КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №753/5728/18

20 червня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 червня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Трусової Т.О. у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Компас» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

в с т а н о в и в:

02 квітня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «Компас» звернулось до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

На обґрунтування позовних вимог зазначало, що Т ОВ Фірма «Компас» здійснює обслуговування будинку АДРЕСА_1 та надає його співвласникам житлово-комунальні послуги.

Відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 .

01.10.2008 року сторони уклали договір № 208/18-А про надання комунальних послуг та послуг по утриманню будівель, споруд та прибудинкової території.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань по утриманню власного нерухомого майна шляхом несплати житлово-комунальних послуг за період з жовтня 2014 по травень 2016 виникла заборгованість в сумі 3740,89 грн.

Враховуючи наведене, просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість в сумі 3740,89 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 червня 2018 року задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Компас» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Стягнуто з ОСОБА_1 на корись Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Компас» заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 3 470 гривень 89 копійок та судові витрати в сумі 1 762 гривень, а усього 5 502 гривень 89 копійок.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 05 квітня 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 червня 2018 року та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Компас» у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що судом безпідставно не взято до уваги пояснення, докази та клопотання, викладені ним у відзиві на позовну заяву з посиланням на те, що суду не було надано доказів відправлення відзиву позивачу, тоді як такі докази містилися в конверті, вшитому до матеріалів справи, які в подальшому були долучені до справи, прошиті та пронумеровані (а.с.53-55).

Суд не звернув увагу на те, що позивач просить стягнути заборгованість станом на травень 2016 року, проте згідно розрахунку, з травня 2015 року по травень 2016 року заборгованість відсутня, а виникла з жовтня 2014 року по травень 2015 року.

Зауважив, що розрахунок заборгованості не містить всіх сум, сплачених ним, а отже не відповідає дійсності. Ним сплачувалися кошти за надані комунальні послуги на рахунок, який був вказаний в розрахункових документах позивача, а саме КП ГІОЦ - НОМЕР_2, проте позивач, не зарахував сплачені суми, які були перераховані на вказаний ним же рахунок КП ГІОЦ.

Позивач має декілька рахунків в різних банках та надає споживачам той рахунок, на який необхідно сплатити комунальні послуги, при цьому споживачу не надається офіційно інформація про зміну розрахункового рахунку та правильність зарахування оплати за комунальні послуги.

Позивачем не було надано Додатку №1 до договору №208/18-А від 01.10.2008 року, в якому були відображений розрахунок вартості послуг, в якому тарифи відрізняються від тих, які були зазначені в рахунках і в наданому розрахунку заборгованості.

Звертав увагу на те, що за період з жовтня 2014 року по липень 2016 року, він не підписував додаткових угод до договору про зміну тарифів та договору в новій редакції, позивач не надавав повідомлень, претензій, попереджень про утворення заборгованості та її оплати. Про існування заборгованості від дізнався лише після отримання судового наказу від 21 липня 2016 року.

Також пояснив, що він звертався до позивача у серпні та листопаді 2016 року з заявами про здійснення перерахунку з постачання гарячої води, проте ТОВ Фірма «Компас» відповіді на його заяву на надало, перерахунок не здійснило, а отже незаконно отримало переплату за постачання гарячої води.

Підсумовуючи зазначив, що у нього відсутня заборгованість зі сплати комунальних послуг з 01.10.2014 року по 01.05.2016 року, оскільки розрахунок заборгованості не відображає дійсних оплат за комунальні послуги і позивач вимагає сплати заборгованості, якої фактично не існує.

Крім того, вимагаючи стягнути заборгованість за період з 10.2014 року по 04.2015 року, позивач звернувся з даним позовом лише в квітні 2018 року, тобто поза межами строку позовної давності.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити в повному обсязі.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Компас» в судове засідання втретє не з`явився, про день та час слухання справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку, тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ТОВ Фірма «Компас» здійснює обслуговування будинку № АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 загальною площею 97,50 кв.м., житловою площею 53,40 кв.м., на підставі договору купівлі-продажу квартири від 30.09.2008 року. (а.с. 11)

01.10.2008 року між ТОВ Фірма «Компас» (виконавцем) та ОСОБА_1 (споживачем) укладено договір №208/18-А про надання комунальних послуг та послуг по утриманню будівель, споруд та прибудинкової території, предметом якого є забезпечення надання виконавцем комунальних послуг та послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій, а споживачем - оплати таких послуг за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених договором (а.с. 8-10).

