ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 02 квітня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Дніпровська міська рада, про визнання права власності в порядку спадкування за законом на домоволодіння, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з уточненим позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на домоволодіння, мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 та після її смерті відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння, яке складається з літ.А-1 - житловий будинок загальною площею 49,4 кв.м, житловою площею 28,7 кв.м. під літ.А-1 - погріб; літ.А1-1 - житлова прибудова; літ.А2-1 прибудова; літ.а-1 веранда; літ.а - ганок; літ.Б - сарай; літ.В вбиральня; літ.Г гараж; літ.Д гараж; літ.Е гараж з підвалом; літ.Ж погріб з шийкою; літ.З літній душ; літ.И навіс; літ.К гараж; літ.Л літня кухня; літ.л ганок; №1-13, літ.І огорожа, хвіртка, колонка, вигрібна яма, вимощення, опорна стінка, сходи, розташованого у АДРЕСА_1 , яке було побудовано ОСОБА_3 у 1968 році.

Вказувала, що померла ОСОБА_3 заповіт не складала та окрім неї, спадкоємцем після смерті матері, є відповідач ОСОБА_2

Зазначала, що 15 травня 2018 року звернулась до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті матері.

Посилаючись на те, що постановою від 15 травня 2018 року нотаріус відмови у видачі свідоцтва у зв`язку з тим, що в неї відсутній відповідний правовстановлючий документ, а тому просила суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на домоволодіння, яке складається з літ.А-1 - житловий будинок загальною площею 49,4 кв.м, житловою площею 28,7 кв.м; під літ.А-1 - погріб; літ.А1-1 - житлова прибудова; літ.А 2-1 прибудова; літ.а-1 веранда; літ.а - ганок; літ.Б - сарай; літ.В вбиральня; літ.Г гараж; літ.Д гараж; літ.Е гараж з підвалом; літ.Ж погріб з шийкою; літ.З літній душ; літ.И навіс; літ.К гараж; літ.Л літня кухня; літ.л ганок; №1-13, літ.І огорожа, хвіртка, колонка, вигрібна яма, вимощення, опорна стінка, сходи, розташованого в АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 02 квітня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/2 частину домоволодіння, яке складається з літ.А-1 - житловий будинок загальною площею 49,4 кв.м, житловою площею 28,7 кв.м; під літ.А-1 - погріб; літ.А1-1 - житлова прибудова; літ.А 2-1 прибудова; літ.а-1 веранда; літ.а - ганок; літ.Б - сарай; літ.В вбиральня; літ.Г гараж; літ. Д гараж; літ.Е гараж з підвалом; літ.Ж погріб з шийкою; літ.З літній душ; літ.И навіс; літ.К гараж; літ.Л літня кухня; літ.л ганок; №1-13, літ.І огорожа, хвіртка, колонка, вигрібна яма, вимощення, опорна стінка, сходи, розташованого в АДРЕСА_1 . Вирішено питання стосовно судових витрат.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно визнав за нею право власності лише на 1/2 частину спірного нерухомого майна, наголошувала, що їй належить весь будинок, оскільки відповідач відмовився від прийняття спадщини на її користь, а часткове задоволення позову порушує її права як спадкоємця першої черги.

Правом на надання відзиву сторони по справі не скористались.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду в повному обсязі не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є дітьми ОСОБА_3

Після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння, яке складається з літ.А-1 - житловий будинок загальною площею 49,4 кв.м, житловою площею 28,7 кв.м; під літ.А-1 - погріб; літ.А1-1 - житлова прибудова; літ.А2-1 прибудова; літ.а-1 веранда; літ.а - ганок; літ.Б - сарай; літ.В вбиральня; літ.Г гараж; літ.Д гараж; літ.Е гараж з підвалом; літ.Ж погріб з шийкою; літ.З літній душ; літ.И навіс; літ.К гараж; літ.Л літня кухня; літ.л ганок; №1-13, літ.І огорожа, хвіртка, колонка, вигрібна яма, вимощення, опорна стінка, сходи, розташованого в АДРЕСА_1 , що вбачається з технічного паспорта, складеного на її замовлення 15 лютого 2002 року КП «Дніпропетровське МБТІ».

Як вбачається з технічного паспорта, виготовленого на ім`я ОСОБА_3 , будинок був збудований у 1968 році, господарські прибудови до нього збудовані у період з 1977 року по 1990 рік (а.с.24).

Домоволодіння було збудоване ОСОБА_3 у 1968 році, що підтверджується також актом обстеження індивідуального житлового будинку від 18 лютого 1970 року (а.с.26).

14 грудня 2018 року інженером з інвентаризації ФОП ОСОБА_4 було складено технічний паспорт на будинок, розташований в АДРЕСА_1 (а.с.56-60).

Також ФОП ОСОБА_4 складено акт від 14 грудня 2018 року, яким засвідчено, що на підставі Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна,затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року №127, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за №582/5773, з подальшими змінами: п.3.2. не належать до самочинного будівництва: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року; зведення на земельній ділянці тимчасових будівель та споруд, навісів, альтанок, наметів, накриття, сходів, естакад, літніх душових, теплиць, свердловин, криниць, люфт-клозетів, вбиралень, вигрібних ям, замощень, парканів, відкритих басейнів та басейнів із накриттям полегшеної конструкції, погребів, входів в погреби, підпірних стін, воріт, хвірток, приямків, терас, ганків. Відповідно до п.10 матеріали конструктивних елементів та рік побудови будинків, господарських будівель і споруд вказує замовник, що відображається і абрисі (ескізі) та засвідчується його підписом.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернулася до суду через об`єктивні обставин, незалежні від її волі, які позбавляють можливості оформити спадкові права і отримати у спадщину належну їй частку домоволодіння, а тому, з урахуванням принципу верховенства права, її право підлягає захисту саме шляхом часткового задоволення позову.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду та звертає увагу на те, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово

За приписом статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В той же час кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (частина друга статті 1258 ЦК України).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України).

Колегія суддів звертає увагу на той факт, що умовою переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Також колегія суддів наголошує на тому, що при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини, та згідно із пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Умовою переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

У разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно з`ясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову.

Підтвердженням належності будинку може служити відповідна довідка виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, в якій, крім підтвердження належності жилого будинку (частини будинку) відчужувачу на підставі запису в погосподарській книзі, повинно бути також зазначено: дані про склад будинку, розмір загальної жилої площі і розмір земельної ділянки.

Виходячи з наведеного, підтвердженням належності жилого будинку (його частини) певній особі є запис в погосподарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов`язковим.

До компетенції виконкомів місцевих рад належали також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в Державних будівельних нормах А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року №12/5-126, в якому, зокрема, роз`яснюється, що по об`єктах, які збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року №449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається Бюро технічної інвентаризації.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх до експлуатації відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності.

При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно необхідно з`ясовувати: 1)правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда); 2)чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3)коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4)чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5)чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач не надала жодного належного, допустимого та достовірного доказу щодо правового режиму земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок), а також доказів із приводу того, чи отримано спадкодавцем дозвіл на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку,чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності.

Крім того, у технічному паспорті складеного на замовлення ОСОБА_3 станом на 15 лютого 2002 року вказано, що все домоволодіння побудовано самовільно (а.с.22 зворот).

Дослідивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги у повній мірі є необґрунтованими.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 02 квітня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Дніпровська міська рада, про визнання права власності в порядку спадкування за законом на домоволодіння відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.