КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження 22-ц/824/6957/2019
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 червня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Богдан І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЄХ-3000» на рішення Дарницького районного суду м. Києвавід 06 лютого 2018 року, та додаткове рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 лютого 2018 року, ухвалені в м. Київ в складі судді Колесника О.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЄХ-3000» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

В червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги.

Позов мотивовано тим, що на підставі рішення учасників (засновників) від 05 травня 2016 року позивача призначено генеральним директором ТОВ «ВЄХ-3000», штатним розписом, введеним в дію з 01 травня 2016 року, передбачено 0,25 штатних одиниці посади генерального директора та посадовий оклад у сумі 6000 грн.

29 серпня 2016 року він написав заяву про звільнення з 30 серпня 2016 року за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником (учасниками) відповідача законодавства про працю, умов колективного договору чи трудового договору, відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України, яку надав власнику - учаснику ТОВ «ВЄХ-3000» ОСОБА_2 , на якій останній поставив резолюцію «Згоден, до розгляду на зборах засновників (учасників) ТОВ «ВЄХ-3000». 29 серпня 2016 року рішенням учасників (засновників) товариства заява позивача про звільнення була задоволена. У протоколі загальних зборів визначена причина звільнення - на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Наказом ТОВ «ВЄХ-3000» № 42 від 29 серпня 2016 року ОСОБА_1 склав с себе повноваження генерального директора ТОВ «ВЄХ-3000» з 30 серпня 2016 року. Наказом ТОВ «ВЄХ-3000» № 16 о/с від 30 серпня 2016 року позивач був звільнений 30 серпня 2016 року з посади генерального директора ТОВ «ВЄХ-3000» за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору, ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

Однак при звільненні з роботи власник письмово не повідомив про належні позивачеві суми та не виплатив йому всіх належних сум при звільненні, а саме заробітну плату за серпень 2016 року, грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки, вихідну допомогу.

Збільшивши позовні вимоги в листопаді 2017 року, просив стягнути із відповідача на свою користь невиплачену заробітну плату за серпень 2016 року у сумі 1500 грн., грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки у сумі 564,42 грн., вихідну допомогу у сумі 4500 грн., компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати у сумі 135,24 грн., компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки у сумі 50,89 грн., компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати вихідної допомоги у сумі 405,72 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку в сумі 21785,71 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 06 лютого 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ТОВ «ВЄХ-3000» на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату за серпень 2016 року у сумі 1500 грн., грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки у сумі 564,42 грн., вихідну допомогу у сумі 4500 грн., компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати у сумі 135,24 грн., компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки у сумі 50,89 грн., компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати вихідної допомоги у сумі 405,72 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку в сумі 26143,38 грн., а всього 33299,65 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13 лютого 2018 року допущено негайне виконання рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача середньомісячного заробітку в розмірі 1 місяця.

Відповідач ТОВ «ВЄХ-3000», не погоджуючись із рішенням та додатковим рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновку суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 лютого 2018 року, додаткове рішення від 13 лютого 2018 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що суд не врахував, що ОСОБА_1 перебував на посаді генерального директора ТОВ «ВЄХ-3000» з 12 травня 2016 року по 30 серпня 2016 року включно, з повноваженнями щодо розпорядження коштами підприємства та першого підпису на платіжно-фінансових документах.

ОСОБА_1 звернувся із заявою від 29 серпня 2016 року, в якій було зазначено прохання звільнити його з 30 серпня 2016 року на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, однак в його заяві не вказано, що саме порушує роботодавець. До матеріалів справи також не надано жодного доказу, який би свідчив про порушення станом на 29 серпня 2016 року засновниками (учасниками) товариства законодавства про працю. На підставі своєї власної заяви ОСОБА_1 було видано накази, а саме наказ № 16о/с від 30 серпня 2016 року про припинення трудового договору (контракту) та наказ від 29 серпня 2016 року № 52 про звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора.

Наказом від 31 серпня 2016 року № 16-01 о/с було скасовано наказ № 16 о/с від 30 серпня 2016 року. Звільнено 30 серпня 2016 року ОСОБА_1 за власним бажанням з посади генерального директора ТОВ «ВЄХ-3000» на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України.

