У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 листопада 2019 року Справа № 596/1864/19
Номер провадження2-з/608/3/2019
Суддя Чортківського районного суду Тернопільської області Запорожець Л. М. , розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Гусятинської державної нотаріальної контори, Гусятинського районного відділу державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції в Тернопільській області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Молода ідея», третьої особи ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними, скасування свідоцтва про придбання майна з прилюдних (електронних ) торгів та витребування майна з чужого незаконного володіння, -
29 жовтня 2019 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до Гусятинського районного суду Тернопільської області з заявою про забезпечення позову, подану у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Гусятинської державної нотаріальної контори, Гусятинського районного відділу державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції в Тернопільській області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Молода ідея», третьої особи ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними, скасування свідоцтва про придбання майна з прилюдних (електронних ) торгів та витребування майна з чужого незаконного володіння. Вказана заява після задоволення самовідводів суддів Гусятинського районного суду Тернопільської області, була спрямована в Чортківський районний суд Тернопільської області, 22 листопада 2019 року о 16 годині 54 хвилини розприділена для розгляду судді Запорожець Л.М. та отримана 25 листопада 2019 року о 9.00 годині.
В заяві про забезпечення позову позивачка вказала, що як вбачається із відомостей Системи електронних торгів арештованим майном (інформаційне повідомлення про електронні торги за лотом №229279), 17 серпня 2017 року державним підприємством «СЕТАМ», було проведено реалізацію належного позивачу майна, а саме: предмета іпотеки - нежитлового приміщення з цегли загальною площею 207,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Приміщення згідно іпотечного договору № 2007 від 07 серпня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Гречанівським А.Я. виступало засобом забезпечення зобов`язань за кредитним договором № 010/05-001/139/08 від 30.07.2008 року, який укладено між Позивачем та ПАТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК "АВАЛЬ" в особі Тернопільської дирекції АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК "АВАЛЬ". Приміщення було реалізовано в межах виконавчого провадження ВП 53380700, що відкрито 10.02.2017 року Гусятинським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, на виконання виконавчого листа №2-374/2011, виданого Гусятинським районним судом Тернопільської області від 29.08.2011 року. Переможцем згаданих електронних торгів було визначено ОСОБА_2 . Як було встановлено із відомостей Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, 12.09.2017 року на підставі Свідоцтва виданого 12 жовтня 2017 року, державним нотаріусом Гусятинської державної нотаріальної контори Мороз Л.С. (реєстраційний номер №:362) було проведено державну реєстрацію прав (номер запису про право власності: 22410883) на приміщення за ОСОБА_2 . Надалі, 22 вересня 2017 року належне їй приміщення було відчужено шляхом внесення до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Молода Ідея". Зазначила, що видаючи свідоцтво від 12 жовтня 2017 року за реєстраційним номером: 362 та проводячи державну реєстрацію прав відповідачем 1 було позбавлено позивача права власності на приміщення на умовах, що суперечать Закону та загальним принципам міжнародного права. Зважаючи на вказане, позивачем було пред`явлено відповідну позовну заяву про визнання дій неправомірними, скасування свідоцтва про придбання майна з прилюдних (електронних) торгів та витребування майна з чужого незаконного володіння. Підставою заявлених позовних вимог вважає, що є порушення встановленої законом процедури укладення правочину, оформлення його результатів та протиправність вчинення нотаріальних дій, які потягнули за собою вибуття у позивача права власності на приміщення поза власною волею. У відповідності до частини першої та другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Згідно вимог пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 4 своєї постанови від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. За частиною третьою статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність, зокрема, передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, чи майнових наслідків заборони відповідачу, іншим особам здійснювати певні дії. Вказує також, що відповідно до пункту 20 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року, з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд, за клопотанням позивача, може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр). Звернула увагу суду, що на сьогодні існує реальна загроза можливого невиконання рішення суду, яким буде витребувано приміщення із незаконного володіння ТОВ «Молода Ідея». Відповідно до абзацу першого пункту 19 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року, застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред`явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений. Так, згадане приміщення може