Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/746/19

номер провадження 2/695/739/19

25 червня 2019 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Середи Л. В.

за участю секретаря Оніщенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Золотоніського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . За вказаною адресою зареєстровані також і відповідачі по справі, які за місцем своєї реєстрації не проживають, вказаним приміщенням не користуються.

Той факт, що відповідачі зареєстровані у будинку позивача, хоча ним не користуються створює позивачу незручності та заважає повноцінно користуватися вказаним житлом, чим порушує право позивача володіти, користуватися, розпоряджатися своїм нерухомим майном, а тому він звернувся до суду з позовною заявою про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду від 01.04.2019 року.

Ухвалою суду, яка направлена відповідачам в установленому порядку, останнім був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Відповідачі відзиву на позов, заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, чи клопотанням про розгляд справи за участю сторін до суду не направили. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами справи.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до договору дарування частини будинку від 28.08.2004 (реєст. № 2297) та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 01.03.2005 року № 6626093 ОСОБА_1 є власником 23/100 частин будинку АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , хоча фактично за вказаною адресою не проживають з 2016 року і по даний час, що стверджується актом обстеження домоволодіння від 13.02.2019 року, довідкою голови квартального комітету № 13 м. Золотоноші від 13.02.2019 року.

Таким чином суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність достатніх обставин вважати обставини, на яких наполягає позивач, доведеними.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Нормами ст.,ст. 9, 156 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексі. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Згідно із ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі не є членами сім`ї позивача та не проживають за адресою реєстрації місця проживання з 2016 року.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 1 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності та закріплює право власника володіти, користуватись, розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Таким чином судом встановлено, що відповідачі фактично не проживають за місцем своєї реєстрації, чим обмежують право позивача на власність та вільного розпорядження нею, а тому суд вважає що позов необхідно задовольнити.

Згідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підстави заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою).

На підставі зазначеного та керуючись ст., ст. 10, 141,

ст., ст. 264, 265, 274, ЦПК України, ст., ст. 391, 405 ЦК Україн, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3 (23/100 частин будинку, що належать на праві власності ОСОБА_1 ).

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.,ст. 354-356 ЦПК України.

Суддя : Середа Л.В.