Згідно акту передачі печаток та чекових книжок ОСОБА_1 здав, а ОСОБА_3 прийняв печатку та чекову книжку саме 30 серпня 2016 року. Отже, ОСОБА_1 фактично працював 30 серпня 2016 року і цей день був останнім днем роботи, особисто приймав рішення до 30 серпня 2016 року включно щодо розпорядження коштами товариства, і повинен був виплатити, як розпорядник коштами підприємства, заробітну плату та здійснити всі інші виплати в тому числі собі, як одному із працівників підприємства, причому така виплата в силу положень ч. 1 ст. 126 КЗпП України мала відбутися не пізніше 30 серпня 2016 року - в останній день роботи позивача на підприємстві.

Крім того, 29 серпня 2016 року ОСОБА_1 направляв на електронну адресу засновника ТОВ «ВЄХ-3000» ОСОБА_2 звіти по трьом підприємствам, де ОСОБА_1 працював на посаді керівника. Із прикріплених звітів вбачається, що ОСОБА_1 при звільненні отримав повний розрахунок із кожного із підприємств, в тому числі від відповідача у цій справі. Отже, відповідач не має будь-якої заборгованості перед позивачем.

16 квітня 2019 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від позивача, де зазначено, що рішенням Господарського суду м. Києва від 16 листопада 2018 року відмовлено в задоволенні позову ТОВ «ВЄХ-3000» до учасника товариства ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення загальних зборів засновників (учасників), оформлених протоколом № 2 від 29 серпня 2016 року щодо звільнення ОСОБА_1 з підстав ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставину звільнення позивача з роботи за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом трудового законодавства, умов колективного чи трудового договору, і ОСОБА_1 має право на вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку.

Крім того, надані відповідачем документи, а саме протокол № 16-10/01 загальних зборів засновників (учасників) ТОВ «ВЄХ-3000» від 26 жовтня 2016 року та наказ від 27 жовтня 2016 року № 10-01/од свідчать про те, що відповідач визнав обставину несплати позивачу заробітної плати за серпень 2016 року та компенсації за невикористану щорічну відпустку при звільненні з роботи.

Не погоджувався із доводами апеляційної скарги про те, що генеральний директор мав сплатити сам собі виплати при звільненні, оскільки відповідно до закону та статуту підприємства генеральний директор не має повноважень визначати сам собі заборгованість по заробітній платі і саме загальні збори як орган, який прийняв його на роботу, мали повідомити про належні суми позивачу від товариства.

Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що позивач перебував у трудових відносинах із відповідачем, однак при звільненні з підстав, передбачених ч. 3 ст. 38 КЗпП України, йому не було виплачено заробітної плати за серпень 2016 року та компенсацію за невикористану відпустку та вихідну допомогу, які підлягають стягненню із відповідача на користь позивача разом із компенсацією частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ «ВЄХ-3000» згідно Статуту створено відповідно до Закону України та рішення загальних зборів учасників (засновників) згідно з протоколом № 3 від 10 вересня 2013 року, учасником товариства є: ОСОБА_2 . Згідно п. 8.2 ст. 8 Статуту до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства належить призначення та відкликання генерального директора товариства, визначення умов оплати праці генерального директора. Згідно ст. 9 Статуту генеральний директор товариства призначається та відкликається загальними зборами учасників. Генеральний директор вирішує всі питання діяльності товариства, крім тих, які віднесені до виключної компетенції (а. с. 17 - 20 т. 1).

Наказом ТОВ «ВЄХ-3000» від 17 лютого 2016 року № 03 о/с ОСОБА_1 прийнято на посаду начальника відділу охорони товариства з обмеженою відповідальністю «ВЄХ-3000» з 18 лютого 2016 року та покладено на нього виконання обов`язків організації охорони об`єктів підприємства, за сумісництвом з 0,5 % посадового окладу згідно з штатним розписом (а. с. 8 т. 1).

05 травня 2016 року відбулися збори засновників ТОВ «ВЄХ-3000», рішення яких оформлено протоколом № 1, присутні: ОСОБА_2 (100 % засновників), запрошений: ОСОБА_1 . Призначено ОСОБА_1 генеральним директором ТОВ «ВЄХ-3000» (а. с. 9 т. 1).

