Головуючий у 1 інстанції Вайновський А.М.
Доповідач Принцевська В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого суді Принцевської В.П.

суддів Баркова В.М., Биліни Т.І.

секретар Сидельнікова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідачки ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 жовтня 2018 року у цивільній справі № 265/8536/17 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, третя особа Маріупольська міська рада Донецької області,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2017 року позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою площею 0,1357 га, розташованої по АДРЕСА_1 та належної їй на підставі договору оренди земельної ділянки від 29.10.2014 року. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вказана земельна ділянка призначена для розміщення та експлуатації будівель та споруд автомобільного транспорту та дорожньої господарства (функціювання автостоянки). Проте, відповідачі без достатньої правової підстави використають територію автостоянки шляхом розміщення на ній транспортного засобу - автомобіля марки Fiat Ducato, д/н НОМЕР_1 , не здійснюють плату за користування автостоянкою, у зв`язку з чим позивач несе збитки, не може повноцінно використовувати земельну ділянку за призначення, що суперечить меті та умовам договору оренди земельної ділянки. Просила суд усунути перешкоди в користуванні вищевказаною земельною ділянкою шляхом зобов`язання відповідачів вивезти (перенести) належний їм автомобіль з території автостоянки. Ухвалою судді від 14.12.2017 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25.06.2018 року за клопотанням представника відповідачів ОСОБА_4 до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено Маріупольську міську раду.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 жовтня 2018 року позов задоволено частково. Усунуто фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 перешкоди в праві користування земельною ділянкою зі сторони ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_2 ) шляхом зобов`язання ОСОБА_3 вивезти (перемістити) належний йому на праві власності транспортний засіб FIAT Ducato, державний номер НОМЕР_3 з вказаної земельної ділянки.

З даним рішенням не погодився відповідач ОСОБА_1 і оскаржила його в апеляційному порядку. Вона посилається на те, що суд не повно з`ясував обставини справи і ухвалив рішення з порушенням вимог процесуального і матеріального Закону. Просила скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідачів повністю підтримала доводи апеляційної скарги і просила її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Сторони до суду не з`явилися, повідомлені про час і місце судового засідання судовими повістками і телефонограмами, які зареєстровані в журналі телефонограм за № 1536, № 1537, № 1538.

Представник третьої особи до суду не з`явився, повідомлений про час і місце судового засідання судовою повісткою і телефонограмою, яка зареєстрована в журналі телефонограм за № 1539.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним залишити без задоволення апеляційну скаргу з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.386, 391, 396 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Вказані положення Цивільного законодавства України узгоджуються також з положеннями ч.2 ст.152 Земельного кодексу України, згідно якої власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Судом правильно встановлено, що позивачка ОСОБА_2 , ІН НОМЕР_4 , є фізичною особою підприємцем з 05.04.2001 року, платником єдиного податку та здійснює діяльність щодо допоміжного обслуговування наземного транспорту, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію фізичної особи-підприємця, свідоцтвом платника єдиного податку та витягом з ЄДРЮО та ФОП.

29.10.2014 року між Маріупольською міською радою та ФОП ОСОБА_2 , ІН НОМЕР_4 , укладено договір оренди земельною ділянки (далі Договір) площею 0,1357 га, розташованої по АДРЕСА_1 , строком на 10 років, зі сплатою орендної плати в розмірі 3% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки.

Пунктом 5.1. Договору визначено, що земельна ділянка передається в оренду з метою та за цільовим призначенням для розміщення та експлуатації будівель та споруд автомобільного транспорту та дорожньої господарства (функціювання автостоянки).

При цьому, орендар має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди, отримувати продукцію та доходи (п.9.1.1, 9.1.3 Договору), зобов`язаний - використовувати земельну ділянку відповідно до мети та цільового призначення, визначених в договорі, сплачувати орендну плату в порядку та у строки, передбачені договором (п.9.2.6, 9.2.10 Договору).

Позивачка ФОП ОСОБА_2 , користуючись земельною ділянкою площею 0,1357 га по АДРЕСА_1 , на підставі договору оренди земельної ділянки від 29.10.2014 року, звертається до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, що порушені відповідачами, шляхом звільнення земельної ділянки - території автостоянки, від транспортного засобу, належного відповідачам.

