Провадження № 2/752/5185/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
04.12.2019 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:
головуючого - судді Колдіної О.О.
з участю секретаря - Петрова Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,
позивач звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що з 02 жовтня 2004 р. вони з ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві, про що складено актовий запис № 516. Сімейне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя та несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння та втратою почуття любові. Сторони не підтримують шлюбні стосунки, з липня 2017 року окремо проживають. Сторони не ведуть спільне господарство, мають окремий бюджет.
Від цього шлюбу у сторін народилася дитина - донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки, щомісячно, до досягнення нею повноліття, оскільки відповідач добровільно регулярну матеріальну допомогу на утримання дитини не надає.
Позивач в судове засідання не з`явився, надавши клопотання про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи у її відсутність. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся судом про день і час розгляду справи. Судова повістка, надіслана за адресою його проживання, повернулась до суду без вручення за закінченням терміну її зберігання.
На підставі ст.ст.128, 130 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про місце і час судового розгляду.
На підставі ст. 280 ЦПК України та за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі, який 02 жовтня 2004 року зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві, про що складено актовий запис № 516.
Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, з липня 2017 року окремо проживають та не ведуть спільне господарство; мають окремий бюджет.
Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Позивач категорично заперечує щодо подальшого існування сім`ї, вважаючи, що чоловік і жінка не можуть бути примушені до перебування у шлюбі, підтримання сімейних стосунків без наявності обопільної згоди.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подальше існування сім`ї впливає на права обох сторін, позбавляє можливості сторони влаштувати інше сімейне життя, в зв`язку з чим вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню.
Крім того, в ході розгляду справи було встановлено, що питання щодо утримання неповнолітньої дитини між позивачем та відповідачем не узгоджено.
Суду не надано доказів, що відповідач надає постійну, регулярну допомогу на утримання неповнолітньої дитини.
В силу положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
При визначенні розміру аліментів у даній справі суд враховує матеріальне становище платника, що він є особою працездатного віку і може забезпечити належний рівень утримання своїх дітей; що він не має інших аліментних зобов`язань, а також те, що на його утриманні не перебувають інші особи, оскільки доказів на спростування зазначених обставин суду не надано.
Суд бере до уваги, що відповідно до вимог чинного законодавства утримувати неповнолітню дитину є обов`язком обох батьків, і він не може бути покладений лише на батька в частині повного забезпечення життєдіяльності неповнолітньої дитини.
Також суд приймає до уваги розмір витрат, які необхідно здійснити на неповнолітню дитину відповідного віку щомісяця для забезпечення її харчування і придбання предметів першої необхідності.
Оскільки суду не надано документів про стан здоров`я сторін та їхньої дитини, суд не досліджує зазначені обставини справи.
Відповідно до вимог чинного законодавства, що регулює даний вид правовідносин, утримання неповнолітніх дітей є обов`язком обох батьків, і він не може бути покладений лише на батька або матір в частині повного забезпечення життєдіяльності неповнолітньої дитини.
Беручи до уваги викладені обставини, аналізуючи всі зібрані у справі докази, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання, неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частина від усіх видів заробітку щомісячно, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.
Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України.
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 02.10.2004 р. Відділо реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 516, - розірвати.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 30.05.2019 р. і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок.
Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 30 днів з днія його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти дняв з моменту вручення йому повного заочного тексту рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Суддя