Наказом ТОВ «ВЄХ-3000» від 12 травня 2016 року № 05 о/с на виконання рішення зборів засновників товариства з 12 травня 2016 року ОСОБА_1 вступив у посаду генерального директора ТОВ «ВЄХ-3000» та приступив до виконання обов`язків з повноваженнями щодо розпорядження коштами підприємства та першого підпису на платіжно-фінансових документа, за сумісництвом, з оплатою за 0,5 ставки посадового окладу згідно штатного розпису (а. с. 12 т. 1).

Наказом генерального директора ТОВ «ВЄХ-3000» № 03/од від 28 квітня 2016 року на виконання рішення загальних зборів учасників від 25 квітня 2016 року затверджено штатний розпис ТОВ «ВЄХ-3000», який вводиться з 01 травня 2016 року, та згідно якого посада генерального директора затверджена у кількості 0,25 штатних одиниць із посадовим окладом 6000 грн. та місячним фондом заробітної плати 1500 грн. (а. с. 13 - 14 т. 1).

29 серпня 2016 року ОСОБА_1 подав на ім?я голови зборів засновників (учасників) ТОВ «ВЄХ-3000» ОСОБА_2 заяву, якою просив звільнити його з 30 серпня 2016 року з посади генерального директора ТОВ «ВЄХ-3000» за власним бажанням у зв`язку з невиконанням засновниками (учасниками) ТОВ «ВЄХ-3000» законодавства про працю, умов колективного та трудового договору, відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Заява містить резолюцію ОСОБА_2 «Згоден, до розгляду на зборах засновників (учасників) ТОВ «ВЄХ-3000» та його підпис (а. с. 15 т. 1).

29 серпня 2016 року відбулися загальні збори засновників (учасників) ТОВ «ВЄХ-3000», рішення яких оформлене протоколом № 2, згідно яких присутні засновники (учасники) ТОВ «ВЄХ-3000» ОСОБА_4 (100 % засновників), запрошені: генеральний директор ТОВ «ВЄХ-3000» ОСОБА_1 , ОСОБА_3 Генеральний директор ТОВ «ВЄХ-3000» ОСОБА_1 зачитав заяву щодо звільнення з посади за власним бажанням відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України у зв`язку з невиконанням засновником (учасником) ТОВ «ВЄХ-3000» законодавства про працю, умов колективного та трудового договору з 30 серпня 2016 року. ОСОБА_2 погодився із заявою та задовольнив прохання ОСОБА_1 Вирішено звільнити ОСОБА_1 з посади генерального директора ТОВ «ВЄХ-3000» за власним бажанням у зв`язку з невиконанням засновником (учасником) ТОВ «ВЄХ-3000» законодавства про працю, умов колективного та трудового договору, ч. 3 ст. 38 КЗпП України з 30 серпня 2016 року. Призначено генеральним директором ТОВ «ВЄХ-3000» ОСОБА_3 з 31 серпня 2016 року (а. с. 16 т. 1).

Наказом ТОВ «ВЄХ-3000» від 29 серпня 2016 року № 52 на підставі заяви про звільнення за власним бажанням у зв`язку з невиконанням засновниками (учасниками) ТОВ «ВЄХ-3000» законодавства про працю, умов колективного та трудового договору, відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України та на виконання рішення зборів засновників (учасників) ТОВ «ВЄХ-3000» (протокол № 2 від 29 серпня 2016 року) ОСОБА_1 склав з себе обов`язки та повноваження генерального директора ТОВ «ВЄХ-3000» та звільнився з роботи. Наказано бухгалтеру ОСОБА_5 . виплатити ОСОБА_1 при звільненні усі суми, що належать йому від підприємства (а. с. 23 т. 1).

Наказом (розпорядженням) ТОВ «ВЄХ-3000» № 16 о/с про припинення трудового договору (контракту) від 30 серпня 2016 року припинено трудовий договір із ОСОБА_1 , генеральним директором ТОВ «ВЄХ-3000» за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору, ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Нараховано компенсацію за невикористану відпустку 12 діб за період з 01 березня 2016 року по 30 серпня 2016 року 2039,44 грн., вихідна допомога 13785,71 грн. (а. с. 24 т. 1).

Такі ж підстави звільнення (ч. 3 ст. 38 КЗпП України) зазначені у трудовій книжці ОСОБА_1 (а. с. 91 т. 1).

30 серпня 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 склали акт про те, що один передав, а другий прийняв печатку ТОВ «ВЄХ-3000» (одна), чекову книжку ТОВ «ВЄХ-3000» на рахунок № НОМЕР_1 (чеки з № НОМЕР_2 по № НОМЕР_3 , разом шість чеків) в УкрСиббанку (одна) (а. с. 25 т. 1).

На а. с. 26 - 29, 51 - 62 т. 1 наявні виписки з рахунку № НОМЕР_4 в УкрСиббанку з 16 червня 2016 року по 23 серпня 2016 року, остання операція по виплаті заробітної плати - 22 серпня 2016 року за липень 2016 року згідно грошового чеку № МА 7510919.

На а. с. 30 - 32 т. 1 наявні відомості на виплату грошей за травень - липень 2016 року із підписами ОСОБА_1 про отримання заробітної плати.

26 жовтня 2016 року відбулися загальні збори засновників (учасників) ТОВ «ВЄХ-3000», рішення яких оформлене протоколом № 16-10/01, присутні: ОСОБА_2 (100 % учасників), запрошені: генеральний директор ТОВ «ВЄХ-3000» ОСОБА_3 . Загальними зборами скасовано рішення, яке прийняте загальними зборами засновників (учасників) ТОВ «ВЄХ-3000», що оформлено протоколом № 2 від 29 серпня 2016 року, щодо підстав звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора з 30 серпня 2016 року, а саме за власним бажанням у зв`язку з невиконанням засновником (учасником) ТОВ «ВЄХ-3000» законодавства про працю, умов колективного договору та трудового договору, ч. 3 ст. 38 КЗпП України від 30 серпня 2016 року. Вирішено товариству провести розрахунок з ОСОБА_1 за серпень 2016 року шляхом зменшення на 1548,52 грн. суми вимоги ТОВ «ВЄХ-3000» до ОСОБА_1 , що підлягають поверненню у встановленому законодавством порядку (а. с. 68 - 69 т. 1).

Наказом ТОВ «ВЄХ-3000» від 27 жовтня 2016 року № 10-01/од з метою виконання рішення загальних зборів учасників ТОВ «ВЄХ-3000», протокол № 16-10/01 від 26 жовтня 2016 року, наказано бухгалтерії провести розрахунок з ОСОБА_1 за серпень 2016 року шляхом зменшення на 1548,52 грн. суми вимог ТОВ «ВЄХ-3000» до ОСОБА_1 , що підлягають поверненню у встановленому законодавством порядку, та після надходження до бухгалтерії ТОВ «ВЄХ-3000» відповідного рішення компетентного органу (суду), що вступило в законну силу (а. с. 70 т. 1).

Відповідачем надано довідку про заробітну плату ОСОБА_1 від 18 липня 2017 року № 3, за період з травня по серпень 2016 року, згідно якої за травень нараховано 1379,04 грн., за червень та липень 1500 грн., за серпень 1923,62 грн. (а. с. 71 т. 1).

Позивачем також надано довідку про заробітну плату ОСОБА_1 від 18 липня 2017 року № 3, за період з травня по серпень 2016 року, згідно якої наявні також відомості за березень 2016 року - 1355,45 грн. та квітень в розмірі 1420 грн. (а. с. 83 т. 1).

Згідно листа Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві від 10 квітня 2017 року, 03 лютого 2017 року слідчим було розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001516 за заявою ОСОБА_3 щодо неправомірних дій ОСОБА_1 , який, будучи директором ПП «ВЄХ-2000», ТОВ «ВЄХ-3000» та ПП «ЦЕНТР ОХОРОННИХ ПОСЛУГ К 49», вчинив розтрату грошових коштів даних підприємств. На даний час розслідування у даному кримінальному провадженні триває (а. с. 72 т. 1).

До заяви про перегляд заочного рішення відповідачем надано протокол № 2 загальних зборів учасників ТОВ «ВЄХ-3000» від 29 серпня 2016 року, згідно якого присутнім є ОСОБА_2 (100 % учасників підприємства), запрошені ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , присутній із запрошених ОСОБА_3 Постановлено звільнити ОСОБА_1 з посади генерального директора підприємства за власним бажанням. Створити комісію щодо перевірки інформації, зазначеної в заяві ОСОБА_1 про його звільнення із займаної посади генерального директора підприємства, та провести перевірку інформації, чи мали місце порушення учасниками підприємства трудового законодавства (а. с. 196 т. 1).

До вказаної заяви відповідачем також надано наказ ТОВ «ВЄХ-3000» від 31 серпня 2016 року № 16-01 о/с, яким скасовано наказ № 16 о/с від 30 серпня 2016 року про припинення трудового договору (контракту) та наказ № 52 від 29 серпня 2016 року про звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора. Звільнено 30 серпня 2016 року ОСОБА_1 за власним бажанням з посади генерального директора ТОВ «ВЄХ-3000» за власним бажанням, ч. 1 ст. 38 КЗпП України (а. с. 198 т. 1).

Крім того, відповідачем надано роздруківку фінансового звіту ТОВ «ВЄХ-3000» за липень 2016 року, без відомостей про особу, якою він складений (а. с. 205 - 206 т. 1).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, відповідно до ст. 94 Кодексу законів про працю, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

За положеннями частини третьої статті 2 Закону України «Про оплату праці» у структуру заробітної плати входять інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Стаття 24 Закону України «Про відпустки» закріплює, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Згідно ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

За змістом ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Зазначене свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку тощо), належні до сплати працівникові при звільненні, мають бути виплачені у день його звільнення.

Відповідно до ст. ст. 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 фактично відпрацював у ТОВ «ВЄХ-3000» шість повних місяців (з 18 лютого 2016 року по 30 серпня 2016 року), тому він мав право на відпустку тривалістю 12 календарних днів.

Встановивши, що позивач при звільненні не отримав належну до сплати заробітну плату за серпень 2016 року та компенсацію за невикористані 12 днів відпустки, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача заробітної плати у розмірі 1500,00 грн. та компенсації втрати частини цих доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, яка складає 135,24 грн., компенсацію за невикористану щорічну відпустку в розмірі 564,42 грн., обраховану відповідно до п. п. 2, 8 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, та компенсації втрати частини цих доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, яка складає 50,89 грн., виходячи із індексу споживчих цін за період невиплати з вересня 2016 року по жовтень 2017 року.

Не ґрунтуються на вимогах закону та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 до 30 серпня 2016 року включно займав посаду генерального директора, а отже лише він особисто володів підписами щодо розпорядження коштами підприємства та зобов`язаний був провести повний розрахунок із собою.

Статтями 41, 59 Закону України «Про господарські товариства», який діяв станом на час звільнення позивача, визначено компетенцію загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю, у тому числі утворення і відкликання виконавчого органу товариства; визначення умов оплати праці посадових осіб товариства.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про господарські товариства» дирекція (директор) діє від імені товариства в межах, встановлених даним Законом та установчими документами.

Згідно ст. 8 Статуту ТОВ «ВЄХ-3000» до виключної компетенції загальних зборів учасників належить призначення та відкликання генерального директора товариства, а також визначення умов оплати праці генерального директора товариства.

Стаття 47 КЗпП України встановлює обов`язок власника або уповноваженого ним органу провести розрахунок з працівником.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Отже, при звільненні генерального директора, умови оплати праці якому та законом та статутом визначають загальні збори учасників товариства, саме загальні збори учасників як орган, який прийняв на посаду генерального директора та звільнив з посади працівника, мали повідомити про суми, належні йому при звільненні, та вжити заходів щодо виплати цих сум.

Апеляційний суд враховує, що ст. 117 КЗпП України встановлює відповідальність підприємства, а не його окремих посадових осіб, за затримку розрахунку при звільненні.

