Постанова

Іменем України

19 червня 2019 року

м. Київ

справа № 760/758/17

провадження № 61-30738св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду міста Києва від 10 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Кирилюк Г. М., Музичко С. Г., Рейнарт І. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який уточнила у процесі розгляду справи, до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 посилалася на те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є її батьками, шлюб між якими розірвано у 1999 році. Відповідач за рішенням суду сплачував аліменти до її повноліття. На даний час вона є студентом 2-го курсу денної форми навчання, контракт, Національного медичного університету імені О. О. Богомольця, позбавлена можливості працювати та потребує матеріальної допомоги. Відповідач є офіцером Збройних Сил України, викладачем кафедри Військової академії у місті Одесі, отримує заробітну плату, що перевищує мінімальну заробітну плату. Надавав їй матеріальну допомогу в добровільному порядку, написавши заяву за місцем служби з проханням перераховувати на адресу її матері аліменти на її утримання до 31 грудня 2016 року. Оскільки по закінченню цієї дати стягування аліментів буде припинено, просила стягнути з відповідача на свою користь щомісячно аліменти в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення нею двадцяти трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 02 червня 2017 року у складі судді Українця В. В. позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на її утримання як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, - до 10 червня 2017 року аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 16 січня 2017 року. Рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що позивач продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 10 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 02 червня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що право позивача на отримання матеріальної допомоги від батька не оспорюється та не порушується відповідачем, останній надає зазначену допомогу регулярно та у розмірі, з яким вона погоджується, тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. У випадку припинення відповідачем надання вказаної допомоги, позивач не позбавлена можливості повторно звернутися до суду з відповідним позовом.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду міста Києва від 10 серпня 2017 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржуване судове рішення і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що вона позбавлена можливості перевірити правильність розміру аліментів, оскільки відповідач є підполковником і розмір його грошового забезпечення їй не відомий. Апеляційний суд не дав оцінку цьому факту. Також поза увагою апеляційного суду залишилося те, що відповідач при виплаті аліментів зазначає в рапортах тверду грошову суму, а не в частковому розмірі, тому вона позбавлена можливості перевірити, яку суму грошового забезпечення отримує відповідач. ОСОБА_2 самостійно встановивши розмір аліментів в твердій грошовій сумі приховує фактичний розмір свого грошового забезпечення.

Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи не подано

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із Солом`янського районного суду міста Києва.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до ГПК України, ЦПК України, КАС України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

25 травня 2018 року справу № 760/758/17 Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у справі призначено повторний автоматизований розподіл.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 червня 2019 року справу призначено до судового розгляду Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в кількості п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_3 та ОСОБА_8 перебували у зареєстрованому шлюбі до 17 листопада 1999 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилася дочка ОСОБА_1 , яка 16 липня 2014 року змінила прізвище на « ОСОБА_1 ».

ОСОБА_1 навчається на 2-му курсі медичного факультету № 3 денної форми навчання, контракт, у Національному медичному університету імені О. О. Богомольця. Термін закінчення навчання в університету - 2021 рік.

Апеляційним судом встановлено, що ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 08 грудня 2016 року справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, що продовжує навчання, залишено без розгляду, у зв`язку з поданням позивачем заяви про залишення позову без розгляду, оскільки відпала необхідність у вирішенні цього питання.

26 грудня 2016 року ОСОБА_2 подав на ім`я начальника Військової академії (місто Одеса) рапорт про стягнення з нього на користь ОСОБА_1 аліментів у зв`язку з її навчанням з 01 січня до 30 червня 2017 р. в добровільному порядку в розмірі 2 039 грн.

Згідно з довідкою начальника Військової академії від 15 березня 2017 року № 6/66/74 розмір нарахованого грошового забезпечення ОСОБА_2 за січень 2017 року становить 12 233,70 грн, за лютий 2017 року - 12 278,20 грн, за березень 2017 року - 12 233,70 грн. Розмір аліментів на користь ОСОБА_1 становить 16,67 % (згідно з розпорядженням), що складає за вказаний період відповідно 2 000 грн, 2 039 грн та 2 039 грн.

Згідно з довідкою начальника Військової академії від 26 травня 2017 року № 6/66/138 заборгованість ОСОБА_2 з виплати аліментів на навчання на користь ОСОБА_1 за період квітень-травень 2017 року відсутня.

Згідно з рапортом старшого викладача кафедри ОСОБА_2 на ім`я начальника Військової академії від 18 травня 2017 року останній просив стягувати з його грошового забезпечення аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_1 , яка продовжує навчання, з 01 липня до 31 грудня 2017 року в сумі 2 100 грн.

Відповідно до довідки начальника Військової академії від 02 серпня 2017 року № 6/66/200 на користь ОСОБА_1 перераховано аліменти: в січні 2017 року - 2 000 грн; з лютого до червня 2017 року - по 2 039 грн щомісячно; в липні 2017 року - 2 100 грн.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом статті 213 ЦПК України 2004 року рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 214 ЦПК України 2004 року під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам закону рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Відповідно до частин першої, другої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно із статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України в редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією Україниправ і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Тобто саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Тобто Верховний Суд не має права встановлювати обставини справи і оцінювати докази.

Враховуючи наведене, ухвалюючи рішення про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, місцевий суд врахував те, що позивач продовжує навчання, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, відповідач сплачує кошти добровільно, проте позивачу невідомо, яку частку від його доходів складають такі виплати та те, що він може припинити добровільну сплату коштів на її утримання, у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання дочки, яка продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів щомісячно.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, що право позивача на отримання матеріальної допомоги від батька не оспорюється та не порушується відповідачем, оскільки ОСОБА_1 не погоджується із розміром аліментів, який підлягає сплаті на її користь.

Відповідно до частини першої статті 184 СК України в редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Встановлено, що ОСОБА_1 заявлено вимоги про стягнення з відповідача аліментів на її утримання у частці від доходу, а саме в розмірі 1/6 частини доходу батька, відповідач офіційно працевлаштований, отримує стабільну заробітну плату, тобто має регулярний дохід.

З огляду на викладене обставини, які б перешкоджали визначити розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) платника аліментів відсутні.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 57-60, 212 ЦПК України 2004 року правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Рішення апеляційного суду про скасування рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням вищенаведених норм матеріального права.

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Оскільки судом апеляційної інстанції безпідставно скасовано судове рішення місцевого суду, яке відповідає закону, то рішення апеляційного суду необхідно скасувати із залишенням в силі рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених статтею 413 ЦПК України.

Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Апеляційного суду міста Києва від 10 серпня 2017 року скасувати, а рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 02 червня 2017 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. С. Висоцька

Судді:А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко
В. В. Сердюк І. М. Фаловська