бути безперешкодно відчужено товариством, що в свою чергу повністю зробить неможливим виконання рішення суду про витребування майна з чужого незаконного володіння. Відтак, ризик невиконання рішення суду є повністю реальним. За умови відчуження Відповідачем - 3 під час судового розгляду спірного приміщення іншій особі, заміна первісного відповідача належним відповідачем чи залучення до участі у справі цієї особи як співвідповідача затягуватиме час розгляду справи, а наслідком дій відповідача з приводу відчуження спірного майна після ухвалення судового рішення про задоволення позовних вимог, що є предметом даної справи й до вступу такого в законну силу чи до закінчення виконання є пред`явлення позивачем нового позову до нового власника. Тому, невжиття заходів забезпечення позову в даній справі в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки стороною неукладеного правочину з реалізації Приміщення на електронних торгах - ОСОБА_2 придбане майно було внесено до статутного капіталу ТОВ «Молода Ідея», а останнім таке протягом розгляду справи в суді може бути знову відчужено. Факт відчуження ОСОБА_2 спірного приміщення на користь ТОВ «Молода Ідея» підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 186042704 від 24.10.2019, що додається. Крім того, наголошує в заяві, що на сайті ОLХ розміщене оголошення про продаж спірного приміщення, яке є доказом існування реального ризику відчуження спірного приміщення та відповідно неможливості виконання рішення суду або суттєвого утруднення його виконання.
Разом з цим, зазначила, що відповідачем - 3 вживаються дії з метою відключення приміщення від електропостачання та газопостачання, що підтверджується актом пломбування вхідних (вихідних) засувок від 23.11.2017 року та актом вимогою від 05.12.2017 року. У зв`язку з цим вважає, що наявні також підстави для вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу - 4 користуватися спірним об`єктом до винесення кінцевого рішення у даній справі.
Заявниця також вважає, що підстави для обов`язкового зустрічного забезпечення відсутні, відтак вважає, що його застосування не є необхідним.
Дослідивши заяву та додані до неї письмові докази, вважаю, що заява про забезпечення позову до задоволення не підлягає з таких мотивів.
Відповідно до ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може суттєво ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.
У відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).
Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) здійснюється на підставі рішення суду, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша ст. 590 ЦК України, частина четверта статті 33 Закону України «Про іпотеку»).
Таким чином, звернення стягнення на предмет іпотеки, здійснено на підстав заочного рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 29.08.2011 року.
Відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», передбачено, що суди застосовують при розгляду справ Конвенцію та практику суду, яку джерело права.
Виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, потрібно розглядати, як невід`ємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу («Бурдов проти Росії», комюніке Секретаря суду від 07.05.2002 року; рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997 року).
Також у рішенні Європейського Суду від 18.05.2004 року у справі «Продан проти Молдови» суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатись невиконаним, завдаючи шкоди одній із сторін. Тобто відсутність у сторони можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на її користь, є втручанням у право особи на мирне володіння майном, що є порушення першого пункту статті 1 Першого Протоколу Конвенції.
Вивчивши клопотання про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, з врахуванням практики Європейського Суду з право людини, суд приходить до висновку про необґрунтованість наведених у ньому доводів, та недостатність наданих доказів для задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки не має достатніх підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду. Відтак, заява позивачки про забезпечення позову до задоволення не підлягає.
Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (04.11.1950р.), ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст. 149-154, 157 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
У задоволенні заяви про забезпечення позову, поданій у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Гусятинської державної нотаріальної контори, Гусятинського районного відділу державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції в Тернопільській області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Молода ідея», третьої особи ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними, скасування свідоцтва про придбання майна з прилюдних (електронних ) торгів та витребування майна з чужого незаконного володіння шляхом - відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги Тернопільському апеляційному суду протягом п`ятнадцяти днів з її проголошення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:/підпис/

Копія вірна

Оригінал ухвали знаходиться в матеріалах справи № 596/1864/19(провадження 2-з/608/3/2019).

Ухвала набрала законної сили " " _________________ року.

Суддя: Л. М. Запорожець

Копію ухвали видано " " ________________ року.

Секретар: