Справа № 137/504/18
Провадження № 22-ц/801/1310/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Желіховський В. М.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 рокуСправа № 137/504/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Міхасішина І.В., Сопруна В.В.

Секретар: Огородник В.О.

За участю: позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Літинського районного суду Вінницької області від 18 квітня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Кожухівської сільської ради Літинського району Вінницької області, про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу, зміну черговості одержання права на спадкування, усунення від права спадкування,

Рішення ухвалив суддя Желіховський В.М.

Рішення ухвалено о 11.44 год. в смт. Літині Вінницької області.

Повний текст рішення складено 18 квітня 2019 року,

Встановив:

27 березня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Кожухівської сільської ради Літинського району Вінницької області, про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу, зміну черговості одержання права на спадкування, усунення від права спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , з яким вона проживала без реєстрації шлюбу до дня його смерті по АДРЕСА_1 . За час спільного проживання вони підтримували один одного, спільно виконували побутові роботи, а саме: прибирання та ремонт будинку, приготування їжі, прання одягу, утримання худоби, птиці, обробляли земельну ділянку, займались веденням домашнього господарства, доглядом у зв`язку з хворобою тощо.

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно - земельна ділянка площею 1,6159 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кожухівської сільської ради Літинського району Вінницької області.

Вона звернулась до Літинської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до майна померлого, оскільки проживала з ним однією сім`єю протягом більш ніж 5 років, проте у видачі свідоцтва їй було відмовлено, оскільки із заявою про прийняття спадщини звернулась донька спадкодавця.

З метою оформлення спадщини їй необхідно встановити факт проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Також зазначила, що ОСОБА_3 мав хворобу серця, що і стало причиною його смерті, у зв`язку з чим він потребував стороннього догляду, допомоги та піклування, які вона здійснювала. Протягом всього періоду тяжкої хвороби ОСОБА_3 вона самостійно надавала йому допомогу через його хворобливий стан, а саме: допомагала пересуватись, голитись, харчуватись, митись, переодягала його, прала його речі тощо. Крім того, за власний рахунок оплачувала послуги перевезення його до лікарень, допомагала йому пересуватись та супроводжувала його, купувала лікарські засоби та оплачувала комунальні послуги.

Дочка спадкодавця - ОСОБА_2 , яка подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, за період проживання позивача із ОСОБА_3 останнього не навідувала, не цікавилась його здоров`ям, не здійснювала догляд за ним, не допомагала йому матеріально, морально та фізично. Після його смерті відповідач не приймала участі в організації та здійсненні поховання та не надавала коштів на це. Така її поведінка свідчить про нехтування обов`язками щодо надання допомоги своєму батькові та його утримання, допомоги по лікуванню.

У зв`язку з цим позивач просила встановити юридичний факт, що вона постійно спільно проживала із ОСОБА_3 до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу більше п`яти років за адресою: АДРЕСА_1 ; надати їй право на спадкування після смерті ОСОБА_3 разом із спадкоємцями першої черги; усунути відповідача ОСОБА_2 від права на спадкування після смерті батька ОСОБА_3 .

Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 18 квітня 2019 року позов задоволено частково.

Встановлено юридичний факт, що ОСОБА_1 постійно спільно проживала із ОСОБА_3 до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу більше п`яти років за адресою: АДРЕСА_1 .

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить рішення суду в частині відмови їй в задоволенні позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким змінити черговість спадкування після смерті ОСОБА_3 та усунути відповідача від права на спадкування після смерті ОСОБА_3 , в решті рішення залишити без змін.

Зазначила, що рішення суду в оскаржуваній частині вважає незаконним та необґрунтованим через порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Відповідач ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, оскільки підстави для його скасування та ухвалення нового рішення відсутні.

Третя особа Кожухівська сільська рада Літинського району Вінницької області відзиву на апеляційну скаргу не подала.

В судовому засіданні позивач підтримала апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явилася.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надіслав лист, у якому просив розглядати справу без представника сільської ради і при вирішенні справи покладається на думку суду.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Рішення суду позивач ОСОБА_1 оскаржує в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зміну черговості одержання права на спадкування та усунення відповідача від права спадкування. Відповідач ОСОБА_2 рішення суду не оскаржила. Тому суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду лише в оскаржуваній позивачем частині.