Відповідно до статті 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Частиною третьою статті 38 КЗпП України передбачено, що працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Судом установлено, що ОСОБА_1 з посади генерального директора ТОВ «ВЄХ-3000» був звільнений за власним бажанням, у зв`язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору (частина третя статті 38 КЗпП України), що підтверджується його заявою від 29 серпня 2016 року, протоколом зборів засновників (учасників) ТОВ «ВЄХ-3000» від 29 серпня 2016 року № 2, наказом ТОВ «ВЄХ-3000» від 29 серпня 2016 року № 52 та записом у трудовій книжці ОСОБА_1

Оскільки відповідачем вказані обставини не спростовано, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач відповідно до положень статті 44 КЗпП України має право на отримання вихідної допомоги у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку, а саме 4500 грн., виходячи із заробітної плати позивача за останні два місяці роботи в товаристві 1500 грн. на місяць, а також компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в розмірі 405,72 грн.

Апеляційний суд приймає до уваги, що розміри всіх виплат, які присуджено судом до стягнення на користь позивача із відповідача, останнім у апеляційній скарзі не спростовані і альтернативних розрахунків не наведено.

Апеляційний суд враховує, що згідно протоколу зборів засновників (учасників) ТОВ «ВЄХ-3000» від 29 серпня 2016 року № 2 засновники (учасники) товариства в особі ОСОБА_2 погодилися із заявою ОСОБА_1 , який просив звільнити його саме з підстав ч. 3 ст. 38 КЗпП України, та задовольнили її.

В подальшому ТОВ «ВЄХ-3000» оскаржувало зазначене рішення загальних зборів в судовому порядку, однак рішенням Господарського суду м. Києва від 16 листопада 2018 року у справі № 910/12880/18 в задоволенні позову відмовлено, оскільки товариством не було доведено порушення його прав.

Згідно правового висновку Верховного Суду України у справі № 6-120цс12 від 31 жовтня 2012 року, строк розірвання трудового договору і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до його розірвання і які працівник визначає самостійно. В разі, якщо вказані працівником причини звільнення - порушення працедавцем трудового законодавства (частина третя статті 38 КЗпП України), не визнаються роботодавцем, останній не вправі самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору.

ТОВ «ВЄХ-3000» не оскаржувало в суді формулювання причини звільнення позивача, зазначену у його заяві про звільнення від 29 серпня 2016 року.

За таких обставин апеляційний суд не приймає до уваги наданий відповідачем наказ ТОВ «ВЄХ-3000» від 31 серпня 2016 року № 16-01 о/с, яким скасовано наказ № 16 о/с (розпорядження) від 30 серпня 2016 року про припинення трудового договору (контракту), наказ від 29 серпня 2016 року № 52 про звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора, та яким звільнено 30 серпня 2016 року ОСОБА_1 за власним бажанням, ч. 1 ст. 38 КЗпП України.

Із цих же підстав апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 у заяві про звільнення від 29 серпня 2016 року не зазначив, що саме порушив роботодавець, та не надав жодного доказу, який би свідчив про порушення засновниками (учасниками) товариства законодавства про працю, та що роботодавець може не звільняти працівника за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, якщо він упевнений у відсутності порушень зі свого боку.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 при звільненні отримав повний розрахунок, що підтверджується звітами, направленими позивачем на електронну адресу засновника ТОВ «ВЄХ-3000» ОСОБА_2 , апеляційний суд керується наступним.

Вимоги до доказів визначені у ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України, відповідно до яких, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Разом із тим, наявний на а. с. 205 - 206 т. 1 документ під назвою «Фінансовий звіт ПП ЦОП К 49 за липень 2016 року» не містить інформації щодо особи, яка його створила, дати створення та на підставі яких даних, суперечить іншим доказам, наявним в матеріалах справи (зокрема наказу ТОВ «ВЄХ-3000» від 27 жовтня 2016 року № 10-01/од, яким наказано бухгалтерії провести розрахунок з ОСОБА_1 ), а тому не приймається апеляційним судом в якості доказу.

Крім того, даний документ поданий до суду із порушенням строків, встановлених ст. 131 ЦПК України в редакції станом на час розгляду справи (до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті) враховуючи, що відповідач був обізнаний про розгляд справи і подавав інші докази.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги, що товариство не має заборгованості перед позивачем по заробітній платі, спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи та відхиляються апеляційним судом.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЄХ-3000» залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києвавід 06 лютого 2018 року та додаткове рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 13 червня 2019 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.