Постанова

Іменем України

22 травня 2019 року

м. Київ

справа № 311/4548/15-ц

провадження № 61-2475св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», яка підписана представником Сокуренко Наталією Вікторівною, на рішення апеляційного суду Запорізької області від 16 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Пільщик Л. В., Кочеткової І. В., Маловічко С. В.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», банк) звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява обґрунтована тим, що 15 липня 2013 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» укладено договір фінансового лізингу. ОСОБА_1 . згідно умов договору отримав від АТ КБ «ПриватБанк» у платне користування автомобіль марки Daewoo, модель: Nexia NS16, рік випуску: 2012, тип ТЗ: Седан/Лифтбек, № кузова/шасі: НОМЕР_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 , та зобов`язався сплачувати щомісячні платежі, пов`язані з виконанням договору лізингу. Вказаний автомобіль відповідно до свідоцтва про реєстрацію належить на праві власності АТ КБ «ПриватБанк».

Відповідач зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 20 листопада 2015 року його заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» за фактичний строк користування предметом лізингу складає 39 559,86 грн.

АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 39 559,86 грн, яка складається з

5 367,98 грн - заборгованості за винагородою за користування предметом лізингу;

2 731,17 грн - заборгованості за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу;

29 516,73 грн - заборгованість з пені;

1 943,98 грн - заборгованість за страховою винагородою;

та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 06 липня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором фінансового лізингу від 15 липня 2013 року у розмірі 39 559,86 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач свої зобов`язання за договором фінансового лізингу не виконав, а тому сума боргу підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку, а позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 16 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 06 липня 2016 року змінено. Позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором фінансового лізингу від 15 липня 2013 року у розмірі 10 607,60 грн, з яких: 5 367,98 грн - заборгованість за винагородою за користування предметом лізингу; 2 731,17 грн - заборгованість за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу; 2 508,45 грн - пені. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що визнавши наявність у відповідача заборгованості зі страхової винагороди, суд першої інстанції не перевірив чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та якими доказами вони підтверджуються. За розрахунком суду, здійсненим в межах зазначеного позивачем періоду нарахування пені та конкретних періодів прострочення, розмір пені становить 2 508,45 грн.

Аргументи учасників справи

У грудні 2016 року АТ КБ «ПриватБанк» через представника Сокуренко Н. В. подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції. При цьому посилався на те, що апеляційний суд неправильно застосував норми матеріального та порушив норми процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд обчислив пеню не правильно. Відповідач не спростував розмір пені розрахований позивачем.

Аналіз змісту касаційної скарги свідчить, що рішення апеляційного суду оскаржується в частині позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення пені. У іншій частині рішення суду апеляційної інстанцій не оскаржується, а тому в касаційному порядку не переглядається.

У квітні 2017 року ОСОБА_1 надіслав заперечення на касаційну скаргу, в якому просив касаційну скаргу відхилити.

Заперечення мотивовані тим, що договір фінансового лізингу був неукладений через відсутність оригіналів підпису голови правління банку та печатки. Порушень договору з боку відповідача не було. Оскільки предмет лізингу знищено внаслідок пожежі, а позивач відмовляється надати інший автомобіль у нього відсутні підстави виконувати свої обов`язки за цим договором в частині внесення лізингових платежів. Позивач неналежно виконав свої обов`язки як страховика, та не довів страховій компанії про страховий випадок з предметом лізингу.

Короткий зміст ухвал суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 02 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 31 січня 2018 року справа призначена до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що 15 липня 2013 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір фінансового лізингу, відповідно до умов якого, позивач передав відповідачу у платне користування автомобіль марки Daewoo, модель: Nexia NS16, рік випуску: 2012, який належить на праві власності АТ КБ «ПриватБанк». Відповідач прийняв предмет лізингу та зобов`язався щомісячно у період з 10 по 15 число кожного місяця сплачувати 21 00,91 грн позивачу - частину вартості предмету лізингу, винагороди за користування та моніторинг предмету лізингу та інші платежі, пов`язані з виконанням вищевказаного договору у розмірі та строки, визначені у графіку лізингових платежів, який є додатком до договору фінансового лізингу.

Банк повністю виконав свої зобов`язання за договором фінансового лізингу виконав та передав ОСОБА_1 предмет лізингу, а відповідач отримав у платне користування автомобіль. ОСОБА_1 не сплатив своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за фактичний строк користування предметом лізингу, належним чином не виконував свої зобов`язання.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Тобто пеня є змінною величиною й залежить від часу, на який боржник прострочив виконання.

Суд апеляційної інстанції встановив, що в межах вказаного позивачем періоду нарахування, розмір пені складає 2 508,45 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що рішення апеляційного суду в оскарженій частині постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення апеляційного суду в оскарженій частині без змін, а тому судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», яка підписана Сокуренко Наталією Вікторівною, залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 16 листопада 2016 року в частині позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення пені залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. П. Курило