Справа №639/5668/18
Провадження №2/639/492/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Труханович В.В.,

за участю секретаря Кричевської В.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

позивача ОСОБА_2 ,

представника позивачів ОСОБА_3 ,

відповідача ОСОБА_4 ,

представника відповідача ОСОБА_5 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова цивільну справу №639/5668/18 за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутих коштів та інфляційних витрат,

ВСТАНОВИВ:

11 жовтня 2018 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутих коштів та інфляційних витрат, відповідно до якої позивачі просили суд:

-стягнути з ОСОБА_4 на користь позивачів безпідставно набуті кошти у розмірі 280 672, 00 грн.

-стягнути з ОСОБА_4 на користь позивачів інфляційні витрати у розмірі 334 074, 40 грн. та 3 % річних у розмірі 36 963, 00 грн.

-стягнути з ОСОБА_4 на користь позивачів судові витрати у сумі 7 221, 80 грн.

В обґрунтування позову позивачі посилаються на те, що відповідач по справі є бабусею позивача ОСОБА_2 Позивачі по справі є подружжям. Відповідач ОСОБА_4 є власником 116/600 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 . Відповідач проживала у вказаному житловому будинку, однак будинок перебував у надто занедбаному стані, без будь-яких комунікацій, ремонту, тощо. У 2012 році позивачі по справі проживали у квартирі АДРЕСА_2 , яка була придбана за їх спільні кошти.

Через те, що між позивачами та відповідачем завжди були теплі відносини, то на початку 2012 року сторони домовилися про продаж квартири у АДРЕСА_3 з метою придбання за виручені кошти іншого житла, та покращення житлових умов відповідача ОСОБА_4

За власним бажанням ОСОБА_4 30.05.2012 року склала заповіт на випадок своєї смерті, в якому заповіла усе належне їй майно її онуці позивачу по справі ОСОБА_2 .

Однак, одночасно продати дві квартири у сторін не вдалося, у зв`язку з чим на початку 2014 року ОСОБА_4 запропонувала позивачам по справі продати квартиру в смт. Покотилівка, а виручені кошти вкласти в капітальний ремонт квартири по АДРЕСА_3 . У разі прийняття пропозиції ОСОБА_4 пообіцяла подарувати зазначену квартиру позивачам по справі.

Таким чином, 14 лютого 2014 року в квартирі АДРЕСА_4 між між ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , в присутності свідків: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , в усній формі було укладено договір будівельного підряду за умовами якого ОСОБА_2 і ОСОБА_1 продають свою квартиру АДРЕСА_2 , виручені від продажу кошти та їх інші спільні сімейні кошти, всього близько 25 000 доларів СІЛА, останні вкладають в капітальний ремонт квартири ОСОБА_4 протягом трьох місяців після продажу квартири АДРЕСА_5 . Ці три місяці вони проживатимуть разом в проданій квартирі АДРЕСА_5 , поки АДРЕСА_4 . А ОСОБА_4 , в свою чергу, брала на себе обов`язок про те, що після закінчення вказаного ремонту, в якості оплати, вона укладає договір дарування своєї квартири на ім`я ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , 2001 р.н., строком до 05.01.2017 року, тобто до досягнення правнуком ОСОБА_10 шістнадцятиліття, а саме коли він отримає паспорт. Своє бажання ОСОБА_4 обґрунтовувала тим, що вартість капітального ремонту квартири АДРЕСА_4 значно перевищуватиме вартість самої квартири.

31.03.2014 року позивачі продали свою квартиру АДРЕСА_2 по договору купівлі-продажу квартири, посвідченому ПН ХМНО Хотенець Э.А., р. АДРЕСА_6 , за 149 000 грн., що складало еквівалент 13 550 доларів США.

Виручені від продажу квартири № 26 кошти в сумі 13 550 доларів США та інші спільні сімейні кошти подружжя в сумі еквівалентній близько 12 000 доларів США, а всього близько 25 000 доларів США, подружжям Голда були використані на капітальний ремонт квартири АДРЕСА_7 . Капітальний ремонт робило ТОВ «Укрпромбуд-БК», яке розташоване за адресою: м. Харків, Червоношкільна набережна, 16, за Договором підряду № 1/04-14 від 01.04.2014 року, укладеним з ОСОБА_2 .

