Справа № 462/3092/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2019 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Боровкова Д.О.

при секретарі Журавльовій А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Львова в спрощеному проваджені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі,

встановив:

14 травня 2019 року позивач звернулася до суду із позовом, у якому просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.11.2018 року по 25.04.2019 року у розмірі 13863 грн. 71 коп. Свої вимоги мотивує тим, що вона працювала завідувачем центрального складу відділу головного технолога ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» та була звільнена за власним бажанням, у зв`язку із виходом на пенсію. На день звільнення йому не виплатили розрахункові кошти. Розрахунок по заробітній платі з нею було проведено не в день звільнення, а лише 25 квітня 2019 року. У зв`язку із цим просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 15.11.2018 року по 25.04.2019 року у розмірі 13863 грн. 71 коп.

Ухвалою суду від 16.05.2019 року постановлено: відкрити провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачеві визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

У вказаний строк відповідач не подав відзив на позовну заяву, який має відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, поважних причин такого суду не повідомив.

Разом з тим, відповідач подав суду заяву у якій зазначив, що ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» повністю погоджується з позовними вимогами ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки заробітної плати у розмірі 13863,71 грн.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст. 178 та ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про заробітну плату» мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 07.06.1996 року по 15.11.2018 року працювала на ДП «ЛДЗ «ЛОРТА»; з 27.12.2006 року на посаді завідувача центрального складу відділу головного технолога, що підтверджується копією трудової книжки /а.с.5-6/.

Відповідно до довідки ДП «ЛДЗ «Лорта» № 75 від 21.02.2019 року заборгованість відповідача по заробітній платі станом на 21.02.2019 року перед позивачем складає 17508 грн. 26 коп., а середньоденна заробітна плата 127,19 грн. /а.с.7/.

26.02.2019 року Залізничним районним судом м. Львова винесено судовий наказ, відповідно до якого з ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» стягнуто на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі17508 грн. 27 коп. /а.с.8/.

Відповідно до постанови старшого державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львова від 25.04.2019 року про закінчення виконавчого провадження, виконавче провадження закінчено у зв`язку із виконанням боржником ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» рішення суду у повному обсязі /а.с.10/.

Згідно з ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

У пункті п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" було роз`яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно до представленого позивачем розрахунку середній заробіток позивача за час затримки розрахунку при звільненні з 15.11.2018 року по 25.04.2019 року /день фактичного розрахунку/ складає 13863 грн. 71 коп. (127 грн. 19 коп. середньоденної заробітної плати ?109 днів).

Представник відповідача погодився із розрахунком, наданим позивачем, а відтак суд приходить до висновку, що вищевказана сума підлягає до стягнення.

Беручи до уваги, що позовні вимоги були задоволені у повному обсязі, то судові витрати слід покласти на відповідача в силу вимог ч.2 ст.141 ЦПК України, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір відповідно до встановлених ставок для юридичних осіб, тобто один розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 12,13,81,109,141,259,265,280-284 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Львівський державний завод» «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 13863 /тринадцять тисяч вісімсот шістдесят три/ гривні 71 коп. середнього заробітку за весь період затримки виплати позивачу належних їй сум, провівши з цих сум стягнення податків та обов`язкових зборів.

Стягнути з Державного підприємства «Львівський державний завод» «ЛОРТА» на користь держави 768 гривні 40 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до вимог п.п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_1 ).

Відповідач: Державне підприємство «Львівський державний завод «ЛОРТА» (79040, м. Львів, вул. Патона,1 ).

Суддя:

Оригінал рішення.