УХВАЛА

12 червня 2019 року

м. Київ

справа № 645/168/16-ц

провадження № 61-2389св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про виправлення описки у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат та збитків відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 14 червня 2016 року,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2) про стягнення інфляційних витрат та збитків згідно з Законом України «Про захист прав споживача».

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області

від 14 червня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що до спірних правовідносин не можуть бути застосовані положення частини другої статті 625 ЦК України, оскільки під час укладення договору зі сторони відповідача не було грошового зобов`язання, а тому в даному випадку він може бути притягнутий лише до відповідальності, яка передбачена умовами договору, зокрема сплати неустойки у розмірі 0,1 % від вартості замовлення за кожен день прострочки виконання зобов`язання, проте позивач вимог щодо стягнення такої неустойки не заявляла.

Короткий зміст рішення суду касаційної інстанції

Постановою Верховного Суду від 13 лютого 2019 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 14 червня 2016 року в частині відмови у задоволенні позову про стягнення інфляційних витрат та 3 % річних скасовано.

Позов ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми задоволено.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 740,00 грн збитків від індексу інфляції та 3 % річних від простроченої суми у розмірі 55,80 грн за період прострочення з 28 травня 2015 року по 13 лютого 2019 року.

У іншій частині рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 квітня

2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 14 червня 2016 року залишено без змін.

Короткий зміст вимог заяви про виправлення описки

У квітні 2019 рокуОСОБА_1 подала до Верховного Суду заяву про виправлення описки, посилаючись на те, що у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року було допущено описку, зокрема зазначено: «позов ОСОБА_1 задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 740,00 грн збитків від індексу інфляції та 3 % річних від простроченої суми у розмірі 55,80 грн за період прострочення з 28 травня 2015 року по 13 лютого 2019 року, замість правильного «стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 740,00 грн збитків від індексу інфляції та 3 % річних від простроченої суми у розмірі 55,80 грн за період прострочення з 28 травня 2015 року по 13 лютого 2019 року». Разом з тим, просила перерахувати та стягнути з відповідача на її користь неустойку в розмірі 0,1 % від вартості замовлення за кожний день прострочки виконання зобов`язання за період з 21 червня 2014 року по 28 травня 2015 року у розмірі 4 415,00 грн, чим доповнити постанову Верховного Суду від 13 лютого 2019 року.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною першою статті 269 ЦПК України передбачено, що суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити в рішенні допущені чи ухвалені описки чи арифметичні помилки.

При виготовленні постанови Верховного Суду від 13 лютого 2019 року було допущено технічку описку у абзаці 4 резолютивної частини указаної постанови зазначено, зокрема «стягнути з ОСОБА_1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 740 грн збитків від індексу інфляції та 3 % річних від простроченої суми у розмірі 55,80 грн за період прострочення з 28 травня 2015 року по 13 лютого 2019 року» замість «стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 740 грн збитків від індексу інфляції та 3 % річних від простроченої суми у розмірі 55,80 грн за період прострочення з 28 травня 2015 року по 13 лютого 2019 року».

З огляду на викладене, клопотання ОСОБА_1 в частині виправлення описки підлягає задоволенню, а описка, допущена у абзаці 4 резолютивної частини постанови Верховного Суду від 13 лютого 2019 року підлягає виправленню.

Разом з тим, клопотання заявника у частині вирішення питання щодо стягнення з відповідача на її користь неустойки у розмірі 0,1 % від вартості замовлення за кожний день прострочки виконання зобов`язання за період з 21 червня 2014 року по 28 травня 2015 року в розмірі 4 415,00 грн та доповнення постанови Верховного Суду від 13 лютого 2019 року не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1 частин першої, третьої статті 270 ЦК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Частиною другою статті 400 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає (частина третя статті 419 ЦПК України).

Отже, оскільки позивачем не заявлялось вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача неустойки у розмірі 0,1 % від вартості замовлення за кожний день прострочки виконання зобов`язання за період з 21 червня 2014 року по 28 травня 2015 року в розмірі 4 415,00 грн, цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до

ФОП ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат та збитків згідно Закону України «Про захист прав споживача» була переглянута касаційною інстанцією в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, а тому відсутні підстави для задоволення клопотання у цій частині.

Керуючись статтями 269 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Виправити у абзаці 4 резолютивної частини постанови Верховного Суду

від 13 лютого 2019 року технічну описку, а саме: зазначити «стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 740 грн збитків від індексу інфляції та 3 % річних від простроченої суми у розмірі 55,80 грн за період прострочення з 28 травня 2015 року по 13 лютого

2019 року» замість «стягнути з ОСОБА_1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 740 грн збитків від індексу інфляції та 3 % річних від простроченої суми у розмірі 55,80 грн за період прострочення з 28 травня 2015 року по 13 лютого 2019 року».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

В. П. Курило