КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/7511/2019
справа №362/6324/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Голопапи Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_6, на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області, ухваленого під головуванням судді Корнієнка С.В. 04 березня 2019 року,

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

встановив:

В листопаді 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, мають спільного сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з матір`ю та знаходиться на повному її забезпеченні.

Відповідач ухиляється від свого батьківського обов`язку, участі у витратах на дитину не несе, у зв`язку із чим звернулась із цим позовом.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 березня 2019 року позовні вимоги задоволено, вирішено:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 листопада 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким стягувати з нього аліменти у твердій грошовій сумі не менше від 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В апеляційній скарзі посилається на те, що ОСОБА_1 не має постійного місця роботи, його заробітки носять нерегулярний характер та вони нестабільні.

Вказує, що позивач не довела можливість сплачувати ним аліменти.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, представник позивача заперечував проти її задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до части 1 та 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2018 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_7 , що підтверджується даними Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Виконавчим комітетом Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області, актовий запис №6.

Відповідно до Довідки від 12 жовтня 2018 року №1616 виконавчого комітету Глевахівської селищної ради, ОСОБА_3 проживає та зареєстрована в АДРЕСА_1 разом з сином ОСОБА_8 .

Згідно Довідки №18 від 12 вересня 2018 року ТОВ "Центр розвитку дитини "Дитяча країна", ОСОБА_9 з 10 січня 2018 року по 30 червня 2018 року відвідував дитячий садочок, сума коштів на послуги садочку за вказаний період склала 29020 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не має на утриманні інших дітей або непрацездатних батьків та з урахуванням його майнового стану уважав за можливе стягувати аліменти в розмірі, визначеному позивачем.

З такими висновками суд апеляційної інстанції погоджується.

Відповідно ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не довела можливість сплачувати відповідачем аліменти відхиляються колегією суддів, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст.180 СК України, окрім того законодавством покладено на батьків відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.

Доводи скаржника про те, що ОСОБА_1 не має постійного місця роботи, його заробітки носять нерегулярний характер та вони нестабільні, належними та допустимими доказами не підтверджені. Окрім того, відповідачем не спростовано той факт, що йогофінансові можливості дозволяють виконувати аліментні зобов`язання у визначеному судом розмірі.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 березня 2019 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 червня 2019 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова