ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року м.Суми

Справа №592/11349/18

Номер провадження 22-ц/816/2569/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Хвостик С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 січня 2019 року, ухвалене у складі судді Литовченка О.В. в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми, повний текст судового рішення складено 04 лютого 2019 року -

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на заставне майно.

Свої вимоги мотивує тим, що 18 серпня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 750/4-5744. На забезпечення виконання зобов`язань за цим договором був укладений договір застави транспортного засобу марки Nissan, модель Teana 2,5 s, 2008 року випуску, номер шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1 , легковий седан-В, реєстраційний № НОМЕР_2 , зареєстрований Сумським відділом РЕР УДАІ УМВС України в Сумській області 16 серпня 2008 року. Через невиконання належним чином своїх зобов`язань, станом на 29 травня 2018 року у позичальника утворилася заборгованість за кредитом - 17 134,00 дол. США, за відсотками - 9 966,04 дол. США. В подальшому цей транспортний засіб був визнаний судом об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також знято арешт на 1/2 частину автомобіля, яка належить ОСОБА_1 . Посилаючись на ст. 27 Закону України «Про заставу», позивач зазначає, що застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 750/4-5744 від 18 серпня 2008 року звернути стягнення на предмет застави шляхом проведення прилюдних торгів згідно із Законом України «Про виконавче провадження", за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, та стягнути солідарно з відповідачів витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 січня 2019 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» в повному обсязі. У своїх доводах вказує на те, що суд не застосував до спірних правовідносин положення ЗУ «Про заставу», обмеживши таким чином права позивача на повернення кредитних коштів.

Відповідачі не скористалися своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача адвоката Гриценка Б.М., який підтримав апеляційну скаргу, відповідачів, які заперечують проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали даної справи, справи № 592/6411/16-ц, справи № 592/8015/16-ц та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 18 серпня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 750/4-5744 строком до 10 серпня 2015 року на суму 39 094,00 дол. США для придбання автомобіля марки Nissan, модель Teana 2,5 s, 2008 року випуску (а. с. 8-11).

Того ж дня між тими самими сторонами був укладений договір застави у якості забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту № 750/4-5744 від 18 серпня 2008 року та договором відновлювальної кредитної лінії № 750/4-5745 від 18 серпня 2008 року. Предметом застави є транспортний засіб марки Nissan, модель Teana 2,5 s, 2008 року випуску, номер шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1 , легковий седан-В, реєстраційний № НОМЕР_2 , зареєстрований Сумським відділом РЕР УДАІ УМВС України в Сумській області 16 серпня 2008 року (а. с. 12-14).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 жовтня 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту № 750/4-5744 від 18 серпня 2008 року у розмірі 23 567,72 дол. США та 280 381,13 грн пені (справа № 592/6411/16-ц, а. с. 60).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 листопада 2016 року встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період з 03 квітня 2008 року до 25 листопада 2016 року (справа № 592/8015/16-ц, а. с. 118-120).

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 02 березня 2017 року транспортний засіб марки Nissan, модель Teana 2,5 s, № шасі НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , визнано об`єктом спільної сумісної власності (справа № 592/8015/16-ц, а. с. 155-157).

12 квітня 2016 року державним виконавцем у виконавчому провадженні, де боржником є ОСОБА_2 на спірний транспортний засіб був накладений арешт (справа № 592/8015/16-ц, а. с. 8-11).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 червня 2017 року 1/2 частину спірного транспортного засобу, яка належить на праві власності ОСОБА_1 , було виключено з акту опису та арешту від 12 квітня 2016 року та знято з нього арешт (а. с. 7).

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк», суд першої інстанції виходив з того, позивач вже реалізував своє право на стягнення заборгованості за кредитним договором № 750/4-5744 від 18 серпня 2008 року, про що свідчить рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 жовтня 2016 року, тому ПАТ «Укрсоцбанк» втратив можливість додаткового нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором. Щодо позовних вимог про звернення стягнення на предмет застави, суд зазначив, що стадія виконавчого провадження вже розпочалася і позивач має право на задоволення своїх вимог за рахунок реалізації 1/2 частини транспортного засобу, належного ОСОБА_2 .

Проте погодитись з такими висновками суду першої інстанції повністю не можна, оскільки суд дійшов їх з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу» та ст. 572 ЦК України, застава є способом забезпечення зобов`язання; в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до частини першої та другої статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Згідно із ч. 1 та ч. 2 статті 589 ЦК України в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Нормами ч.1 та ч.2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи.

Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

За таких обставин застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених статтею 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах від 03 квітня 2013 року у справі № 6-7цс13 та від 19 листопада 2014 року у справі № 6-168цс14.

У договорі застави транспортного засобу, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 сторони визначили його умови, у тому числі у статті 2 - права та обов`язки сторін, відповідно до п. 2.4.3 якої заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави відповідно до чинного законодавства України у разі, коли в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою за цим договором, вони не будуть виконані; у статті 4 - звернення стягнення на предмет застави, відповідно до п.п. 4.1, 4.2 якої звернення стягнення на предмет застави (в тому числі шляхом вчинення виконавчого напису нотаріусом) для задоволення своїх вимог, відповідно до договору кредиту, виникає у заставодержателя у випадках, обумовлених положеннями договорів кредиту, цього договору та нормами чинного законодавства України. Звернення стягнення на предмет застави чи його частину здійснюється відповідно до чинного законодавства України.