Письмовими доказами підтверджено, що ФОП ОСОБА_2 видано абонемент №14 на право користування автостоянкою "ГЕЛИОС" строком з 01.02.2017 року по 28.02.2017 року включно власнику транспортного засобу - автомобіля марки Fiat Ducato, д/н НОМЕР_1 , за що останніми сплачено 720 грн.

29.09.2017 року ФОП ОСОБА_2 спрямовано лист ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в тому, що станом на 29.09.2017 року ними використовується автостоянка без достатньої правової підстави, плата за користування автостоянкою не сплачується, що призвело до утворення заборгованості в сумі 3350 грн. Посилаючись на несення збитків, просила звільнити автостоянку від транспортного засобу.

Відповідачі, не заперечуючи факту знаходження транспортного засобу автомобіля марки Fiat Ducato, д/н НОМЕР_1 , на території автостоянки "ГЕЛИОС", розташованої по пр. Перемоги, 88 в м. Маріуполі, до дати розгляду справи в суді, надали суду наступні докази.

Відповідач ОСОБА_3 володів транспортним засобом - автомобілем Fiat Ducato, д/н НОМЕР_1 , належного на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 21.07.2016 року ОСОБА_1 , на підставі договору безоплатного користування автомобілем від 01.08.2016 року.

ОСОБА_3 сплатив послуги користування автостоянкою "ГЕЛИОС" в сумі 720 грн за період з 01.02.2017 року по 28.02.2017 року, що підтверджується абонементом №14, описаним вище.

21.02.2017 року о 01-25 годині на автостоянці "ГЕЛИОС", розташованої по пр. Перемоги, 88 в м. Маріуполі, сталася пожежа, в результаті якої пошкоджено, в тому числі, автомобіль Fiat Ducato, д/н НОМЕР_1 , володільцем якого був відповідач, що підтверджується актом про пожежу від 21.02.2017 року.

За фактом умисного знищення майна - автомобіля марки Fiat Ducato, д/н НОМЕР_1 , порушено кримінальне провадження №0000401 від 21.02.2017 року, потерпілими визнано ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , досудове розслідування триває.

Згідно з вимогами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги та дійшов висновку, що вони є безпідставними.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Представник відповідачів, посилаючись на визнання транспортного засобу, що є предметом злочину, речовим доказом, та передання його на відповідальне зберігання позивачці, заперечувала проти позову.

Судом правильно встановлено, що відповідачем не надано доказів щодо визнання автомобіля марки Fiat Ducato, д/н НОМЕР_1 речовим доказом у кримінальному провадженні №0000401 від 21.02.2017 року, а також щодо його передання на відповідальне зберігання ФОП ОСОБА_2 , а також не надано доказів, щодо сплати послуг за подальше користування автостоянкою "ГЕЛИОС", розташованої по пр. Перемоги, 88 в м. Маріуполі, тобто з 01.03.2017 року.

Апеляційний суд вважає, що суд повно і всебічно дослідив обставини справи і надані сторонами докази, та дійшов правильного висновку, що право ФОП ОСОБА_2 щодо вільного користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0,1357 га, розташованої по АДРЕСА_1 та належної останній їй на підставі договору оренди земельної ділянки від 29.10.2014 року, порушено з боку відповідачки ОСОБА_1 , оскільки та, не звільняючи місце на автостоянці "ГЕЛИОС", розміщеної на вказаній земельній ділянці, від належного їй транспортного засобу - автомобіля марки Fiat Ducato, д/н НОМЕР_1 , та не здійснюючи при цьому сплату за користування автостоянкою, створює перешкоди позивачці у використанні земельної ділянки за призначенням відповідно до умов договору оренди від 29.10.2014 року, а також в отриманні прибутку, і вважає, що вказані порушення підлягають судовому захисту через їх усунення, шляхом зобов`язання ОСОБА_1 вивезти (перемістити) належний їй транспортний засіб автомобіль марки Fiat Ducato, д/н НОМЕР_1 , з території вказаної земельної ділянки.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді

Повний текст постанови виготовлено 24 червня 2019 року.

Суддя