Таким чином, позивачі зазначають, що на капітальний ремонт квартири АДРЕСА_7 позивачами було витрачено 280 672, 00 грн.

Відповідач повідомила, що виконає свою обіцянку з переоформлення квартири трохи пізніше, по досягненню правнуком 18 річного віку.

З часом через свій похилий вік відповідач ОСОБА_4 почала забувати закривати двері у квартирі, відповідач почала розголошувати інформацію щодо себе та її родини стороннім особам, запрошувати сторонніх осіб у дій(які можуть виявитися шахраями). З приводу цього у неї та позивачів виникали сварки, внаслідок чого відповідач поїхала до свого сина у Харківську область, на дзвінки відповідачів не відповідала, спілкуватися з ними не бажала.

Згодом позивачі дізналися, що ОСОБА_4 зробила відчуження своєї квартири по АДРЕСА_3 на корсить свого сина ОСОБА_11 , а позивачі можуть проживати у квартирі до того часу поки не знайдуть собі інше житло.

Таким чином, на думку позивачів, відповідачем без достатньої на те правової підстави було набуто грошові кошти в сумі 280 672, 00 грн. на капітальний ремонт квартири.

Згідно висновку інфляційних витрат та 3 відсотків річних від 01.10.2018 року за № 1/10 сума індексації витрат за Договором підряду № 1/04-14 від 01.04.2014 року складає 334 074, 40 грн., а сума розрахунку 3% річних складає 36 963, 00 грн.

Вказані обставини і вимусили позивачів звернутися до суду з зазначеною позовною заявою.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2018 року заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі №639/5668/18 за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутих коштів та інфляційних витрат задоволено частково.

Оголошено заборону відчуження 116/600 частини будинку за адресою: АДРЕСА_8 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, яка належить ОСОБА_4 (ІІН: НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 16.03.1998 року Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, яка проживає за адресою: АДРЕСА_8 ) на праві приватної власності на підставі рішення суду, №2-124, 06.08.1986, Жовтневого району міста Харкова.

В задоволені іншої частини заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 листопада 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутих коштів та інфляційних витрат. Призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 листопада 2018 року клопотання позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про витребування доказів у цивільній справі №639/5668/18 за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутих коштів та інфляційних витрат залишено без задоволення.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 грудня 2018 року клопотання позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про витребування доказів у цивільній справі №639/5668/18 за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутих коштів та інфляційних витрат задоволено.

Витребувано із Другої Харківської державної нотаріальної контори, розташованої в м. Харкова, вул. Озерянська, б. 6, наступну інформацію:

Чи є чинним або скасованим заповіт ОСОБА_4 , податковий номер НОМЕР_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Гнездище, Городянського району, Чернігівської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_8 , посвідчений Другою Харківською державною нотаріальною контрою 30.05.2012 року, р. № 5-138 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .? Якщо заповіт скасовано, то вказати дату його скасування. Чи складався новий заповіт чи спадковий договір ОСОБА_4 ? Якщо складався, то на чию користь ?

Чи видавалась ОСОБА_4 довіреність на відчуження квартири АДРЕСА_7 в 2018 році?

У задоволенні клопотання позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про витребування із ТОВ «ВФ РИТЕЙЛ» роздруківки телефонних контактів та з`єднань абонентів мобільного оператора «Водафон» - відмовлено.

02 січня 2018 року від відповідача по справі ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вона позов визнала у повному обсязі та зазначила, що дійсно 14.02.2014 року в усній формі між нею та позивачами було укладено договір будівельного підряду за умовами якого позивачі продають свою квартиру АДРЕСА_2 , і виручені від продажу кошти та їх інші спільні сімейні кошти, всього близько 25 000, 00 доларів США, останні вкладають в капітальний ремонт квартири відповідача ОСОБА_4 , яка розташована у АДРЕСА_1 . Відповідач, в свою чергу, брала на себе обов`язок про те, що в якості оплати по договору підряду, вона до 05.01.2017 року подарує квартиру позивачам. Однак, зазначену обіцянку відповідач не виконала.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 січня 2019 року закрито підготовче провадження за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутих коштів та інфляційних витрат. Призначено справу до судового розгляду в судове засідання.

