Справа № 487/7107/18
Провадження № 2/487/584/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Гаврасієнка В.О., за участю секретаря судового засідання Полінкевич К.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання

В С Т А Н О В И В:

25.10.2018 ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її користь на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що відповідач є батьком її доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Донька є повнолітньою, але знаходиться на повному забезпеченні позивача. З 2016 року донька сторін навчається на денному відділенні Національного університету харчових технологій, проживає у гуртожитку та є інвалідом другої групи, у зв`язку з чим донька потребує матеріальної допомоги. Донька сторін отримує стипендію у розмірі 1180,00 грн. на місяць, але в зв`язку з навчанням та наявні всю інвалідності є витрати на медичну реабілітацію після хвороби, на проживання, проїзд, методичні матеріали для навчання та інше. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідач працює та має дохід, а тому має можливість надавати грошову допомогу на утримання дитини. На підставі викладеного у позовній заяві позивач у позовній заяві просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання у твердій грошовій сумі 3000 грн. 31.05.2019 року позивач позовні вимоги уточнила, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 всіх доходів відповідача до закінчення донькою навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років.

Представник позивача адвокат Ліхунжан Н.Б. до судового засідання не з`явилася, суду надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач до судового засідання не з`явився, 05.12.2018 року надав до суду відзив на позовну заяву та відзив на уточнену позовну заяву, в яких зазначив, що з позовними вимогами не згоден, вважає позов необґрунтованим, просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі, з наступних підстав. Так, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що донька знаходиться на повному забезпеченні позивача. Донька проживає в гуртожитку у м. Києві, отримує стипендію у розмірі 1180 грн., а також отримує щомісячну державну соціальну допомогу як особа з інвалідністю другої групи у середньому 1849,91 грн. на місяць. На дату подання позовної заяви дохід ОСОБА_3 на місяць складає 2632 грн., що значно перевищує встановлений законодавством прожитковий мінімум. Таким чином, відповідач вважає, що позивач ввела суд в оману, не надавши суду повної інформації про фактичний розмір доходів ОСОБА_3 . Крім того, витрати на медичні реабілітацію та проїзд, на які вказує позивач як на підставу для стягнення аліментів для осіб з інвалідністю здійснюється за рахунок держави. Позивачем не доведено, що повнолітня дитина дійсно потребує матеріальної допомоги, а також те, що донька знаходиться на утриманні позивача та що позивач не в змозі надавати таку матеріальну допомогу. На даний час відповідач не працює, доходів не має, а отже не має фінансової можливості надавати повнолітній доньці матеріальну допомогу. При наявності фінансової можливості відповідач добровільно надаватиме допомогу доньці.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно до вимог ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадку.

Відповідно до статей 12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,яка є повнолітньою.

Відповідно до довідки №26/1-38 від 29.08.2018 року, яка видана Національним університетом харчових технологій ОСОБА_3 студенткою 2 курсу денної форми навчання. Допущена до занять з 01.09.2018 року після завершення терміну перебування в академічній відпустці за медичними показаннями. навчається за державним замовленням. Закінчує навчання 30.06.2021 року.

Згідно довідки № 04.02-757 від 10.10.2018 року про отримання стипендій за вересень 2018 року ОСОБА_3 отримує соціальну стипендію студентам інвалідам 1180 грн.

Згідно картки реєстрації місця проживання ОСОБА_3 , остання зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки Міжрайонної медико-соціальної експертної комісії від 28.09.2018 року ОСОБА_3 є інвалідом другої групи.

Згідно наданих позивачем платіжних доручень ОСОБА_1 перерахувала ОСОБА_3 за період з 04.09.2018 року по 23.12.2018 року грошові кошти на загальну суму 8650 грн.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Право повнолітньої дитини на утримання діє протягом її навчання до 23 років. В разі припинення навчання раніше досягнення цього віку, дитина втрачає право на утримання.

Також відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У разі з`явлення позову одним із батьків, суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв`язку з цим стягуються аліменти.

Згідно ч. 1 ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200,201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу, якою передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, яка продовжує навчання.

Обов`язок брати участь у фінансуванні подальшої освіти після досягнення дитиною повноліття покладається на батьків у вигляді аліментів відповідно до вимог статей 199-201 Сімейного Кодексу України і норми статті 185 Сімейного Кодексу України до таких правовідносини не застосовуються.

Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу.

Таким чином глава 16 СК України передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які є непрацездатними або продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач не працює, але є особою працездатного віку, він може та повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої дочки, яка є інвалідом другої групи та продовжує на теперішній час навчання, і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а також те, що обов`язок батьків утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, а тому виходячи з принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби ОСОБА_3 , відповідно до ст. 199 СК України з відповідача необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 25.10.2018 року і до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 258, 264-265, 267-268, 430 ЦПК України ЦПК України, ст.ст. 185,199-200 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25.10.2018 року і до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 23 років.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у дохід держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського Апеляційного суду або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Гаврасієнко