У Х В А Л А

20 червня 2019 року

м. Київ

справа № 264/4610/18

провадження № 61-10671ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 грудня 2018 року та постанову Донецького апеляційного суду від 05 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Харцизький трубний завод» про стягнення заробітної плати,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2018 року представник ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Харцизький трубний завод» (далі - ПАТ «Харцизький трубний завод») заборгованості із заробітної плати в розмірі 12 488,88 грн та 3 000,00 грн витрат з надання правничої допомоги. В обґрунтування позову послалася на те, що 16 березня 2017 року позивача було звільнено на підставі пункту 1 частини першої статті 36 КЗпП України, проте в день звільнення йому не була виплачена заробітна плата за період роботи з 01 березня 2017 року по 16 березня 2017 року у розмірі 12 488,88 грн. Посилаючись на триваюче порушення своїх прав, просив суд задовольнити позов.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 грудня 2018 року в позові відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Донецької області від 05 березня 2019 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 грудня 2018 року та постанову Апеляційного суду Донецької області від 05 березня 2019 року.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено що з 1 січня 2018 році прожитковиймінімум на одну працездатну особу становить 1 762,00 грн.

Предметом спору у зазначеній справі є стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості із заробітної плати в розмірі 12 488,88 грн та 3 000,00 грн витрат з надання правничої допомоги, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховним Судом також ураховано, що судові рішення у справі постановлені після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року. Підстав, за яких судові рішення, постановлені у зазначеній справі можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, судом не встановлено і на такі не посилається заявник.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями Європейського суду з прав людини, висловленими у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявником рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 грудня 2018 року та постанова Апеляційного суду Донецької області від 05 березня 2019 року постановлені у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 грудня 2018 року та постанову Донецького апеляційного суду від 05 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Харцизький трубний завод» про стягнення заробітної плати відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник