Справа № 453/1087/18
№ провадження 2/453/38/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 червня 2019 року Сколівський районний суд Львівської області у складі: головуючого судді Микитина В.Я.,

секретаря судового засідання Трембач М.М.,

з участю представника позивача адвоката Левковича В.В.,

представника відповідача адвоката Жарського І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Сколе Львівської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача фінансових послуг та стягнення банківського вкладу, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 в особі належно уповноваженого представника адвоката Посікіри Р.Р. (ордер серія ЛВ, № 122437 від 06.09.2018 року) 11.09.2018 року звернувся у суд з позовною заявою, в якій, з урахуванням поданої 29.12.2018 року заяви про зменшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача АТ КБ «ПриватБанк» на свою користь заборгованість за депозитним вкладом в іноземній валюті, відсотки за вкладом в іноземній валюті та три проценти річних, що становить 40 354,88 доларів США. Судові витрати у справі позивач просить покласти на відповідача.

Ухвалою судді від 12.09.2018 року вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з повідомленням та викликом сторін, визначено дату підготовчого засідання у справі.

Ухвалою підготовчого засідання від 28.01.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її судовий розгляд. Судові засідання у справі, з урахуванням ухвали від 26.10.2018 року, ухвалено проводити у режимі відеоконференції з Щевченківським районним судом м. Львова.

Розгляд справи по суті відбувся у судових засіданнях у режимі відеоконференції, котрі відбулися 11.03.2019 року та 14.06.2019 року, з участю уповноважених представників сторін.

Позов обґрунтовано тим, що 10.01.2014 року між сторонами укладений договір банківського вкладу, який оформлений заявою № SAMDNWFD900 на оформлення вкладу «Стандарт». Сума вкладу становила 34 849,6 доларів США, строк вкладу три місяці (до 10.04.2014 року включно), із визначенням 8 % річних (з періодом нарахування по вкладу один місяць). У той-же день позивач відкрив рахунок по вкладу за № 3290, на який він через касу Головного Феодосійського відділення Кримського РУ «ПриватБанк» (98100, Автономна Республіка Крим, вул. Генерала Горбачова, буд. 2-а) вніс грошові кошти у розмірі 34 849,6 доларів США. На підтвердження отримання зазначених грошових коштів, відповідачем позивачу було надано чек (квитанція). З березня 2014 року банк припини виплату позивачеві процентів, зіславшись на анексію кримського півострова. У той-же час, зважаючи на окупацію Автономної Республіки Крим, позивач із сім`єю змушений був переїхати та тепер мешкає у АДРЕСА_1 . Вказує що звертався до відповідача про повернення банківського вкладу, але той надавав формальні листи, і вказував на неможливість повернення грошових коштів у зв`язку із припиненням діяльності відділень банку на окупованій території. Позивач наголошує, що листом від 18.03.2015 року він просив відповідача повернути йому суму коштів і відсотків по вкладу у відділені ПАТ КБ «ПриватБанк» у м. Мукачево Закарпатської області (де тоді проживав). Таку заяву відповідач отримав 01.04. 2015 року, однак жодних дій щодо повернення суми банківського вкладу та відсотків за таким вкладом не вчинив. Позивач вказує, що відповідач прострочив своє грошове зобов`язання на 381 день, оскільки відсотки за депозитом були виплачені станом на 01.03.2014 року. ПАТ КБ «ПриватБанк» не виконав належним чином свої зобов`язання щодо повернення належного позивачу вкладу разом із нарахованими відсотками згідно умов договору, що є порушенням вимог чинного законодавства, умов укладених договорів та йог законних прав. Спір в добровільному порядку не вирішено. Просить стягнути з відповідача на виконання умов укладеного між ним і відповідачем договору банківського вкладу суму вказаного вкладу, що становить 34 849,6 доларів США, нараховані відсотки, що становлять 2 910,18 доларів США, та три проценти річних без інфляційних нарахувань, оскільки договір укладено в іноземній валюті, що становить 2 595,1 доларів США, а всього 40 354,88 доларів США.

Належно уповноважений представник позивача адвокат Левкович В.В. у судові засідання щодо розгляду справи по суті з`явився, поданий позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві (а. с. 1-6) та заяві про зменшення позовних вимог (а. с. 92-93).