Позивачі та їх представник ОСОБА_3 , яка діє на підставі Ордеру Серії ХВ НОМЕР_3 854 НОМЕР_4 від 15.09.2018 року, в судовому засіданні заявлений позов підтримали, просили суд його задовольнити.

Відповідач та її представник ОСОБА_5 , яка діє на підставі Ордеру серії ХВ № 548 від 14.03.2019 року, в судовому засіданні заявлений позов визнали, не заперечували проти його задоволення.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши надані сторонами і долучені до матеріалів справи письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами,

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_4 є власником 116/600 частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 на підставі рішення Жовтневого районного народного суду м. Харкова від 06.08.1986 року, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 09.10.2018 року (т.1, а.с. 29, 31-35).

ОСОБА_4 є бабусею ОСОБА_2 , що підтверджується відповідними Свідоцтвами про народження та про шлюб. (т. 1, а.с. 19, 20, 21, 22, 23, 24)

В свою чергу ОСОБА_1 є чоловіком ОСОБА_2 з 1999 року та по теперішній час. (т.1, а.с. 25, 26, 27)

Сторони в судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_4 проживала у належній їй на праві приватної власності квартирі АДРЕСА_7 . Вказана квартира була у занедбаному стані, був відсутній ремонт та комунікації.

В свою чергу позивачі проживали у належній їм на праві власності квартирі АДРЕСА_2 .

Через те, що між позивачами та відповідачем завжди були теплі відносини, то на початку 2012 року сторони домовилися про продаж квартири у АДРЕСА_3 з метою придбання за виручені кошти іншого житла, та покращення житлових умов відповідача ОСОБА_4

За власним бажанням ОСОБА_4 13.05.2012 року склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори за реєстровим № 5-138, яким все своє майно , де б воно не було та з чого б воно не складалось, заповідала ОСОБА_2 (т.1, а.с. 39, 40).

Судом встановлено, що 14 лютого 2014 року на підставі досягнутої в присутності свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 усної домовленості між позивачем та онукою ОСОБА_2 і її чоловіком ОСОБА_1 , останні продають свою квартиру АДРЕСА_2 , виручені від продажу кошти та інші спільні сімейні заощадження в загальній сумі 25 000 доларів США вони вкладають протягом трьох місяців в капітальний ремонт квартири ОСОБА_4 , що знаходиться по АДРЕСА_1 . Протягом цього тримісячного строку, поки триватиме ремонт, сторони спільно проживають у проданій квартирі, після чого в якості оплати, ОСОБА_12 зобов`язалася укласти договір дарування своєї квартири на користь сина позивачів до 05.01.2017 року. Крім того, сторони домовились об`єднатися і проживати однією сім`єю в квартирі ОСОБА_4 .

На виконання досягнутої домовленості, згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 31.03.2014 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, Голда С.В., зі згоди дружини ОСОБА_2 продав належну на праві спільної сумісної власності подружжя квартиру АДРЕСА_2 за суму 149000 грн. Пунктом 1.7 договору купівлі-продажу встановлено, що продавець ОСОБА_1 зобов`язується передати покупцю майно до першого липня 2014 року включно (т. 1, а.с. 37-38).

За договором підряду № 1/04-14, укладеного ОСОБА_2 з ТОВ «Укрпромбуд-БК» 01 квітня 2014 року підрядник зобов`язався виконати, а замовник-прийняти й оплатити роботи відповідно до умов даного договору: капітальний ремонт приміщень квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Вартість робіт по договору складає 280 777,00 грн. Підрядник зобов`язався виконати роботу в установлений строк до 01 липня 2014 року.(т.1, а.с. 43-45)

Отримання відповідачем ОСОБА_4 від позивачів зазначеної суми у вигляді проведення капітального ремонту квартири підтверджується Договірною ціною, Локальним кошторисом на будівельні роботи, Відомістю ресурсів до локального кошторису, Актом приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2014 року, Відомістю ресурсів до Акту приймання № 1 за квітень 2014 року, Актом № 2 приймання виконаних робіт за травень 2014 року, Відомістю ресурсів до Акту приймання № 2 за травень 2014 року, Актом № 3 приймання виконаних будівельних робіт за червень 2014 року, Відомістю ресурсів до Акту приймання № 3 за червень 2014 року, квитанціями до прибуткового касового ордеру № 66 від 01.04.2014 року , № 68 від 02.04.2014 року, № 82 від 10.06.2014 року, № 96 від 30.06.2014 року на суму відповідно 75 000, 00 грн., 65 390, 00 грн., 50 000, 00 грн., 90 282 грн., тобто всього 280 672, 00 грн. (т.1, а.с. 48, 49-69, 70-83, 84-87, 88-90, 91-97, 98-105, 106-111, 112-114).

Відповідно до Звіту про визначення ринкової вартості нерухомого майна-116/600 частин житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , станом на 31.03.2014 року ( до початку капітального ремонту) оціночна вартість квартири становила 199 494 грн. без урахування ПДВ (т.1, а.с. 121-130).

Як випливає з довідки Міжрегіонального бюро технічної інвентаризації від 30.09.2018 року № 23106/01 при проведенні технічних обмірів квартири АДРЕСА_7 уточнені лінійні розміри та встановлені площі і призначення приміщень: приміщення 4-8 та 4-4 по площі і за призначенням не змінились, приміщення 4-3 збільшилось по площі за рахунок демонтажу пічного вогнища, в частині приміщення 4-1 облаштовано санвузол, приміщення 1 пл. 2,3 кв.м. побудовано (т.1, а.с. 132, 133, 134-136).

Звітом про визначення ринкової вартості нерухомого майна, складеного суб`єктом оціночної діяльності встановлена вартість квартири станом на 12.09.2018 року ( після проведення капітального ремонту) без урахування ПДВ - 894 300 грн. (т.1, а.с. 140-153).

За встановлених обставин, ураховуючи виконання капітального ремонту квартири АДРЕСА_7 та отримання від ОСОБА_2 плати за виконані роботи у розмірі 280 672,00 грн. суд приходить до висновку, що позивачами за усним замовленням відповідача та за власні кошти, проведено капітальний ремонт частини будинку.

Вказані обставини були встановлені рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 січня 2019 року та не заперечувалися у судовому засіданні відповідачем у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набуло законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

В подальшому відповідач покинула квартиру АДРЕСА_7 та почала проживати у Харківській області зі своїм сином, від виконання своєї обіцянки щодо оформлення договору дарування на зазначену квартиру ухилялася.

Позивачами на підтвердження факту ухилення відповідача від виконання свого обов`язку було надано роздруківки телефонних дзвінків, які суд вважає неналежними доказами по справі, оскільки достовірно встановити з ким саме було проведено вказані розмови не можливо. (т.1, а.с. 192-213)

В свою чергу, відповідач у судовому засіданні підтвердила той факт, що домовленість з позивачами нею виконана не була, квартиру на них вона не переоформила.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 січня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 задоволено.

Визнано неукладеним між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 і ОСОБА_1 усний договір будівельного підряду від 14 лютого 2014 року на капітальний ремонт приміщень квартири АДРЕСА_7 .

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп. (т.2, а.с. 33-39)

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі.

Установлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 січня 2019 року визнано неукладеним між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 і ОСОБА_1 усний договір будівельного підряду від 14 лютого 2014 року на капітальний ремонт приміщень квартири АДРЕСА_7 .

Ухвалюючи дане рішення, суд дійшов висновку, що вказаний договір не є укладеним, оскільки між сторонами не було досягнуто згоди з усіх його істотних умов. Зазначеним рішенням також встановлено факт отримання відповідачем від позивачів грошових коштів у розмірі 280 672,00 грн., що також не заперечується і самим відповідачем.

Вказане судове рішення набрало законної сили 26 лютого 2019 року, а тому, з урахуванням положень частиною п`ятою статті 82 ЦПК України встановлені у ньому обставини доказування не потребують.

Таким чином, виходячи з установленої судом обставини відсутності укладеного між сторонами договору, суд приходить до висновку про безпідставність отриманої ОСОБА_4 від позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 грошової суми у розмірі 280 672,00 грн., яку відповідач зобов`язана повернути позивачам.

Окрім того, позивачі просили суд стягнути з відповідача інфляційні витрати та три відсотки річних.

Згідно із частиною другою статті 1214 ЦК у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Відповідно до статті 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин в силу частини другої статті 1054 ЦК та до відносин із комерційного кредиту в силу частини другої статті 1057 ЦК.

Сторони також мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). При цьому відповідно до частини другої статті 628 ЦК до відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Тому, зокрема, якщо одна сторона має сплатити іншій певну суму грошових коштів, але сторони досягли згоди про відстрочення сплати такої суми, то розмір процентів, що підлягає сплаті боржником за період, на який надана відстрочка, визначається за правилами статті 1048 ЦК.

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори та інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтю 625 ЦК України розміщено у розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України. Отже, положення розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні (підрозділ 1 розділу ІІІ книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу ІІІ книги 5 ЦК України).

Таким чином, дія статті 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт), у тому числі й на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 ЦК України. Тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних та інфляційні нарахування від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі № 910/22034/15, від 01.10.2014 № 6-113цс14 та у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17, від 16.05.2018 у справі № 14-16цс18.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку щодо необхідності стягнення з відповідача на користь позивачів 3% річних та інфляційних витрат за користування безпідставно набутими коштами.

Згідно висновку інфляційних витрат та 3 відсотків річних від 01.10.2018 року за № 1/10 сума індексації витрат за Договором підряду № 1/04-14 від 01.04.2014 року складає 334 074, 40 грн., а сума розрахунку 3% річних складає 36 963, 00 грн. Висновок складено ТОВ «АФ «Еліт Аудит 95» від 01.10.2018 року за №1/10. (т. 1, а.с. 115-119)

Суд, перевіривши правильність розрахунків, погоджується з вказаним висновком та сумою трьох відсотків річних та інфляційних витрат. Окрім того, відповідачем вказаний розрахунок не спростовано, контррозрахунок не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутих коштів та інфляційних витрат та наявність підстав для їх задоволення в повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 1 статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладання мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків збору, сплаченого при поданні позову.

Як вбачається з квитанції № 0.0..1 від 04.10.2018 року позивачем ОСОБА_2 при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір у сумі 6 517,00 грн.

Оскільки відповідач ОСОБА_4 до початку розгляду справи по суті подала суду заяву про визнання позову, у відповідності до вимог ч.1 ст. 142 ЦПК України суд вважає необхідним зобов`язати Управління Державної казначейської служби України в Новобаварському районі м. Харкова ГУ ДКСУ в Харківській області повернути ОСОБА_2 судовий збір у сумі 3 258, 50 грн., що відповідає 50 відсоткам судового збору, сплаченого останньою відповідно до квитанції № 0.0..1 від 04.10.2018 року при поданні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 23, 76-81, 82, 133, 141, 142, 247, 265, ЦПК України, ст. ст. 11, 15, 509, 536, 625, 628, 1048, 1054, 1057, 1212, 1214 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутих коштів та інфляційних витрат задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 280 672, 00 грн. (двісті вісімдесят тисяч шістсот сімдесят дві гривні 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 інфляційні витрати у розмірі 334 074, 40 грн. (триста тридцять чотири тисячі сімдесят чотири гривні 40 копійок).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 3% річних у розмірі 36 963, 00 грн. (тридцять шість тисяч дев`ятсот шістдесят три гривні 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 258, 50 грн. (три тисячі двісті п`ятдесят вісім гривень 50 копійок).

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України в Новобаварському районі м. Харкова ГУ ДКСУ в Харківській області повернути ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) судовий збір у сумі 3 258, 50 грн. (три тисячі двісті п`ятдесят вісім гривень 50 копійок), що відповідає 50 відсоткам судового збору, сплаченого останньою відповідно до квитанції № 0.0..1 від 04.10.2018 року при поданні позову.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 , паспорт серії НОМЕР_7 , виданий Харківським РВ УМВС України в Харківській області 19 листопада 2000 року, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , паспорт серії НОМЕР_8 , виданий Харківським РВ УМВС України в Харківській області 16 грудня 2000 року, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт Серії НОМЕР_2 , виданий Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 16 березня 1998 року, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 14 червня 2019 року.

Суддя В.В. Труханович