Справа №490/1415/19 Суддя суду першої інстанції - Чулуп О.С.
Провадження №22-ц/812/1063/19 Доповідач суду апеляційної інстанції - Локтіонова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2019 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Лівінського І.В.,

із секретарем судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

без участі учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Центрального районного суду м.Миколаєва від 18 лютого 2019 року, постановлену за заявою ОСОБА_1 про забезпечення його позову до ОСОБА_2 , державного реєстратора Марянчук Наталі Володимирівни, акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - АТ «Укрсоцбанк» або Банк), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Власова Світлана Яківна, про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та витребування майна,

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2019 року ОСОБА_1 подав до суду позов про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно індексний номер №44344899 від 30 листопада 2018 року, прийняте державним реєстратором Марянчук Н.В., стосовно нежитлових приміщень першого поверху в будинку під літ.А, загальною площею 114,8 кв.м по АДРЕСА_1 , скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису від 30.11.2018 р. індексний номер №44344899 та витребуваннявищезазначеного майна з чужого незаконного володіння.

Одночасно ОСОБА_1 було подано заяву про забезпечення його позову шляхом накладення арешту на вищевказане майно та заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо розпорядження згаданим майном та вчинення реєстраційних дій щодо права власності.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 18 лютого 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на вищезазначені нежитлові приміщення до набрання судовим рішенням по справі законної сили та заборонено органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження в сфері державної реєстрації, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо права власності на вказане нерухоме майно.

Судове рішення мотивоване тим, що невжиття таких заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання можливого рішення суду.

Не погодившись із такою ухвалою суду, АТ «Укрсоцбанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, Банк вказував, що забезпечення позову ОСОБА_1 порушує права АТ «Укрсоцбанк» на володіння, користування та розпорядження майном.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 19 вересня 2008 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого останнім в іпотеку Банку передано нежитлові приміщення першого поверху в будинку під літ.А-9, загальною площею 114,8 кв.м по АДРЕСА_1 .

30 листопада 2018 року право власності на вказані приміщення зареєстровано за АТ «Укрсоцбанк».

31 січня 2019 року між Банком та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу.

З зазначеної дати право власності на вказані приміщення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано за ОСОБА_2

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доцільність забезпечення позову вказаними ним способами, оскільки реалізація спірного майна під час розгляду справи може призвести до неможливості виконання рішення суду та своєчасного розгляду справи, що є завданням цивільного судочинства.

Обрані види забезпечення позову є співмірними із заявленими позивачем вимогами і ніяким чином не порушують прав Банку, який на даний час не є власником спірного майна.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для скасування ухвали суду, оскільки вона є законною та обґрунтованою.

Керуючись статтями 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Укрсоцбанк» залишити без задоволення, а ухвалу Центрального районного суду м.Миколаєва від 18 лютого 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О.В. Локтіонова

Судді С.Ю. Колосовський

І.В. Лівінський

Повний текст постанови складено 19 червня 2019 року.