Справа № 654/332/19
Провадження №2/654/536/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2019 року Голопристанський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Сіянко В. М.,

секретаря Петришак В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гола Пристань Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна, -

у с т а н о в и в:

29 січня 2019 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна. Позовна заява мотивована тим, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 20.09.1986. Сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, байдужості до життя та проблем другого з подружжя, перестали бути пов`язані спільним побутом. В період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин за спільні кошти сторонами було придбано житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . У добровільному порядку дійти згоди щодо поділу вищевказаного нерухомого майна, набутого ними за час зареєстрованого шлюбу, яке є їх спільною сумісною власністю, вони не можуть. З урахуванням викладеного позивачка просила суд розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 та поділити житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , визнавши за нею право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, подав відзив на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову в частині поділу майна. Свої заперечення обґрунтовує тим, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка під ним є його особистою власністю, оскільки майно набуто на підставі рішення виконкому Старозбур`ївської сільської ради в порядку приватизації.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом установлено, що 20 вересня 1986 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб (а.с. 7).

Сторони неповнолітніх дітей не мають.

Згідно з частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини, не проживають разом, характер відносин, які склалися, свідчить про повний розпад сім`ї, причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

За час спільного проживання сторони придбали житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8-9).

Згідно з частиною третьою статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього майно зареєстровано лише за одним з подружжя.

За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17.

Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно частини першої статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною першою статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України.

Враховуючи наведене, суд, на підставі доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин і вимог, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з урахуванням того, що спірний будинок придбаний під час перебування сторін у шлюбі, тому є їхньою спільною сумісною власністю і підлягає поділу шляхом виділу кожному з подружжя по 1/2 ідеальної частки, оскільки презумпція спільності права власності подружжя на майно не спростована відповідачем, ним не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 60-72, 104, 105 СК України, ст.ст.12, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 20 вересня 1986 року Сущанською сільською радою Олевського району Житомирської області, актовий запис №14 - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити за ОСОБА_1 прізвище « ОСОБА_4 ».

Поділити житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який перебував у спільній сумісній власності сторін, визнавши за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності по 1/2 частині будинку кожному, в ідеальних частках.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Херсонського апеляційного суду безпосередньо або через Голопристанський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 20 червня 2019 року.

Суддя В. М. Сіянко