 09 квітня 2019 року у задоволенні вимог за первісним позовом ОСОБА_2 відмовлено.

У задоволенні вимог за зустрічним позовом ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що заповіт ОСОБА_5 від 01 червня 2017 року складений та підписаний, саме вказаною особою, а не іншою, як стверджує позивач за первісним позовом, оскільки це підтверджується сукупністю інших відомостей про особу, які містяться в оспорюваному заповіті та дають можливість однозначно ідентифікувати особу, що підписала заповіт. Незважаючи одноразову описку, допущену у написанні імені заповідача, яка в силу вищенаведеного не має істотного значення. Заповіт містить зазначення місця його складення, а саме с. Пальчик та посвідчений уповноваженою особою органу місцевого самоврядування сільським головою, який посвідчив спірний заповіт в період відпустки секретаря сільської ради. Суд першої інстанції, відхиляючи твердження ОСОБА_2 про порушення його права на обов`язкову частку у спадщині як повнолітньої непрацездатної дитини спадкодавця у зв`язку з тим, що його частка у спадковому майні є значно нижчою ніж визначена законом, вказав на те, що жодних доказів, які б підтверджували, що розмір успадкованої ним частки у майні заповідача є меншим ніж визначений законом розмір належної йому обов`язкової частки у спадщині, ОСОБА_2 до суду не надав.

Щодо зустрічних позовних вимог, судом першої інстанції при відмові у їх задоволенні, зазначено, що позивачем за зустрічним позовом не надано належних і допустимих доказів з яких би вбачалось, що ОСОБА_2 мав можливість надання допомоги спадкодавцеві, яка перебувала у безпорадному стані і остання потребувала допомоги саме цієї особи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати в частині відмови у визнанні заповіту недійсним, у зв`язку із тим, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, рішення винесене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та просив по справі ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, а в частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 залишити судове рішення без змін.

Обґрунтування апеляційної скарги аналогічні вимогам позовної заяви, та крім того звернуто увагу суду, що документи надані сільським головою Пальчиківської сільської ради Катеринопільського району не відповідають вимогам процесуального закону, оскільки не посвідчені належним чином та не надіслані всім учасникам процесу. Також вказував на те, що загальний розмір всіх земельних ділянок померлої ОСОБА_5 складає 6,6658 га, водночас як йому остання заповіла лише 0,2471 га, а належна йому частка повинна становить 1,6664 га. У зв`язку із чим порушені його права на обов`язкову частку, які передбачені частиною 1 статті 1241 ЦК України.

ОСОБА_1 також подала до суду апеляційну скаргу на рішення суду, в якій просила його частково скасувати, а саме в частині зустрічного позову та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. При цьому посилалася на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування позовних вимог позивачем за зустрічним позовом вказано на ті обставини, що і в поданому позові.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 позивач за первісним позовом вказав на те, що викладені в апеляційній скарзі обставини не відповідають дійсності, оскільки він турбувався про свою матір, возив її до лікарів, купляв ліки, забезпечував продуктами харчування та інше. Крім того, ним звернуто увагу суду на те, що відповідно до частини 5 статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, в даному випадку він прийняв спадщину за заповітом, а не за законом.

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 подали відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 в якому вказали на те, що викладені доводи скарги є надуманими, незаконними та необґрунтованими, а рішення суду в цій частині відповідає вимог норм матеріального та процесуального права. Вважають, що заповіт відповідає встановленим законом формі та змісту, а орфографічна помилка, яка була допущена на його дійсність не впливає.

Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційних скарг, судова колегія проходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційних скарг по наступних підставах.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Катеринопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 9.

01 червня 2017 року ОСОБА_4 склала заповіт, який посвідчений Бобровим М.В., сільським головою Пальчиківської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області.

