Єдиний унікальний номер 243/5461/18
Номер провадження 22-ц/804/228/19

Категорія 55
Головуючий у 1 інстанції Гончарова А.О.
Доповідач Агєєв О.В.
УХВАЛА

10 січня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.

суддів: Будулуци М.С., Санікової О.С.

за участі секретаря судового засідання Самойленко Г.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмут цивільну справу № 243/5461/18 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Концерн Стирол» про стягнення заборгованості по заробітній платі, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 жовтня 2018 року (суддя Гончарова А.О.), ухваленого в приміщенні суду в м. Слов`янськ Донецької області, повне судове рішення складено 26 жовтня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Концерн Стирол» (далі - ПрАТ «Концерн Стирол») про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Позов мотивовано тим, що 29 вересня 2017 року його було звільнено на підставі пункту 2 ст. 36 КЗпП України за закінченням строку договору, що підтверджується записами у трудовій книжці. З 2017 року роботодавець перестав виплачувати заробітну плату. На даний час у відповідача рахується заборгованість перед ним по заробітній платі у сумі 29366,24 грн, а саме: за січень 2017 року у сумі 2776,66 грн, за лютий 2017 року у сумі 4379,70 грн, за березень 2017 року у сумі 4837,95 грн, за квітень 2017 року у сумі 2869,22 грн, за травень 2017 року у сумі 2781,58 грн, за червень 2017 року у сумі 2781,58 грн, за липень 2017 року у сумі 2939,03 грн, за серпень 2017 року у сумі 3061,49 грн, за вересень 2017 року у сумі 2939,03 грн. Вказана заборгованість по зарплаті в сумі 29366,24 грн. до цих пір не була йому виплачена.

Просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 29366,24 грн (а.с. 1-2).

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 жовтня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «Концерн Стирол» про стягнення заборгованості по заробітній платі, відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також на те, що рішення засноване на припущеннях, просить скасувати рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 жовтня 2018 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок Торгово-промислової палати України від 28 листопада 2017 року № 3799/2/21-10.2 звільняє відповідача від відповідальності за невиконання зобов`язань лише в господарських відносинах, а також від сплати штрафних санкцій, пені, а не у трудових відносинах з виплати заробітної плати та саме такої правової позиції дотримується Верховний Суд; суд не звернув увагу, що висновок Торгово-промислової палати України не є сертифікатом в розумінні ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»; факт нарахування заробітної плати у 2017 році підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу з системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України (форма ОК-5), що спростовує посилання відповідача про те, що він (позивач) з дати захоплення підприємства не працював; відомості про застраховану особу з системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України (форма ОК-5) про нараховану йому (позивачу) помісячну заробітну плату, відповідач до суду не оскаржив, тому, на думку позивача, ці відомості є належним доказом того, в яких саме розмірах проводилося відповідачем нарахування позивачу заробітної плати у 2017 році; відповідач приховав від суду першої інстанції, що ним у лютому чи березні 2017 року був виданий наказ «про встановлення простою» з оплатою простою згідно чинного законодавства; на думку позивача, доказом невиплати йому відповідачем нарахованих сум, є виписка по його зарплатному рахунку в період з 01 січня 2017 року по 30 вересня 2017 року, яку позивач просив суд витребувати з Ощадбанку; посилання суду на дані державної податкової інспекції є необґрунтованим, оскільки даний орган володіє інформацією лише про виплачений дохід, а не про нарахований.

ПрАТ «Концерн Стирол» подано письмовий відзив на апеляційну скаргу, який обґрунтовано тим, що з травня 2014 року до січня 2017 року працівникам, які знаходилися в м. Горлівка та не мали можливості працювати на зупиненому виробництві, виплачувалася допомога, але з січня 2017 року, у зв`язку з погіршенням фінансового стану підприємства, була відсутня можливість виплачувати працівникам, які не переїхали на підконтрольну територію і залишилися в м. Горлівка, цю допомогу. У зв`язку з істотним погіршенням фінансового стану підприємства внаслідок тривалої зупинки всіх його виробництв, остаточною втратою наприкінці січня 2017 року керівництвом ПрАТ «Концерн Стирол» контролю над незахопленим залишками майна підприємства, а також виконанням частиною працівників трудових обов`язків у незаконно створеному так званому «ДП «Стирол» ДНР», відповідачем здійснення виплат (матеріального підтримання), було припинено. Відповідачу також стало відомо, що невідомі особи, які залишилися працювати на території їх підприємства в м. Горлівка, скориставшись наявністю доступу до електронного документообігу у захопленого підприємства, незаконного надсилали до органів Пенсійного фонду України відомості про нібито нараховану заробітну плату працівникам Концерну, які фактично не могли виконувати роботу, у зв`язку із зупинкою виробництва та подальшим захопленням майна незаконними збройними угрупуваннями. З огляду на вказані обставини, адміністрацією відповідача видано наказ № 38/5 від 21 травня 2018 року, згідно яким розпочато проведення інвентаризації фактично відпрацьованого часу робіт працівників в період з 01 січня 2017 року по 31 липня 2018 року, яка в подальшому була продовжена до 31 жовтня 2018 року. Інвентаризацією було встановлено, що позивач у спірний період часу не виконував і не міг виконувати роботи на зупиненому та незаконно відібраному у відповідача виробництві, у зв`язку з чим, були проведені коригування у відомостях по заробітній платі, відповідно до яких ніякої заборгованості у відповідача перед позивачем не існує, що відображено у довідці форми ОК-7. Доводи позивача про встановлення простою на підприємстві ґрунтуються на припущеннях, оскільки виробництво на підприємстві відповідача було зупинено ще в травні 2014 року на підставі наказу ПрАТ «Концерн Стирол» № 1341/1 від 15 квітня 2015 року, крім того, ці доводи позивача спростовуються індивідуальним відомостями форми ОК-5, згідно яких здійснені відповідачем, за версією позивача, нарахування значно перевищують встановлені тарифні норми виплат, що здійснювалися би при встановленні простою. Висновки позивача про те, що КЗпП України не передбачено звільнення роботодавця від відповідальності за невиплату заробітної плати на підставі висновку Торгово-промислової палати України, спростовуються самим висновком та витягом з ЄДРДР, якими доведено неможливість виконання позивачем своїх трудових обов`язків у вказаний ним спірний період, а відповідно до ст. 94 КЗпП України, заробітна плати виплачується за виконану роботу. Щодо посилань заявника на не оскарження індивідуальних відомостей форми ОК-5, відповідач зазначає, що таке оскарження є некоректним, оскільки дані зазначені в даній довідці формуються на підставі даних, наданих про застраховану особу, а не власноруч створених органом ПФУ, а також наявність такої неправильної інформації, спричинена вказаними у цьому відзиві обставинами.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 04 грудня 2018 року у справі відкрито апеляційне провадження (а.с. 154).

Ухвалою апеляційного суду від 18 грудня 2018 року, справу призначено до розгляду на 10 січня 2019 року.

В судове засіданні апеляційного суду учасники справи не з`явились, про постановлення ухвали про призначення справи до розгляду повідомлені шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень, яка розміщена 20 грудня 2018 року.

Під час розгляду справи апеляційним судом, виходячи з доводів апеляційної скарги позивача та письмового відзиву відповідача на апеляційну скаргу, встановлено, що апеляційному суду необхідно вирішити питання про правильне застосування судом першої інстанції норм ст. 94 КЗпП України та відповідно ст. 1 Закону України «Про оплату праці» та зробити висновок чи має працівник право на заробітну плату у разі неможливості виконання ним трудових обов'язків внаслідок припинення діяльності підприємства на території проведення антитерористичної операції, а якщо так, то на підставі яких норм права.

Згідно ухвали Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 582/1001/15-ц (провадження № 61-4439св 18) колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених в раніше ухваленій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів іншого касаційного суду - постанові Верховного Суду від 19 квітня 2018 року у справі № 826/584/16, згідно якої у разі невиконання працівником трудових обовязків не з вини останнього, не оформлення підприємством у встановленому порядку простою чи відпустки без збереження заробітної плати працівнику підлягає виплаті заробітна плата в повному обсязі. Враховуючи численні випадки припинення діяльності підприємств (в тому числі державних установ) на території проведення антитерористичної операції (операції обєднаних сил), правове врегулювання характеру трудових відносин, що виникають між працівником та підприємством внаслідок вимушеного припинення діяльності підприємства, містить виключну правову проблему та необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики як в порядку цивільного, так і адміністративного судочинства, у звязку з чим колегія суддів дійшла висновку передати на розгляд до ОСОБА_2 Верховного Суду справу № 582/1001/15-ц за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Сумської області від 11 жовтня 2016 року.

Верховному Суду необхідно вирішити, зокрема, питання про правильне застосування норм статей 34, 113 КЗпП України, статей 1 та 12 Закону України «Про оплату праці», статей 25 та 26 Закону України «Про відпустки», зокрема, шляхом розяснення:

1. Чи вважається простоєм не з вини працівника неможливість виконання ним трудових обовязків внаслідок припинення діяльності підприємства на території проведення антитерористичної операції (операції обєднаних сил), який оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу);

2. Чи вважається припинення діяльності підприємства на території проведення антитерористичної операції (операції обєднаних сил) простоєм, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров'я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з вини працівника, коли за працівником зберігається середній заробіток.

3. Чи допускається оформлення підприємством працівнику відпустки без збереження оплати праці на період припинення діяльності підприємства на території проведення антитерористичної операції (операції обєднаних сил) без відповідної заяви працівника про це та без обмеження такої відпустки конкретним строком.

Ухвалою ОСОБА_2 Верховного Суду від 13 липня 2018 року у справі №582/1001/15-ц (провадження № 14-286цс18) справа за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Сумської області від 11 жовтня 2016 року прийнята до розгляду.Справа була призначена до розгляду в останнє на 12 грудня 2018 року, проте її розгляд відкладено без визначення конкретної дати.

Відповідно до частини 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до пункту 10 частини 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, ОСОБА_2 Палатою Верховного Суду.

Згідно із пунктом 14 частини 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини 1 ст. 252 цього Кодексу, - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Враховуючи, що у цивільній справі № 243/5461/18, що перебуває в провадженні Донецького апеляційного суду, правовідносини, що виникли між позивачем ОСОБА_1 та ПрАТ «Концерн Стирол» щодо оплати праці в період з 01 січня 2017 року по 30 вересня 2017 року після припинення діяльності ПрАТ «Концерн Стирол» на території проведення антитерористичної операції, є подібними з правовідносинами у справі № 582/1001/15-ц, яка переглядається у касаційному порядку ОСОБА_2 Палатою Верховного Суду, апеляційний суд вважає, що існують підстави для зупинення провадження у справі № 243/5461/18.

Керуючись пунктом 10 частини 1 ст. 252, пунктом 14 частини 1 ст. 253, частиною 2 ст. 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Зупинити апеляційне провадження у справі № 243/5461/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 жовтня 2018 року за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Концерн Стирол» про стягнення заборгованості по заробітній платі до закінчення перегляду в касаційному порядку ОСОБА_2 Палатою Верховного Суду справи № 582/1001/15-ц за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Сумської області від 11 жовтня 2016 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складено 10 січня 2019 року.

Головуючий: О.В. Агєєв

Судді: М.С. Будулуца

ОСОБА_4