Належно уповноважені представники відповідача адвокати Гнатишак О.В. та Жарський І.Р. у судові засідання щодо розгляду справи по суті з`явилися, проти позову заперечили з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (надійшов на адресу суду 18.10.2018 року, вх. № 5043) (а. с. 28-35), просили у позові відмовити. Відзив на позовну заяву обґрунтовано тим, що відокремлений підрозділ АТ КБ «ПривтаБанк» на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя (після окупації півострова) не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність, а тому перестав нараховувати відсотки за його банківським вкладом. Відповідач зазначає, що на даний час доступ АТ КБ «ПриватБанк» до первинних документів клієнтів Кримського Регіонального управління є обмеженим, а тому відсутня можливість перевірити укладення позивачам договору банківського вкладу, як і достовірність наявних у нього з вказаного приводу документів. У свою чергу, відповідач не надає віри наданим позивачем в оригіналі заяві № SAMDNWFD900 від 10.01.2014 року на оформлення вкладу «Стандарт» та квитанції на підтвердження отримання коштів. Крім того, відповідач стверджує, що така заява не є за своєю суттю договором банківського вкладу, а сам договір позивач не надав, що дає підстави відповідачеві сумніватися в укладенні такого договору. Ще посилається на невірних розрахунок заборгованості, вчинений позивачем як по сплаті відсотків за банківським вкладом, так і по сплаті трьох процентів річних.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши уповноважених представників сторін на підтвердження позовних вимог та заперечень проти позову, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи із наведених вище процесуальних норм, суд, перевіряючи порушення прав позивача цивільного характеру, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Так, відповідно до заяви № SAMDNWFD900 на оформлення вкладу «Стандарт» від 10.01.2014 року ОСОБА_1 , надалі «Клієнт», просить оформити у ПАТ КБ «ПриватБанк» депозитний вклад на наступних умовах: сума вкладу 34 849,6; валюта вкладу - USD, строк вкладу три місяці, до 10.04.2014 року включно. Процентна ставка на дату оформлення вкладу 8 % річних, період нарахування процентів по вкладу 1 місяць. Особистий рахунок по вкладу 3290 та номер картки для зарахування відсотків по вкладу: 688155. На даній заяві міститься печатка синього кольору із найменуванням Філії Феодосійське Регіональне управління ПАТ КБ «ПриватБанк», МФО 384436, ОСОБА_2 (копія міститься у справі, а. с. 7).

На підтвердження внесення грошових коштів на зазначений вище рахунок, який був відкритий для позивача ПАТ КБ «ПриватБанк», позивач надав квитанцію про внесення через касу Головного Феодосійського відділення Кримського РУ «ПриватБанк» (98100, Автономна Республіка Крим, вул. Генерала Горбачова, буд. 2-а) грошових коштів у розмірі 34 849,6 доларів США (копія міститься у справі, а. с. 8).

Зазначені документи судом оглянуто в оригіналі. При цьому, незважаючи на слабке споглядання відомостей на вказаній вище квитанції через те, що пройшов значний період у часі після її видачі, такі відомості все ж-таки можна прочитати, вони є доступними та цілком зрозумілими.

У свою чергу, відповідач, заперечуючи позовні вимоги ненаданням віри цій квитанції, у тому числі й через слабку видимість на ній інформації, не скористався своїм правом замовити та отримати висновок експерта щодо можливості часткового відновлення (або ж не відновлення) тексту на квитанції, відповідний висновок експерта суду не надав.

Встановлено й те, що 18.03.2015 року позивач надіслав відповідачеві вимогу про повернення вкладу (копія міститься у справі, а. с. 9), у котрій просив повернути йому суму коштів і відсотків по вкладу у відділені ПАТ КБ «ПриватБанк» у м. Мукачеве Закарпатської області. Таку вимогу відповідач отримав 01.04.2015 року, вх. № 5770, на котру 11.04.2015 року надіслав позивачеві відповідь за вих. № 20.1.0.0.0/7-20150401/3347 (копія міститься у справі, а. с. 10), де роз`яснював про ситуацію, пов`язану із окупацією Автономної Республіки Крим та її наслідки для Кримських відділень банку, вибачився за незручності та просив з розумінням поставитись до ситуації, яка сталася не з вини банку.

Згідно ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

У відповідності до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом, є недопустимою.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Положення статті 1059 ЦК України врегульовують питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаям ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8); договір банківського вкладу укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов`язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10).

Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174, передбачено, що банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі її здійснення в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом.

Підпунктами 1.1, 1.3, 1.17 глави 1 «Загальні вимоги до оформлення касових документів» розділу IV «Касові операції банків (філій, відділень) з клієнтами» Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174, передбачено, що до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать, зокрема - квитанція, чек банкомата, що формуються платіжними пристроями. Касові документи мають містити такі обов`язкові реквізити: найменування банку, який здійснює касову операцію, дату здійснення операції, зазначення платника та отримувача, суму касової операції, призначення платежу, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію.

За операціями з видачі готівки або приймання її для зарахування на відповідний рахунок із застосуванням платіжних пристроїв формується та роздруковується відповідний касовий документ (квитанція/чек банкомата, сліп) на паперовому носії, який видається клієнту. За операціями з видачі готівки із застосуванням банкомата формується і роздруковується чек банкомата на вимогу клієнта.

У постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року (справа № 6-17цс12) міститься правовий висновок про те, що відповідні юридичні факти відсутність банківських рахунків, необлікування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного у письмовій формі договору банківського вкладу, за наявності ощадної книжки (сертифіката) чи іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту, - слід кваліфікувати як невиконання банком своїх обов`язків за договором банківського вкладу.

