ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/650/19 Справа № 202/8692/14-ц Головуючий у першій інстанції: Шклярук Д.С. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Левцунову І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про призначення судової економічної експертизи у цивільній справі по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», про визнання недійсним кредитного договору та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що між нею та ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» 23.11.2007 року був укладений договір про надання споживчого кредиту №5808210, що укладався із значенням його змісту на основі стандартної форми, запропонованої банком для будь-яких клієнтів - фізичних осіб, за яким банк надає позичальникові кредит в іноземній валюті, а саме в сумі 95488,00 доларів США, зі строком повернення кредиту не пізніше 23.11.2027 року. В забезпечення виконання боргових зобов`язань за кредитним договором між нею та відповідачем був укладений договір іпотеки №5808228 від 23.11.2007 року відповідно до умов якого, банку передано в іпотеку трьохкімнатну квартиру, загальною площею 76,5 кв.м . , яка знаходиться по АДРЕСА_2 (Дніпропетровськ), яка на даний час використовується сім`єю позивача. При зверненні до банку з проханням надати кредит, представники відповідача, як професійного надавача фінансових послуг, пояснили, що на такі цілі кредити у національній валюті - гривні не вигідні, оскільки на відміну від гривневих, кредити у валюті видаються за процентною ставкою, меншою ніж процентна ставка в гривні, а тому за умови постійної стабільності курсу національної валюти України, валютний кредит більш вигідний, ніж гривневий. Повністю довіряючи відповідачу, вважаючи в момент укладення спірного договору, що сторони діють у повній відповідності до вимог закону, визначення валютою платежу у доларах США буде на її користь, а зростання курсу долара по відношенню до гривні за час дії кредитного договору не відбудеться, не розуміючи, що у кредитному договорі відсутня ціна валютної цінності, виражена в національній валюті, а також, що таким чином, вона бере на себе всі валютні ризики, уклала кредитний договір приєднання внаслідок помилки стосовно суттєвих умов договору, які мають істотне значення. Восени 2008 року, коли почав зростати курс долара США по відношенню до національної валюти України, вона потрапила у важкий фінансовий стан, і тоді, уважно ознайомившись з текстом договору, чинним законодавством України, в тому числі Цивільним кодексом України, прийшла до висновку, що кредитний договір укладений з порушенням вимог закону в частині обігу готівкової валюти на території України та в частині відсутності ціни валютної цінності (доларів США). Відповідач не мав права надавати їй кредит в іноземній валюті. Відповідачу було відомо, що кредитні кошти були нею отримані для своїх особистих потреб (безпосередньо для купівлі квартири), тобто ці кредитні кошти банк повинен був використати для розрахунку з іншим резидентом України в національній валюті гривні. Індивідуальної ліцензії для використання доларів США як засобу платежу по кредитному договору не було, більш того договір купівлі-продажу квартири чітко передбачає розрахунок в гривні. Видача відповідачем агентом валютного контролю - кредиту в іноземній валюті резиденту України, який не має індивідуальної ліцензії для розрахунків цією валютою з іншим резидентом України є порушенням банком своїх обов`язків агента валютного контролю. У відповідача, а відтак і у позивача, на момент укладення спірного договору кредиту індивідуальна ліцензія, видана НБУ на використання іноземної валюті при здійсненні платежів за вказаним договором кредиту була відсутня. Через це договір слід визнати недійсним згідно ст. 215 Цивільного кодексу України через недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, ч. 1 статті 203 ЦК України. Використання відповідачем доларів США, як предмету кредитування за споживчим кредитом, дає безспірне право відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» (умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача), за своїм вибором вимагати визнання договору недійсним. Також, відповідно до ст. 32 ЦК України, ст. 177 СК України та ст. 17 Закону і України від 26 квітня 2001 року № 2402 «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання. На час укладання кредитного договору у неї мався малолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дану інформацію відповідач знав та підстави уникання та дотримання вимог чинного законодавства відносно долучення та дозволу опікунського комітету не здійснив. На даний час позивач має ще малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Положення Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» вимагає попередньої згоди органу опіки і піклування для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, приймаються до розгляду справи про визнання договорів недійсними починаючи з 01.01.2006 року. Таким чином, підстави недійсності даних вищевказаних договорів безпосередньо випливають з підстав невиконання відповідачем вимог Закону про отримання згоди органу опіки і піклування. Тому позивач просила визнати договір про надання споживчого кредиту №5808210 від 23.11.2007 укладений між нею та ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк» недійсним у повному обсязі.

26 січня 2015 року ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» також звернулось із позовною заявою, обґрунтовуючи її тим, що між ЗАТ «ПУМБ», правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», та ОСОБА_1 (позичальник) був укладений кредитний договір №5808210 від 23.11.2007 року, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит у розмірі 95488,00 доларів США строком по 23 листопада 2027 року. Банк належним чином виконав свої обов`язки за кредитним договором, відкривши відповідачу позичковий рахунок та надавши ій обумовлені кредитним договором грошові кошти у повному обсязі. Відсотки за користування кредитом за період часу з моменту видачі кредиту по 15.03.2014 року (включно) відповідачем сплачено в повному обсязі, однак після цього періоду ОСОБА_1 погашення вносила з порушенням встановленого графіку та потім взагалі припинила вносити платежі. Внаслідок таких дій, за кредитним договором, станом на 09.12.2014 року, утворилась заборгованість, а саме: заборгованість за тілом кредиту - 64002,70 дол. США, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 2798,04 дол. США, пеня за порушення строків виконання зобов`язань за кредитним договором (еквівалент) - 3629,95 дол. США, пеня за порушення строків сплати процентів (еквівалент) - 157,97 дол. США., штраф (еквівалент) - 954,88 дол. США, штраф за невиконання умов страхування предметів застави - 48221,70 грн., а всього 71543,54 дол. США та 48221,70 грн. Банк 09.07.2014 року направив позичальнику письмову вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом, яка була отримана 23.07.2014 року. Однак зазначена вимога банку не була виконана відповідачкою у вказаний строк. Тому позивач за зустрічним позовом просив стягнути з ОСОБА_1 вказану заборгованість за кредитним договором №5808210 від 23.11.2007 року, станом на 09.12.2014 року, в загальному розмірі 71543,54 дол. США (66800,74 доларів США + еквівалент 4742,80 доларів США) та 48221,70 грн., а також судові витрати по справі.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання недійсним кредитного договору відмовлено. Зустрічну позовну заяву ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором №5808210 від 23.11.2007 року в загальному розмірі 66800,74 доларів США та 175755,59 грн., а саме 64002,70 доларів США (1721032,6 грн. по офіційному курсу НБУ станом на 16.03.2016 року 100 доларів США = 2688,5419 гривень) - заборгованості за сумою кредиту; 2798,04 доларів США - заборгованості за несплаченими процентами за користування кредитом (75239,30 грн. по офіційному курсу НБУ станом на 16.03.2016 року 100 доларів США = 2688,5419 гривень); 101857,17 гривень - пені за порушення строків виконання зобов`язань за кредитним договором; 25676,72 гривень - штрафів за порушення відповідачем обов`язків, передбачених п.п. 4.3.2 - 4.3.6 кредитного договору; 48221,70 гривень - штрафів за порушення відповідачем обов`язків щодо поновлення дії договорів страхування. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» судовий збір в сумі 3654,00 грн.

З таким рішенням не погодилась ОСОБА_1 та звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення її позовних вимог про визнання недійсним кредитного договору та відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» про стягнення заборгованості.

В судовому засіданні 11 червня 2019 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подано клопотання про призначення судової економічної експертизи, на вирішення якої заявник просить поставити наступні питання:

- уякому розмірі та у якій валюті ПАТ «ПУМБ» було видано, а ОСОБА_1 отримано кредитні кошти по кредитному договору № 5808210 від «23» листопада 2007 року?;

- який дійсний розмір залишку заборгованості ОСОБА_1 за тілом кредиту та відсотками по кредитному договору № 5808210 від «23» листопада 2007 року станом на 09.12.2014 року?;

- якою є реальна процентна ставка (у процентах річних) та абсолютне значення подорожчання кредиту на момент укладання кредитного договору №5808210 від «23» листопада 2007 року?

Клопотання про призначення судової економічної експертизи обгрунтовується, зокрема, наявністю в заявника сумнівів щодо факту надання кредиту в іноземній валюті та правильність розрахунку заборгованості, зокрема, щодо нарахованих відсотків.

Згідно ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Також, за змістом статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

За правилом ч. 3 ст. 367 ЦПК докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про призначення судової економічної експертизи, виходячи з наступного.

Згідно матеріалів даної цивільної справи, протоколу та звукозапису судового засідання суду апеляційної інстанції, - представником ОСОБА_1 не повідомлено суду інформацію щодо позиції позивачки про факт отримання (неотримання) за вказаним вище договором кредитних коштів, їх розмір та валюту; матеріали справи не містять первинних бухгалтерських документів про видачу ОСОБА_1 у касі банку, або перерахування на банківський рахунок тіла кредиту за вищевказаним договором.

Враховуючи викладене, клопотання в частині призначення експертизи для визначення розміру та валюти наданих позичальнику кредитних коштів по кредитному договору №5808210 від 23.11.2007 року є передчасним; представником позивача не наведено належного обгрунтування доводів про те, що встановлення розміру та валюти отриманих позичальником кредитних коштів неможливе без проведення судової експертизи.

Крім того, саме лише посилання представника ОСОБА_1 на наявність сумнівів щодо правильності зазначеного банком розрахунку розміру заборгованості - не свідчить про наявність підстав для призначення судової експертизи з метою встановлення розміру заборгованості за кредитним договором; відповідне належне обгрунтування представником позивача не наведене.

Посилання представника ОСОБА_1 на те, що надані банком розрахунки та банківські виписки є незрозумілими та мають великий обсяг - не є підставою для призначення судової експертизи, оскільки зазначені письмові докази викладені у зручній для дослідження бланочній формі, виготовлені у якості, що є достатньою для читання.

Клопотання в частині призначення експертизи для встановлення реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту є необгрунтованим; ОСОБА_1 не надано доказів неможливості подання відповідного клопотання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від неї. Колегія наголошує, що клопотання ОСОБА_1 про призначення судової експертизи, яке було подане до місцевого суду у листопаді 2014 року (а.с. 81 т. 2), не містить питання щодо встановлення реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту.

Враховуючи викладене, вислухавши думку представників сторін, колегія дійшла висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні даного клопотання у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 103, 259, 268, 381 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про призначення судової економічної експертизи - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді