Справа № 487/8082/18
Провадження № 2/487/784/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

18.06.2019 року м.Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді: Притуляк І.О.,

за участю секретаря Янковець Г.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному проваджені в приміщенні суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В

30.11.2018 року позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У заяві позивач зазначила, що перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу у період з 2006 року по 2011 рік. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився донька ОСОБА_4 . Після припинення шлюбних відносин з 2011 року, відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню і вихованню доньки.

На підставі зазначеного, виходячи з інтересів дитини, просила позов задовольнити, посилаючись на положення ст. 164 Сімейного Кодексу України.

У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, підтвердила викладені у заяві фактичні обставини. Зазначила, що відповідач надав свою добровільну, посвідчену нотаріусом згоду, на позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої доньки.

Відповідач до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно, належним чином.

До судового засідання представник органу опіки та піклування не з`явилася, надала суду заяву, якою просила провести розгляд справи за її відсутності, рішення прийняти з урахуванням висновку органу опіки та піклування від 02.05.2019 року.

З відома позивача суд постановив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Заслухавши позицію позивача, пояснення свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні фактичні обставини та витікаючі з них спірні правовідносини.

Батьками неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 11 вересня 2012 року.

30 серпня 2013 року матір дитини ОСОБА_7 уклала шлюб з ОСОБА_8 , змінивши прізвище на « ОСОБА_9 », що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 30 серпня 2013 року.

Судом встановлено, що відповідач, з 2011 року, ніякої матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього доньки не надає, її вихованням не займається.

Дитина проживає разом з матір`ю та вітчимом ОСОБА_8 , які і займаються вихованням та утриманням дитини.

Відповідно до довідки Миколаївської ЗОШ І-ІІІ ступенів №19, від 15.11.2018 року за вих. №316/01-21, ОСОБА_4 , дійсно навчається в 5-а класі Миколаївської ЗОШ І-ІІІ ступенів №19 та виховується матір`ю. Батько учениці ОСОБА_3 з сім`єю не проживає, в вихованні доньки участь не приймає, батьківські збори не відвідує, з вчителями не спілкується.

Протягом зазначеного періоду, батько ОСОБА_3 будь-якої участі у житті дитини не приймав, дошкільний заклад не відвідував.

Вищезазначені обставини також знайшли своє підтвердження показами, допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ..

До суду надано висновок органу опіки та піклування Миколаївської міської Ради №1995/02.02.01-22/25/24/19 від 02.05.2019 року про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав стосовно неповнолітньої ОСОБА_4 З даного висновку вбачається, що після припинення спільного проживання батьків, дитина залишилась проживати з матір`ю. Службою у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради за результатами перевірки умов проживання складено Акт. Відповідно до даного Акту, дитина проживає у належних матеріально-побутових умовах. Квартира мебльована, облаштована побутовою технікою, дитина має спальне місце, місце для занять та зберігання речей, забезпечена речами за сезоном, навчальними посібниками. Під час відвідування родини спеціалістом служби у справах дітей встановлено, що відносини між дитиною та матір`ю є добровільними, з батьком дитина не спілкується, вважає батьком вітчима, ОСОБА_8 .

Відповідно до наявної в матеріалах справи заяви ОСОБА_3 від 03.11.2015 року, посвідченої приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу Миколаївської області Князєвою Ю.А., реєстровий номер №996, відповідач з власним вільним волевиявленням, повністю усвідомлюючи значення своїх дій та їх правові наслідки, без будь-якого примусу, як фізичного, так і морального, без отримання будь-якої винагороди надав згоду на позбавлення його батьківських прав щодо дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст..3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особистості необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розумінні. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним зокрема, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2009 року в справі «Савіни проти України», визначено, що під час розгляду справи суд повинен з`ясовувати, чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів; чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини; чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження та чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки; чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я; чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки); чи мали заінтересовані сторони, зокрема батьки, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Встановлені фактичні обставини справи, на думку суду, свідчать про злісне, свідоме нехтування ОСОБА_3 своїми обов`язками, визначеними положеннями ст..150 СК України по забезпеченню необхідного харчування, медичного догляду, лікування сина, що негативно впливає на його фізичний та психологічний розвиток, як складову виховання; відповідач не спілкується з дитиною, що вкрай необхідно для її нормального самоусвідомлення.

Згідно ст. 164 Сімейного Кодексу України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року - позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, той факт, що відповідач надав свою добровільну згоду на позбавлення його батьківських прав стосовно неповнолітньої доньки, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню виходячи з інтересів дитини.

Відповідно до вимог ст.. 141 ЦПК України, з дотриманням положення ст.4 Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 10,18,23,76, 258,259,263-265,280,352,354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави в розмірі 768,40 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду чи через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Третя особа Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.

Повне судове рішення складено 19.06.2019 року.

СУДДЯ: І.О. ПРИТУЛЯК