Справа № 489/7818/18
Провадження №2/489/661/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань - Середою А.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - ОСОБА_2 , відповідача - Парахненко О.О., представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа - приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинська Катерина Тарасівна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач просить визначити додатковий строк в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті її батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки строк пропущений через те, що лише в липні 2018 року вона дізналася про смерть батька, дану обставину їй повідомили родичі, які проживають в м. Яготин Київської області.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечує проти задоволення позову в повному обсязі. Посилаючись на те, що вона є сестрою позивачки лише по батькові. Після смерті батька спадщину вона прийняла 05.02.2018 року. За всі роки свого життя позивача не бачила, вона жодного разу не приїжджала до батька, не телефонувала і взагалі не цікавилася його життям. Не обізнаність про смерть батька не може бути визнана поважною причиною пропуску встановленого строку для прийняття спадщини. Доказів наявності у позивача інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчиненні дій щодо прийняття спадщини не має.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 05.07.1999 року, зареєстрованого в ММБТІ 07.09.2004 року за реєстровим № 7333815.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідною донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , свідченням чого є свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 9).

ОСОБА_6 19 грудня 2008 року зареєструвала шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_1 », свідченням чого є свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с. 11).

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є рідною донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , свідченням чого є свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 .

Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 , що належала йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 05.07.1999 року та грошових внесків з усіма відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходиться на зберіганні в ПАТ «Ощадбанк» та ПАТ «Приватбанк» у сумі 4517 грн. 30 коп..

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.04.2018 року, ОСОБА_4 є такою, що прийняла спадщину як донька спадкодавця ОСОБА_5 на грошові вклади з усіма відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться в ПАТ «Ощадбанк» та вкладу з відповідними відсотками, що знаходяться на зберіганні в АТ «ПриватБанк» (а.с 13).

Приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинською К.Т., 05.02.2018 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . (а.с. 14).

Вказане підтверджується матеріалами спадкової справи № 127/2017 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.02.2018 року, квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.02.2018 року.

Позивачка посилається на те, що в липні 2018 року вона дізналася про смерть батька, дану обставину їй повідомили родичі, які проживають в м АДРЕСА_2 , на підтвердження вказаного до матеріалів справи долучено електронне повідомлення № 3 від 10.07.2018 року (а.с. 15).

ОСОБА_1 направила за допомогою поштового зв`язку заяву до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинської К.Т. заяву про прийняття спадщини до майна померлого ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 та видачі свідоцтва про право на спадщину.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.09.2018 року приватного нотаріуса Миколаївського нотаріального округу Ягужинською К.Т. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з пропуском строку встановленого законодавством для подачі заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Положеннями статті 1217 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності з ч. 1 ст. 1220 цього Кодексу, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

За змістом ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

З пояснень позивача вбачається, що у встановлений законом строк вона не прийняла спадщину через те, що вона не була оповіщеною, про те, що її батько помер їй повідомили родичі лише в липні 2018 року, на підтвердження зазначеного суду надано електронне повідомлення № 3 від 10.07.2017. року.

Проте згідно зазначеного електронного повідомлення не вбачається, що саме позивача повідомили про смерть ОСОБА_5 , а лише містить текст «позвони на твою користь» та зазначено номер телефону. Будь - яких інших доказів позивачем не надано.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 не надали пояснень, які б підтверджували наявність перешкод у спілкування позивача з батьком, відсутність у неї можливості бачитись з ним, створення іншими особами таких перешкод, тощо. ОСОБА_4 підтвердила що вона повідомила ОСОБА_12 про те що її батько помер.

Позивач у судовому засіданні зазначила, що фактичних перешкод у спілкуванні з батьком їй ніхто не створював. Не спілкувалась вона з ним біля 20 років.

Згідно із ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Верховний Суд України у постанові від 4 листопада 2015 року по справі №6-1486цс15 зробив наступні висновки.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (стст.1220, 1222, 1270 ЦК).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові ВС від 26.09.2012 (справа №6-85цс12).

Верховний суд України в постанові від 14 вересня 2016 року у справі 6-1215цс16 дійшов висновку, що відповідно до ст. 1272 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Враховуючи, що позивач у якості поважної причини пропуску строку для подання заяви на прийняття спадщини вказує необізнаність про смерть спадкодавця, що не є поважною причиною, інших доказів наявності поважних причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для вчинення дій щодо прийняття спадщини з дня відкриття спадщини, позивачем не надано, за такого, суд приходить до висновку що позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа - приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинська Катерина Тарасівна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Третя особа: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ягужинська Катерина Тарасівна, юридична особа: м. Миколаїв, вул.. 1 Лінія, 38 .

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «14» червня 2019 року.