Згідно з умовами, визначеними пунктами 4.1, 2.1., 4.2 договору, виконавець зобов`язується, зокрема, забезпечувати вчасно та відповідної якості надання послуг згідно із законодавством та умовами договору, надавати споживачу у встановленому законодавством порядку інформацію про перелік послуг, їх вартість, загальну суму місячного платежу, структуру тарифів, нормативів (норм) споживання, режиму надання послуг, їх споживчі властивості тощо, а споживач, в свою чергу, зобов`язується не пізніше 20-го числа місяця, наступного за звітним, місяця вносити плату за отримані житлово-комунальні послуги за цим договором відповідно до встановлених тарифів та рахунків, показників лічильників.

Відповідно до положень пункту 9.1. договору термін його дії складає один рік, але його дія автоматично продовжується на наступний термін, якщо жодна із сторін не висловила наміру про його розірвання.

Факт підписання договору відповідачем не заперечується.

Звертаючись в суд з даним позовом, Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «Компас» посилалося на те, що внаслідок неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань по утриманню власного нерухомого майна шляхом несплати житлово-комунальних послуг за період з жовтня 2014 по травень 2016 виникла заборгованість в сумі 3740,89 грн., яку й просив стягнути з відповідача на свою користь.

Задовольняючи позов в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог. При цьому суд вирішив справу на підставі пояснень та доказів позивача, у зв`язку з тим, що до відзиву на позовну заяву відповідачем не було додано підтвердження надсилання копії відзиву, клопотання і копій доданих до відзиву доказів позивачу, тому з посиланням на положення ч. 9 ст. 83, ч. 4 ст. 178 ЦПК України , судом не взято до уваги пояснення, викладені відповідачем у відзиві, та надані ним докази.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає, оскільки судом безпідставно не взято до уваги відзив на позовну заяву, який відповідає вимогам, що визначені ст. 178 ЦПК України, зокрема, до відзиву були долучені документи, що підтверджують надіслання відзиву і доданих до нього доказів позивачу. (а.с.53-55) Зазначені обставини призвели до недотримання судом п.3 ч.4 ст. 265 ЦПК України, оскільки у мотивувальній частині рішення не зазначено мотивованої оцінки кожного аргументу, наведеного відповідачем щодо відсутності підстав для задоволення позову.

З розрахунку заборгованості, наданого позивачем вбачається, що ОСОБА_1 , будучи споживачем житлово-комунальних послуг, в період з жовтня 2014 року по квітень 2015 року включно, не виконував належним чином покладений на нього договором і законом обов`язок по оплаті спожитих послуг, у зв`язку з чим станом на 01.06.2016 року утворилась заборгованість в розмірі 3740,89 грн. (а.с.12)

Відповідно до положень ст.ст. 319, 322 Цивільного кодексу України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції, яка діяла на час утворення заборгованості, споживач зобов`язаний оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі посилався на те, що у нього відсутня заборгованість зі сплати комунальних послуг з 01.10.2014 року по 01.05.2016 року, оскільки розрахунок заборгованості не відображає дійсних оплат за комунальні послуги, які сплачувалися ним на рахунок, вказаний в розрахункових документах позивача, а саме КП ГІОЦ - НОМЕР_2.