З матеріалів справи вбачається та рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 листопада 2016 року встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період з 03 квітня 2008 року до 25 листопада 2016 року, який охоплює період підписання договору кредиту № 750/4-5744 від 18 серпня 2008 року на придбання автомобілю та договору застави цього автомобіля.

Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 02 березня 2017 року транспортний засіб марки Nissan, модель Teana 2,5 s, № шасі НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , який є предметом застави, визнано об`єктом права спільної сумісної власності відповідачів, які проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу на час його придбання та визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину вказаного автомобіля.

Положеннями ст. 65 СК України передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Як в загальних положеннях ст.369 ЦК України, щодо розпорядження майном, яке є об`єктом права спільної сумісної власності, ст. 65 СК України закріплює принцип взаємної згоди дружини та чоловіка у відносинах розпорядження спільним майном, а також презумпцію згоди другого з подружжя при вчиненні іншим з подружжя правочину, спрямованого на розпорядження спільним майном.

Ч. 4 ст. 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Тобто, той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника). Тобто, на рівні закону закріплено об`єктивний підхід, оскільки він не пов`язує виникнення обов`язку другого з подружжя з фактом надання ним згоди на вчинення правочину. Навіть якщо другий з подружжя не знав про укладення договору він вважатиметься зобов`язаною особою, якщо об`єктивно цей договір було укладено в інтересах сім`ї та одержане майно було використано в інтересах сім`ї. Такий підхід в першу чергу спрямований на забезпечення інтересів кредиторів. Той з подружжя, хто не був учасником договору, не може посилатися на відсутність своєї згоди, якщо договір було укладено в інтересах сім`ї.

Аналогічний висновок зроблено і Верховним Судом України в постанові від 19 червня 2013 року у справі № 6-55цс13.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Отже суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ПАТ «Укрсоцбанк» може задовольнити свої вимоги в процесі виконавчого провадження на частину автомобіля, яка належить лише ОСОБА_2 , оскільки в даному випадку у обох відповідачів виникають зобов`язання за договором застави.

Не можна погодитись і з посиланнями суду першої інстанції на те, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу вчинено виконавчий напис за № 4602 про звернення стягнення на транспортний засіб марки Nissan, модель Teana 2,5 s, № шасі НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , належний ОСОБА_3 , оскільки на даний час власниками автомобіля є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , що перешкоджає його реалізації на виконання виконавчого напису. Крім того відповідно до ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувала або третіх осіб звернутися до суду.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається, зокрема, загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження.

В цьому разі необхідним є встановлення суми кредитної заборгованості на погашення якої звертається стягнення на предмет застави.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом положень ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п.п. 3 та 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків.

За правилом ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З наданих ПАТ «Укрсоцбанк» розрахунків по кредитному договору № 750/4-5744 від 18 серпня 2008 року вбачається, що станом на 29 травня 2018 року сума заборгованості по кредиту складає 17 134 дол. США (що еквівалентно 448 045,36 грн), сума заборгованості по відсотках - 9 966,04 дол. США (що еквівалентно 206 606,86 грн), пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 4 963,15 дол. США (що еквівалентно 129 783,84 грн), пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 4 963,15 дол. США (що еквівалентно 70 020,23 грн). Позивач заявляє вимогу лише щодо погашення заборгованості за тілом кредиту та відсотками.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Таким чином право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Оскільки строк кредитного договору № 750/4-5744 сплив 10 серпня 2015 року, з цього часу нарахування ПАТ «Укрсоцбанк» процентів за користування коштами банку є неправомірним.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає правильним визначити заборгованість відсотків та стягнути цю суму з відповідачів станом на 10 серпня 2015 року.

Отже, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про звернення стягнення на предмет застави - транспортний засіб марки Nissan, модель Teana 2,5 s, 2008 року випуску в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 750/4-5744 від 18 серпня 2008 року в розмірі 22 822,30 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 17 134 долари США та відсотків в сумі 5 688,30 доларів США станом на 10 серпня 2015 року.

У відповідності до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням ухвалення апеляційним судом нового судового рішення про часткове задоволення позову, з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» пропорційно розміру задоволених вимог підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання позову до суду першої інстанції - 9 234,14 грн та апеляційної скарги в сумі 13 851,21 грн, а всього 23 085,35 грн.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 4; 381-382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 січня 2019 року скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави задовольнити частково.

Звернути стягнення на предмет застави - транспортний засіб марки Nissan, модель Teana 2,5 s, 2008 року випуску, номер шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1 , легковий седан-В, реєстраційний № НОМЕР_2 , зареєстрований Сумським відділом РЕР УДАІ УМВС України в Сумській області 16 серпня 2008 року, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 750/4-5744 від 18 серпня 2008 року в розмірі 22 822,30 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 17 134 долари США та відсотків в сумі 5 688,30 доларів США, шляхом проведення прилюдних згідно із Законом України «Про виконавче провадження", за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в дольовому порядку на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судові витрати за подачу позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 23 085,35 гривень, тобто по 11542,68 гривень з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 червня 2019 року.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді: О.І. Собина

С.Г. Хвостик