ОСОБА_5 заповіла: - належну їй земельну частку (пай), розміром 5,80 га, яка розміщена в адмінмежах Пальчиківської сільської ради згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 , виданого Пальчиківською сільською радою 01.12.2004 року, грошові заощадження згідно ощадних рахунків № НОМЕР_3 , НОМЕР_9, які знаходяться в «державному ощадному банку України» - сину ОСОБА_3 ;

- належний їй будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 ; належну їй земельну ділянку, розміром 0,2471 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , для обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд, згідно державного акту, на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 , виданого 12.01.2010 року - сину ОСОБА_2 ;

- належну їй земельну ділянку, для ведення особистого селянського господарства, розміром 0,6187 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_5 , виданого 12.01.2010 року - онуці ОСОБА_1

З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 15.12.2017 року №50305095 вбачається, що завідувачем Катеринопільської державної нотаріальної контори Івонік Л.А. зареєстровано спадкову справу №61748504 щодо спадкодавця ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Пальчик, Катеринопільського району Черкаської області, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також вбачається, що РНОКПП спадкодавця ОСОБА_5 зазначено як НОМЕР_6 .

Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частинами першою та другою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статі 203 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно із положеннями статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною першою та другою статті 1257 ЦК України передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, що затверджений наказом Міністерства юстиції України № 3306/5 від 11 листопада 2011 року (далі - Порядок) визначено порядок посвідчення заповіту.

Так, у пункті 1.2. розділу I вищевказаного Порядку зазначено, що нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій.

Нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування.

В окремих випадках, коли громадянин не може з`явитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням. При вчиненні нотаріальної дії посадові особи органів місцевого самоврядування встановлюють особу, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії (пункти 2.1., 2.3. розділу II Порядку).

У пункті 1.4. розділу III Порядку зазначено, що посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом.

Відповідно до п.п. 5 п. «б» ч. 1 ст. 38 Закону України «Про місцеве самоврядування» (далі - Закон) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах ( у разі їх створення) є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створені радами виконавчі органи.

Згідно ч. 3 ст. 12 Закону сільський, селищний голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданні.

Аналізуючи вищеназвані закони можна прийти до висновку, що виключне право вчинення нотаріальних дій віднесено до виконавчого комітету сільської ради. І тільки виконавчий комітет сільської ради може своїм рішення уповноважити вчинення нотаріальних дій на відповідну посадову особу.

Відповідно до рішення Пальчиківської сільської ради від 09 листопада 2015 року №1-5/VII вбачається, що до складу утвореного виконавчого комітету вказаної ради, зокрема входять посадові особи: сільський голова Бобров М.В. , секретар сільської ради Латинська Т.А. Також вказаним рішенням затверджено Положення про виконавчий комітет Пальчиківської сільської ради.

З положення про виконавчий комітет Пальчиківської сільської ради Катеринопільського району, затвердженого рішенням Пальчиківської сільської ради від 09 листопада 2015 року №1-5/VII вбачається, що до повноважень сільського голови, зокрема, належить виконання обов`язків щодо вчинення нотаріальних дій та він є уповноваженою особою на посвідчення заповітів в період відпустки або відсутності секретаря сільської ради.

Відповідно до розпорядження сільського голови Пальчиківської сільської ради Боброва М.В. від 25 травня 2017 року №10 вбачається, що секретарю сільської ради Латинській Т.А. надано щорічну оплачувану і додаткову відпустки з 01 червня 2017 року до 10 липня 2017 року.

Відповідно до п. 2.1 Порядку нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з`явитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням.

Якщо нотаріальні дії вчиняються поза приміщенням органу місцевого самоврядування, то в посвідчувальному написі на документі і в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій записується місце вчинення нотаріальної дії із зазначенням адресу, а також причина, з якої нотаріальні дії вчиняються поза приміщенням органу місцевого самоврядування.

Із матеріалів справи випливає, що заповіт був посвідчений в приміщенні органу місцевого самоврядування. Про вчинення нотаріальної дії за межами приміщення органу місцевого самоврядування позивачем доказів не надано.

Порядком не передбачено обов`язкове зазначення адреси органу місцевого самоврядування в документі про вчинення нотаріальних дій. Такий обов`язок покладено тільки при вчиненні нотаріальних дій поза межами приміщення органу місцевого самоврядування.

Згідно витягу з Реєстру для реєстрації заповітів Пальчиківської сільської ради, розпочатого 01 січня 2016 року вбачається, що 01 червня 2017 року у вказаному реєстрі за №9 зареєстровано нотаріальну дію складення заповіту ОСОБА_5 та зазначено номер та серію паспорта, а саме НОМЕР_7 від 25 листопада 1995 року виданого Катеринопільським РВ УМВС в Черкаській області, а також індивідуальний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 . Крім того, міститься розписка в одержанні нотаріально оформленого документа.

Із встановлених колегією суддів обставин справи вбачається, що сільський голова мав повноваження на вчинення нотаріальних дій, зокрема і посвідчення заповіту ОСОБА_5 .

При цьому, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції в частині того, що заповіт ОСОБА_4 від 01 червня 2017 року складений та підписаний, саме вказаною особою, а не іншою, як стверджує позивач за первісним позовом, оскільки це підтверджується сукупністю інших відомостей про особу (правильне зазначення прізвища, імені та по-батькові заповідача у інших місцях заповіту, правильного зазначення належного заповідачу реєстраційного номеру облікової картки платника податків - РНОКПП, відомостей про місце та час народження заповідача, та про місце проживання заповідача тощо), які містяться в оспорюваному заповіті та дають можливість однозначно ідентифікувати особу, що підписала заповіт.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в частині того, що з тексту заповіту видно, що особу громадянина який звернувся за вчиненням нотаріальної дії не встановлено, при цьому суд враховує, що в заповіті міститься індивідуальний номер облікової картки платника податків ОСОБА_4 , який тотожний тому, що зазначений у витязі про реєстрацію в Спадковому реєстрі.

Посилання апеляційної скарги на порушення загальних вимог щодо форми заповіту, зокрема місця його складення, є безпідставними, оскільки відсутність у заповіті певних реквізитів, передбачених Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, може розцінюватися як порушення форми заповіту у тому разі, коли відсутність таких реквізитів позбавляє можливості встановити особу спадкодавця, свободу його волевиявлення, час, місце вчинення заповіту, особу, яка його нотаріально посвідчила, тощо. Проте ці обставини, у тому числі волю спадкодавця та місце складення заповіту (с. Пальчик Катеринопільського району Черкаської області), безспірно встановлено.

Відповідно до частини першої статті 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_2 як на підставу недійсності заповіту вказав на те, що порушуються його права, як повнолітньої непрацездатної дитини спадкодавця, а саме він являється пенсіонером за віком. Вказані доводи він мотивує тим, що його частка в спадковому майні значно нижча встановленої законом.

Відповідно до посвідчення НОМЕР_10 ОСОБА_2 , 1951 року народження являється пенсіонером за віком (а.с. 8 зворот).

Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у частині 3 статті 203 ЦК України.

Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).

Із змісту вказаних норм вбачається, що такої підстави для визнання заповіту недійсним, як неврахування права на обов`язкову частку на спадкування, законом не передбачено.

Щодо вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 , то колегія суддів, перевіривши їх обґрунтованість приходить до наступних висновків.

Частиною 5 статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Для ухвалення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладеного у пункті 6 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України.

Виходячи з наведеного, правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного кодексу України не були зобов`язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 не довела належними та допустимими доказами у справі ухилення ОСОБА_2 від надання допомоги спадкодавцю, а також, що спадкодавець потребувала допомоги саме відповідача за зустрічним позовом, висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для усунення ОСОБА_2 від права на спадкування є правильним, обґрунтованим та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Крім того, тлумачення частин третьої, п`ятої статті 1224 ЦК України свідчить, що спадкоємці, які вказані у цих нормах, можуть бути усунені від права на спадкування за законом, а не за заповітом.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 в частині того, що копії документів долучених сільською радою не засвідчені належним чином, то колегія суддів звертає увагу на те, що вказані документи були оглянуті судом в оригіналі, а тому вони являються належними доказами у справі.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційних скарг суттєвими не являються і не дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення

Рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 09 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 20 червня 2019 року.

Судді: