КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2019 року

справа 361/5774/18

провадження № 22-ц/824/5181/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Лапчевської О.Ф.,

при секретарі: Юрчуку С.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2018 року у складі судді Петришин Н.М. в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, у якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 4000,00 грн. щомісячно, починаючи з 12 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання.

В поданій апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким визначити розмір аліментів на утримання дитини у сумі 1000,00 грн. щомісячно та до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що заяви про визнання позову він не подавав, з матеріалами справи не знайомився, позовну заяву не отримував. Зазначає, що він є інвалідом 2-ї групи, не працює, заробітної плати не отримує. Крім того, на його утриманні перебуває донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на те, що позивачу було відомо про судові засідання у суді першої інстанції та ним подано до суду заяву про визнання позову. Також вказує, що відповідач займається будівельно-ремонтними роботами, будівництвом житлових будинків, та отримує за це дохід. В період шлюбу відповідачем було придбано нерухоме майно, а саме двокімнатну квартиру, яка була оформлена на його матір, та 2 кімнати в гуртожитку. Крім того, відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що на його утриманні перебуває його неповнолітня дочка.

В судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином.

В судовому засіданні позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив зі справедливого розміру аліментів у сумі 4000,00 грн. на утримання дитини до досягнення нею повноліття.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 17 грудня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб між сторонами (а.с. 9).

Від спільного подружнього життя у сторін народилася дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 10).

Як вбачається з пояснень позивача, які не спростовані з боку відповідача, сторони проживають окремо, відповідач не утримує дитину та позивача.

Відповідач у поданій апеляційній скарзі зазначив, що він не має постійного доходу, не працює, а тому у нього відсутня можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 4000,00 грн. щомісячно.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 статті 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлений прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень.

Відповідно до положень ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до висновку медико-соціальних експертних комісій про умови і характер праці інвалідів, ОСОБА_2 з 12.11.2018 року є інвалідом ІІ групи (а.с.71).

ОСОБА_2 має доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.70).

Доказів того, що відповідач несе витрати по утриманню доньки ОСОБА_4 матеріали справи не містять.

Як пояснила позивач, відповідач офіційно не працює, але отримує дохід. Відповідач на власний розсуд сплачував їй кошти на утримання їх спільної дитини.

23.10.2018 року на адресу суду першої інстанції надійшла заява відповідача, у якій він зазначив, що підтримує позов в повному обсязі (а.с.23).

17.12.2018 року відповідач звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність, у якій він зазначив про визнання позову в повному обсязі та те, що проти задоволення позову не заперечує (а.с.45).

У п. 1 ч.2 ст. 49 ЦПК України зазначено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Враховуючи, що відповідачем подано заяву про визнання позову в повному обсязі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 4000,00 грн.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Положеннями ч.1 ст.375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права та не допущено порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення спору по суті, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 18 червня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді