Ухвала

19 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 415/588/18

провадження № 61-7224ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А. О. розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на постанову Луганського апеляційного суду від 12 березня 2019 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк»звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором від 06 серпня 2012 року в сумі 34 320,24 грн.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 01 червня 2018 року, позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто на користь ПАТ КБ «Приватбанк» з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором б/н від 06 серпня 2012 року у вигляді заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитом і пені, всього у розмірі 27 709,75 грн, судовий збір у розмірі 1 762,00 грн, а всього 29 471,75 грн.

У задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 06 серпня 2012 року за пенею та штрафами у розмірі 6 210,49 грн відмовлено.

Постановою Луганського апеляційного суду від 12 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 01 червня 2018 року в оскаржуваній частині скасовано та в цій частині ухвалено нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 131,91 грн, по процентам за користування кредитом за період з 15 вересня 2013 року по 31 липня 2014 року в сумі 162,90 грн, пені за період з 01 грудня 2013 року по 13 квітня 2014 року в сумі 500,00 грн відмовлено за пропуском строку позовної давності.

У задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 31 липня 2014 року по 30 листопада 2017 року в сумі 27 314,94 грн, пені за період з 14 квітня 2014 року по 30 листопада 2017 року в сумі 4 100,00 грн відмовлено за необґрунтованістю.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

04 квітня 2019 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) АТ КБ «ПриватБанк» направило касаційну скаргу на постанову Луганського апеляційного суду від 12 березня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2019 року визначено в розмірі 1 921,00 грн.

Ціна позову у даній справі становить 34 320,24 грн, що станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921,00 грн Х 100 = 192 100,00 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону.

Касаційна скарга містить посилання на те, що дана справа становить виняткове значення для банку, оскільки невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором перешкоджає стабільній роботі АТ КБ «ПриватБанк», обмежує права та порушує майнові інтереси позивача, а також тягне загрозу повернення банком залучених коштів вкладникам та ставить під загрозу репутацію банка. Крім того касаційна скарга містить посилання на те, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики, оскільки судами не взято до уваги висновків постанов Верховного Суду за аналогічними справами. Однак Верховним Судом перевірено, чи мають місце підстави, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких касаційне провадження у малозначній справі підлягає відкриттю, зокрема, з урахуванням обставин, на які посилався заявник в касаційній скарзі, та зазначених підстав не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки АТ КБ «ПриватБанк» подало касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на постанову Луганського апеляційного суду від 12 березня 2019 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Лесько