Відмовляючи в задоволенні позовних про усунення ОСОБА_2 від права на спадкування та зміну черговості одержання позивачем права на спадкування, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надала суду належних, допустимих та безспірних доказів щодо ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю, що спадкодавець перебував у безпорадному стані та потребував допомоги саме від відповідача.

Суд апеляційної інстанції погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 22 червня 2017 року (а. с. 8).

Після його смерті відкрилась спадщина на майно - земельну ділянку площею 1,6159 га, розташовану на території Кожухівської сільської ради Літинського району Вінницької області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала ОСОБА_3 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 (а. с. 9).

Згідно довідки виконавчого комітету Кожухівської сільської ради Літинського району Вінницької області від 06 березня 2018 року № 3 ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2008 року до дня смерті проживав у будинку по АДРЕСА_1 разом із дружиною ОСОБА_1 , яка зареєстрована за цією адресою (а. с. 10).

Із витягів з погосподарських книг Кожухівської сільської ради за 2011-2016 року та 2016-2018 роки вбачається, що у домогосподарстві за адресою: АДРЕСА_1 проживали ОСОБА_1 (власник), ОСОБА_4 (син) та ОСОБА_3 (співмешканець, який проживав без реєстрації) (а. с. 11, 12-13).

Оскаржуваним рішенням від 18 квітня 2019 року суд першої інстанції встановив юридичний факт, що ОСОБА_1 постійно спільно проживала із ОСОБА_3 до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу більше п`яти років за адресою: АДРЕСА_1 . Рішення суду в цій частині відповідач не оскаржила.

Згідно довідки, виданої сімейним лікарем ЗПСМ Кожухівської АЗПСМ 06 лютого 2018 року, вбачається, що ОСОБА_3 перебував на обліку з діагнозами: ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз, коронаросклероз, склероз аорти, фіброз артеріального клапану з вираженим стенозом АК, виражена легенева гіпертензія, розширення висхідного відділу аорти, виразкова хвороба дванадцятипалої кишки в стадії ремісії; та за станом здоров`я потребував стороннього догляду до дня смерті - 19 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 16).

Із виписок з медичних карт стаціонарного хворого ВОКЛ ім. М.І. Пирогова вбачається, що ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні з 15 грудня 2016 року до 22 грудня 2016 року та з 30 травня 2017 року до 09 червня 2017 року (а. с. 17, 18).

Із копії спадкової справи № 37/2018 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 вбачається, що 31 січня 2018 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом до нотаріальної контори звернулась дочка спадкодавця - відповідач ОСОБА_2 (а. с. 56 на звороті), якій 31 січня 2018 року нотаріусом надано відповідь про відсутність законних підстав для видачі їй свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що не підтверджений факт, що спадкодавець є її батьком, так як надане свідоцтво про народження не містить дати видачі, номеру актового запису, заповнене різним почерком, що ставить під сумнів його чинність (а. с. 60 на звороті - 61).

Як вбачається із відповіді Літинської державної нотаріальної контори від 23 лютого 2018 року № 288/02-17 - позивачу ОСОБА_1 повідомлено про відсутність законних підстав для закликання її до спадкування майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , оскільки спадкова справа до майна померлого заведена на підставі заяви дитини спадкодавця про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, яка є спадкоємцем першої черги (а. с. 14).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України).

Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Звертаючись до суду із вимогами про зміну черговості одержання права на спадкування та усунення відповідача ОСОБА_2 від права спадкування, позивач ОСОБА_1 обґрунтувала свої вимоги тим, що вона є спадкоємцем четвертої черги, так як проживала із спадкодавцем ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловік та дружина протягом більш ніж п`ять років до дня смерті; протягом цих років вона доглядала його та піклувалась про нього (допомагала пересуватись, голитись, харчуватись, митись, переодягала його, прала його речі тощо), оскільки він мав хворобу серця, у зв`язку з чим потребував стороннього догляду. Крім того вона самостійно оплачувала послуги перевезення ОСОБА_3 до лікарень, супроводжувала його, купувала лікарські засоби та оплачувала комунальні послуги. Дочка спадкодавця - ОСОБА_2 батька не навідувала, не цікавилась його здоров`ям, не здійснювала догляд за ним, не допомагала йому матеріально, морально та фізично; після його смерті не приймала участі в організації та здійсненні поховання та не надавала коштів на це, що свідчить про нехтування нею обов`язками щодо надання допомоги своєму батькові та його утримання, допомоги по лікуванню.

За правилами статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (частина 1). Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (частина 2).

