У Х В А Л А

14 червня 2019 року

м. Київ

справа № 738/1803/18

провадження № 61-11149ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараш А. А. розглянув касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Чернігівського апеляційного суду від 8 травня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми,

ВСТАНОВИВ :

У жовтні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ФОП ОСОБА_1 , в якому просила розірвати договір побутового підряду від 08.10.2016 року, укладеного між нею та відповідачем, та стягнути з ФОП ОСОБА_1 на її користь 27950 грн сплачених коштів, 5580 грн витрат на проведення будівельно-технічного експертного дослідження, 704,80 грн сплаченого судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у 2016 році ОСОБА_3 замовила у ФОП ОСОБА_1 встановлення на Менському центральному кладовищі могильної споруди на могилі свого батька ОСОБА_4 .

Після погодження всіх деталей пам`ятника та гранітної огорожі, 8 жовтня 2016 року позивач сплатила ФОП ОСОБА_1 аванс у розмірі 4000 грн. У жовтні 2017 року відповідач повідомив позивача, що робота виконана, загальна сума виконаних робіт склала 27950 грн (з урахуванням раніше сплаченого авансу). Під час огляду пам`ятника позивач зробила зауваження, що боки огорожі криві, гранітні плити покладені нерівно з перекосами в той чи інший бік, кольорові деталі відходять від кутових стовпчиків на 5-10 мм, відсутня замовлена гранітна плита з протилежної внутрішньої сторони, на граніті розколи та сколи, тобто товар суттєво інший, ніж позивач замовляла. Відповідач зазначив, що окремі деталі необхідно доробити, але наполягав на оплату повної вартості робіт у зв`язку з підвищенням ціни на граніт. Позивач сплатила позивачу 23950 грн.

9 квітня 2018 року позивач прийшла на кладовище, проте відповідач недоліки роботи не усунув.

6 червня 2018 року позивач зустрілася з позивачем на кладовищі і повторно вказала на істотні недоліки роботи та зазначила, що бажає повернення грошей та знесення огорожі. Проте відповідач просив спробувати усунути недоліки та доробити замовлення. На початку липня відповідач повідомив позивача, що плити тріскаються, зняти їх без ушкодження неможливо, тому позивач просила повернути кошти та зробити демонтаж огорожі за рахунок відповідача. Сторони не змогли вирішити спір мирним шляхом у зв`язку з чим позивач змушена була звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 15 лютого 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 8 травня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити. Рішення Менського районного суду Чернігівської області від 15 лютого 2019 року скасовано. Позовні вимоги задоволено. Розірвано договір побутового підряду, укладений 8 жовтня 2016 року між ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_1 . Вирішено питання розподілу судових витрат.

У червні 2019 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Чернігівського апеляційного суду від 8 травня 2019 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 27 950 грн, яка станом на 1 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1921*100=192 100).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Касаційна скарга містить посилання на випадок, передбачений пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

За змістом пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню, якщо:особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу

ФОП ОСОБА_1 , посилається на те, що справа має виняткове значення для учасника справи, проте жодного доказу на підтвердження цього заявник не надає.

Таким чином посилання заявника у касаційній скарзі на підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України є недоведеним й не спростовують визначення цієї справи як малозначної.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Чернігівського апеляційного суду від 8 травня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. А. Калараш