Враховуючи викладене та надані позивачем в оригіналі заяву від 10.01.2014 року № SAMDNWFD900 на оформлення вкладу «Стандарт», складену у простій письмовій формі, підписану від імені банку повноважною особою та клієнтом, яка містить усі умови, необхідні для договору даного виду (розмір вкладу, розмір відсотків за користування вкладом, порядок їх нарахування, строк дії договору); квитанцію з ПАТ КБ «ПриватБанк» від 10.01.2014 року про отримання коштів у сумі 34 849,6 доларів США, які безпосередньо були оглянуті під час дослідження письмових доказів у справі, суд дійшов висновку про те, що такі свідчать про укладення договору банківського вкладу у вигляді заяви № SAMDNWFD900 на оформлення вкладу «Стандарт» та внесення грошових коштів у розмірі 34 849,6 доларів США на банківський рахунок № НОМЕР_1 , і містять відомості про залишок вкладу.

При цьому, суд переконаний, що позивач не міг вплинути на видання іншої форми письмових документів, аніж ті, які видав відповідач.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банк, зокрема, зобов`язаний повідомити Національний банк України про прийняття уповноваженим органом банку рішення про закриття відокремленого підрозділу в семиденний строк після прийняття такого рішення та про фактичне припинення його діяльності - у триденний строк. Національний банк України, вносить відповідні відомості в про відокремлені підрозділи банку до Державного реєстру банків на підставі письмово повідомлення банку.

Відповідно до п. 5 Постанови Правління Національного Банку України від 06.05.2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя», банки, у тому числі ПАТ КБ «ПриватБанк», зобов`язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів.

З листа Національного банку України «Про розгляд заяви» від 19.01.2017 року за № 20-0009/4152 (копія міститься у справі, а. с. 12-13) вбачається, що відділення банку, у тому числі й Філія «Феодосійське регіональне Управління «ПАТ КБ «ПриватБанк» припинило свою діяльність.

За таких обставин, саме на відповідача покладається обов`язок довести належне виконання своїх зобов`язань за договорами банківського вкладу, а саме доказів того, що кошти були повернуті вкладникові, а також про відсутність коштів на депозитних рахунках позивача. Проте, відповідачем таких доказів під час розгляду справи не надано, а судом не здобуто.

При цьому, суд відхиляє доводи відповідача щодо знаходження відокремленого підрозділу на окупованій території Автономної Республіки Крим та відсутності доступу до банківських документів, оскільки договір укладався не з філією, а безпосередньо з юридичною особою ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», про що зазначено як у договорі, так і у квитанції, а банківські розрахунки між відділенням та безпосередньо банком не повинні бути підставою для покладення проблем діяльності відділення банку на вкладника.

За таких встановлених судом обставин суд вважає, що наявні усі підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми вкладу у розмірі 34 849,6 доларів США, а також відсотків за нарахування у передбаченому договором розмірі за період з 02.03.2014 року (оскільки до зазначеної дати відсотки були сплачені) по 18.03.2015 року, (дата звернення позивача з вимогою про повернення банківського вкладу), у розмірі 2 910,18 доларів США.

Обґрунтованих заперечень щодо поданого позивачем розрахунку розміру банківського вкладу та нарахованих на нього відсотків відповідач суду не надав, а суд, перевіряючи правильність їх нарахування, у тому числі й у визначений період, вважає такий розрахунок вірним, так як договір вважався пролонгованим аж до дати звернення з вимогою про повернення банківського вкладу, тобто до 18.03.2015 року.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач не ставить питання щодо стягнення суми банківського вкладу та нарахованих на нього відсотків з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, так як вклад здіснено в іноземній валюті.

Щодо трьох процентів річних від простроченої суми, то такі пділягають стягненню відповідно до положень вищенаведеної статті, у розмірі 2 595,10 доларів США, згідно виконаного позивачем розрахунку, оскільки знову ж-таки, обґрунтованих заперечень щодо поданого позивачем розрахунку розміру трьох процентів річних відповідач суду не надав, а суд, перевіряючи правильність їх нарахування, вважає такий розрахунок вірним.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 40 354,88 доларів США, з яких 34 849,60 доларів США сума банківського вкладу, 2 910,18 доларів США нараховані відсотки, 2 595,10 доларів США три проценти річних (34 849,6 + 2 910,18 + 2 595,10 = 40 354,88). Отже, позов підлягає до задоволення повністю.

Судові витрати у справі слід визначити відповідно до положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, у спосіб стягнення з відповідача на користь держави судового збору за подання позовної вимоги майнового характеру у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір», оскільки позивача, на користь якого ухвалено рішення у даній справі, звільнено від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів».

Керуючись ст. ст. 4-5, 12-13, 81-82, 89-90, 95, 141, 258-259, 264-265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача фінансових послуг та стягнення банківського вкладу, - задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 40 354 (сорок тисяч триста п`ятдесят чотири), 88 доларів США.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави 9 605 (дев`ять тисяч шістсот п`ять) грн. судових витрат у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Сколівський районний суд Львівської області.

Повне найменування сторін у справі:

Позивач: ОСОБА_1 ; зареєстроване місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»; місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-д, код у Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 14360570.

Суддя В.Я. Микитин

Повне рішення суду складене 18 червня 2019 року.