Справа № 209/797/19
Провадження № 2/209/713/19
12 червня 2019 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Байбари Г.А.,
за участі секретаря Кулік О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист права власності,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку в органах державної реєстрації фізичних осіб.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив на позовну заяву.
Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 3. ст. 211, п.1 ч.3 ст. 223, ч.1, ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу в судовому засіданні за відсутності позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення.
Дослідивши письмові докази у справі та встановивши фактичні обставини і зміст спірних правовідносин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Як вбачається із нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 10 жовтня 2006 року (а.с. 10), відповідач ОСОБА_2 є попереднім співвласником квартири, яка була продана ним та іншими співвласниками 10 жовтня 2006 року ОСОБА_4 . У свою чергу ОСОБА_4 10 жовтня 2006 року уклав з АТ «Укрсоцбанк» іпотечний договір № 857, на підставі якого АТ «Укрсоцбанк» 26 листопада 2018 року набув право власності на квартиру по АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про належність квартири на момент укладення договору купівлі-продажу квартири від 29 грудня 2018 року Акціонерному товариству «Укрсоцбанк» (а.с. 31).
Зазначена квартира складається із трьох ізольованих кімнат, має житлову площу 37,7 кв.м. та загальну площу 63,7 кв.м., що підтверджується особовим рахунком на квартиру (а.с. 16), який відкритий на ім`я позивача ОСОБА_1 .
Згідно особового рахунку на квартиру та довідки ТОВ «Абонент ХХІ» № 001046463 від 04 березня 2019 року про реєстрацію та склад сім`ї (а.с. 12, 16), у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у графі «Родинні відносини» вказано - інше.
В заявленому позові позивач стверджувала, що ОСОБА_2 є колишнім власником квартири та сторонньою людиною для неї, вона його ніколи не бачила, його речі у спірній квартирі відсутні.
Згідно акту про непроживання № 37 від 28 лютого 2019 року від 28 лютого 2019 року, що складений комісією ОСББ «Єдність» (а.с. 15), відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не проживає у квартирі по АДРЕСА_1 з 2006 року.
Як зазначено у довідці № 37/1 від 28 лютого 2019 року, що видана головою правління ОСББ «Єдність» Жениловим В.В. (а.с. 14), ОСОБА_2 в період з 2006 року по теперішній час не звертався із заявами про перешкоди в користуванні житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Те, що ОСОБА_2 не звертався із заявами та повідомленнями до Дніпровського ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області з приводу перешкод у користуванні житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується довідкою Дніпровського ВП Кам`янського ВП від 28 лютого 2019 року, вих. № 462/12-2255, яка видана після перевірки бази даних ІПС Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Дніпропетровській області (а.с. 13).
Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , який є попереднім власником житла і не є членом сім`ї позивача ОСОБА_1 , не проживає у спірній квартирі з 2006 року.
Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно пункту 1 частини першої ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.
Отже, після продажу спірної квартири 10 жовтня 2006 року право власності на неї у ОСОБА_2 припинилося.
У пункті 34 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року зазначено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям останнього з реєстрації.
Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Суд вважає доведеним, що реєстрація відповідача за місцем знаходження квартири, істотно ущемляє права позивача, як власника, перешкоджає здійсненню прав по користуванню власністю. ОСОБА_1 не має можливості на свій розсуд розпорядитися належним їй нерухомим майном: продати, подарувати, заповісти, здати в оренду, обміняти, закласти, укласти інші не заборонені законом угоди.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач, як попередній власник спірної квартири, право власності якого на цю квартиру було припинено у зв`язку з відчуженням ним своєї частки квартири, втратив право користування житловим приміщенням в належній позивачу квартирі по АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом у спірній квартирі, є підставою для зняття його з реєстрації, що відноситься до компетенції Відділу реєстрації (зняття з реєстрації) фізичних осіб адміністрації Дніпровського району Кам`янської міської ради.
Керуючись статтями 10, 12, 13, 141, 259, 263-265, 280- 282 ЦПК України, суд
Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист права власності.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку в органах державної реєстрації фізичних осіб.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768,40 грн. сплаченого судового збору.
Повне судове рішення складено 21 червня 2019 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач може оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення або позивачем та іншими учасниками справи апеляційної скарги, якщо заяву та апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя Г.А. Байбара.