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Водночас згідно ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Підставами для задоволення позову про зміну черговості спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

Наведені обставини повинні носити систематичність та тривалість їх здійснення за часом, крім того, спадкодавець має потребувати такої опіки, матеріального забезпечення, надання іншої допомоги, через, зокрема безпорадний стан, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Згідно з ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилилася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснено, що правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного кодексу не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Безпорадний стан необхідно доказувати відповідними записами в медичних документах. Позивач, вказавши у своєму позові про те, що спадкодавець ОСОБА_3 мав тяжку хворобу, внаслідок якої наступила смерть, у зв`язку з чим потребував стороннього догляду, не надала жодних відповідних доказів того, що ОСОБА_3 перебував у безпорадному стані.

Із наданих позивачем виписок із медичних карт стаціонарного хворого вбачається, що ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні у ВОКЛ ім. М.І. Пирогова з 15 грудня 2016 року до 22 грудня 2016 року та з 30 травня 2017 року до 09 червня 2017 року, з діагнозом: ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз, коронаросклероз, склероз аорти, фіброз артеріального клапану з вираженим стенозом АК, виражена легенева гіпертензія, розширення висхідного відділу аорти, виразкова хвороба дванадцятипалої кишки в стадії ремісії. Із консультативного висновку № 21367 ДУ «Національний інститут серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова НАМН України» від 27 грудня 2016 року вбачається, що ОСОБА_3 проходив медичне обстеження у інституті та йому рекомендовано проведення операції (а. с. 17, 18, 19). Водночас у зазначених медичних документах відсутні рекомендації щодо забезпечення хворому у зв`язку з наявними в нього захворюваннями стороннього догляду. Матеріали справи не містять жодних відомостей про встановлення ОСОБА_3 групи інвалідності у зв`язку з наявними у нього захворюваннями.

Отже надані позивачем медичні документи не свідчать про те, що спадкодавець ОСОБА_3 тривалий час перебував у безпорадному стані, у зв`язку з чим потребував догляду з боку відповідача.

Доказів неможливості ОСОБА_3 самостійно забезпечити умови свого життя, потреби у постійному сторонньому догляді, допомоги та піклуванні позивач суду не надала і матеріали справи не містять.

Видану сімейним лікарем ЗПСМ Кожухівської АЗПСМ довідку від 06 лютого 2018 року, у якій зазначено, що за станом здоров`я ОСОБА_3 потребував стороннього догляду до дня смерті - 19 ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги, оскільки потреба у сторонньому догляді не підтверджена іншими медичними документами; ні у виписках з історій хвороби ОСОБА_3 із ВОКЛ ім. М.І. Пирогова, де він проходив стаціонарне лікування, ні у консультативному висновку ДУ «Національний інститут серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова НАМН України», де він проходив обстеження, не зазначено про необхідність стороннього догляду за ОСОБА_3 .

Зазначеним спростовуються доводи апеляційної скарги в частині доведеності факту безпорадного стану ОСОБА_3 через похилий вік та тяжку гіпертонічну хворобу.

Крім того судом першої інстанції встановлено, що за життя ОСОБА_3 отримував пенсію як військовий пенсіонер, розмір якої був більшим за розмір пенсії, яку отримує позивач як пенсіонер за інвалідністю, а тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про недоведеність позивачем факту матеріального забезпечення нею спадкодавця, а також - недоведеність потреби у допомозі саме з боку дочки ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач ухилялася від надання допомоги батькові, який внаслідок похилого віку та гіпертонічну хворобу перебував у безпорадному стані, хоча вона мала можливість надавати таку допомогу, так як матеріально забезпечена, і спадкодавець потребував саме її допомоги, не заслуговують на увагу, оскільки такі твердження позивача не підтверджені належними та допустимими доказами, про що зазначено вище.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи те, що позивач у виконання вимог ст. 12, 81 ЦПК України не довела суду факту перебування спадкодавця ОСОБА_3 у безпорадному стані, у зв`язку з чим він потребував допомоги, а також того, що такої допомоги він потребував саме від дочки - відповідача ОСОБА_2 , апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог про зміну черговості одержання права на спадкування та усунення від права спадкування.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим не підлягає до скасування, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки наведені в ній доводи правильність висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного і керуючись ст. 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Літинського районного суду Вінницької області від 18 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийМ.В. Матківська
СуддіІ.В. Міхасішин
В.В. Сопрун

Повний текст судового рішення складено 19 червня 2019 року