При цьому до відзиву на позовну заяву відповідачем було долучено документи на підтвердження оплати спожитих житлово-комунальних послуг, а саме:

за червень 2014 року на суму 882,74 грн.; (а.с.33)

за вересень 2014 року за постачання холодної води та водовідведення, гарячої води та водовідведення на суму 142,96 грн., а також за утримання будинків та прибудинкової території при нарахуванні 295,43 грн. - оплачено 300,11 грн., що призвело до утворення переплати в сумі 4,68 грн., які були враховані за жовтень 2014 року згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем; (а.с.32,34)

за жовтень 2014 року на суму 414,10 грн., які не відображені в розрахунку заборгованості; (а.с.35)

за листопад 2014 року на суму 853,31 грн., які не відображені в розрахунку заборгованості; (а.с.36)

за грудень 2014 року на суму 1000 грн., які не відображені в розрахунку заборгованості; (а.с.37)

за січень 2015 року на суму 1015,85 грн., які не відображені в розрахунку заборгованості; (а.с.38)

Разом з тим, квитанції за червень та вересень 2014 року не приймаються судом до уваги, оскільки стосуються оплати спожитих послуг поза спірним періодом нарахування заборгованості.

У свою чергу, платіжні доручення за листопад 2014 року на суму 853,31 грн., за грудень 2014 року на суму 1000 грн., за січень 2015 року на суму 1015,85 грн. дійсно не відображені в розрахунку заборгованості наданому позивачем . При цьому, вказані суми сплачені відповідачем на розрахунковий рахунок КП ГІОЦ - НОМЕР_2, який відповідає реквізитам, зазначеним в рахунку на сплату за вересень 2014 року.

Відповідачем не надано доказів зміни вказаного розрахункового рахунку та інформування про це споживача.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне врахувати наведені вище платежі при обчисленні розміру заборгованості.

З урахуванням наведеного та досліджених доказів, судом встановлено, що за період з 10.2014 року по травень 2016 року відповідачу нараховано до сплати 12 209,17 грн. (з урахуванням переплати за вересень 2014 року в сумі 4,68 грн.), сплачено відповідачем 11751,54 грн. (з урахуванням оплат не включених до розрахунку заборгованості), і відповідно, борг за вказаний період становить 457,63 грн. (12209,17 грн.-11751,54 грн.)

Також з матеріалів справи вбачається, що відповідач 02.08.2016 року та 11.08.2016 року звертався до позивача з заявами про здійснення перерахунку з постачання гарячої води згідно тарифу без рушникосушника, в яких посилався на те, що він не отримував послуги з постачання гарячої води з рушнокосушником, але ТОВ Фірма «Компас» послуги рахувала за тарифами з рушникосушником. З урахуванням наведеного просив виконавця надати представника для складання та підписання акта-претензії та зробити перерахунок постачання гарячої води без рушникосушника, згідно тарифів на дану послугу з 01.10.2008 року по 01.01.2016 року. (а.с.39-40)

Згідно Акту зняття показників з лічильника гарячої води від 26.10.2016 року, підписаного уповноваженим представником ПАТ «Київенерго» в квартирі АДРЕСА_1 , рушникосушник відсутній. Під час складання даного акту був присутній споживач ОСОБА_1 . Також в акті зазначено, що представник Фірми «Компас» не з`явився, був повідомлений. (а.с.41)

За змістом ст.ст. 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону, яка діяла на час звернення відповідача з заявами про перерахунок, споживач має право: одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством. Виконавець зобов`язаний: 1) забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; 6) розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості.

Відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі порушення виконавцем умов договору, споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень, тощо. Представник виконавця повинен з`явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій.

За умовами п. 2.12. договору №208/18-А від 01.10.2018 року у разі ненадання послуг, або надання їх не в повному обсязі, відхилення їх кількісних показників від нормативних, виконавець здійснює перерахунок розміру плати згідно з додатком до Правил.

Згідно пунктів 3.1., 3.2. договору у разі порушення виконавцем умов договору, споживач викладає представника виконавця для складання та підписання акта-претензії споживача в якому зазначаються терміни, види порушень, кількісних та якісних показників послуг тощо. Представник виконавця повинен явитися на виклик споживача не пізніше двох днів. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про усунення недоліків або видає споживачеві обґрунтовану відмову у задоволенні його претензій.

Пунктом 3.5. договору передбачено, що перерахунок у бік зменшення розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх не надання, або надання не в повному обсязі, зниження їх якості, здійснюється один раз на місяць, з урахуванням актів, погоджених сторонами

ТОВ Фірма «Компас» відповіді на заяви ОСОБА_1 від 02.08.2016 року та 11.08.2016 року не надала, перерахунок не здійснила, а отже незаконно отримала переплату за постачання гарячої води.

Таким чином позивач, отримавши акти-претензії від відповідача, повинен був направити свого представника за адресою зазначеною в акті - претензії в якому зазначаються строки, види, показники порушень, та протягом трьох робочих днів вирішити питання про перерахунок платежів або видати споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій.

Оскільки виконавцем послуг (позивачем) не виконано вимоги законодавства щодо порядку розгляду претензій споживача, та за фактичної відсутності рушникосушника в квартирі відповідача, застосовувалися тарифи які передбачені при його наявності, тобто здійснювалося нарахування за послуги з постачання гарячої води за тарифом 25,10 грн/куб.м., тоді як мало б здійснюватись за тарифом - 23,48 грн./куб.м.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що за спірний період з 10.2014 року по 05.2016 року (фактично з 05.2015 року по 12.2015 року) нараховано за гаряче водовідведення 614,56 грн. за тарифом 25,10 грн./куб.м., (використано 24,48 куб.м.), тому за тарифом 23,48 грн. /куб.м.до сплати мало бути нараховано 574,79 грн. Отже різниця становить 39,77 грн. (614,56 грн. - 574,79 грн.), і загальний розмір заборгованості підлягає зменшенню на зазначену суму.

Таким чином з ОСОБА_1 на користь ТОВ Фірма «Компас» підлягає стягненню заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 417,86 грн. (457,63 грн.- 39,77 грн.)

Щодо доводів відзиву на позовну заяву та апеляційної скарги про неправомірність тарифів за якими здійснювалося нарахування за житлово-комунальні послуги, то такі доводи є безпідставними з огляду на таке.

Тарифи на житлово-комунальні послуги формуються у відповідності з Порядком формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, Порядком формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, Порядком формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, Порядком розрахунку роздрібного тарифу на електричну енергію, Порядком встановлення роздрібних цін на природний газ для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 р. № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги».

У розрізі даного спору зобов`язання відповідача оплатити житлово-комунальні послуги виникає внаслідок встановлених цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону, які затверджено органом місцевого самоврядування.

Доказів того, що тарифи, за якими здійснювалося нарахування вартості житлово-комунальних послуг та які надавалися відповідачу, не відповідали постанові Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 р. № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» відповідачем не надано.

Також колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги про пропуск строку позовної давності з посиланням на те, що позивач просить стягнути заборгованість за період з 10.2014 року по 04.2015 року, проте звернувся з даним позовом лише в квітні 2018 року, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, борг виник з жовтня 2014 року.

З позовом до суду про стягнення заборгованості ТОВ Фірма «Компас» звернулося 02.04.2018 року.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ТОВ Фірма «Компас» зверталося в суд з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, і 21 липня 2016 року Дарницьким районним судом міста Києва видано судовий наказ, який, в подальшому, було скасовано ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 22 серпня 2016 року. (а.с.6,7)

Судовий наказ відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів.

Враховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність доводів апеляційної скарги відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності для звернення до суду з вказаним позовом, та вважає, що позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості в межах трирічного строку позовної давності звернення до суду, який переривався частковою сплатою боргу та поданням заяви про видачу судового наказу.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Ураховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду та ухвалення нового про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Компас» заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 417,86 грн. У задоволенні решти вимог слід відмовити за недоведеністю та необґрунтованістю.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подачу позовної заяви Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма «Компас» сплачено 1762 грн. судового збору.

За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 , яка задоволена частково, сплачено судовий збір в розмірі 2643 грн.

Отже, з урахуванням приписів ст.141 ЦПК України та пропорційності розміру задоволених вимог 12%, з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Компас» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 211,44 грн.

Також з Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Компас» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 2325,84 грн.

Керуючись ст.ст. 526, 611 ЦК України, ст.ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 червня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Компас» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Компас» () заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 417,86 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Компас» () витрати по сплаті судового збору за подачу позову в розмірі 211,44 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Компас» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 2325,84 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 21 червня 2019 року

Головуючий: Судді: