Справа № 297/1241/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 червня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Готри Т. Ю.,

суддів Собослоя Г. Г., Кондора Р. Ю.,

з участю секретаря судових засідань Микуляк Є. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 28 листопада 2018 року, ухвалене суддею Гецко Ю. Ю.,

в с т а н о в и в:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся ОСОБА_5 , яка за час життя заповіту не залишала.

Після смерті бабусі відкрилась спадщина за законом на належне їй на праві спільної часткової власності майно, до якого входить 2/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 10.01.1973 та 2/5 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.10.2004.

Окрім її батька, ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , було ще троє дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які у встановлений законом строк спадщину прийняли, так як подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини за померлою ОСОБА_5

З метою оформлення спадщини за померлою бабусею вона звернулась до Берегівської державної нотаріальної контори, однак листом від 11.10.2017 їй було роз`яснено про необхідність звернення до суду для надання додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки такий нею було пропущено.

Посилаючись на те, що вона по національності є угоркою, українською мовою практично не володіє, про наявність строку для прийняття спадщини їй не було відомо і нотаріус усупереч статті 63 Закону України «Про нотаріат» не вчинила дій щодо повідомлення її про відкриття спадщини за померлою бабусею, частку якої вона спадкує відповідно до частин 1, 5 статті 1266 ЦК України, а саме ту частку спадщини, яка належала б за законом її батькові, якби він був живим на час відкриття спадщини, тому просила суд визначити їй додатковий строк у два місяці для подання до Берегівської районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 бабусею ОСОБА_5 .

Рішенням Берегівського районного суду від 28 листопада 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати зазначене рішення, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити. Вказувала на те, що нотаріусом не було повідомлено її про відкриття спадщини за місцем проживання чи роботи, в тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Посилалася, що підставою пропуску стоку для прийняття спадщини також слугувало і те, що інші спадкоємці ввели її в оману запевнивши в тому, що їй буде компенсовано належну частку у спадковому майні. Однак після пропуску шестимісячного строку її було повідомлено, що вона нічого не отримає із спадкового майна, так як вже пропустила строк для прийняття спадщини. Також вказувала і на те, що судом у підготовчому засіданні не вирішено питання про залучення до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - державного нотаріуса Овдійчук О.Ю., як це передбачено ч.3 ст.53 ЦПК України.

Сторони у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому їх неявка згідно з ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів визнає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено і не заперечується відповідачами, що позивачка ОСОБА_1 є онукою ОСОБА_5 .

Згідно з повторного свідоцтва про смерть, виданого Берегівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Закарпатської області 10.10.2017 серії НОМЕР_1 , ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 12).

За життя ОСОБА_5 заповіту вона не залишала, а тому після її смерті відкрилася спадщина за законом.

Власником домоволодіння АДРЕСА_1 в частці 2/5 була ОСОБА_5 (а.с.34-38).

У ОСОБА_5 було четверо дітей, троє з яких : ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 спадщину прийняли, так як у встановлений законом шестимісячний строк подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини за померлою ОСОБА_5 (а.с.34-38).

Згідно з повторним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , батько позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.10).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтями 1268, 1269, 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час прийняття спадщини не проживав постійно з спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну.

Положення ст.1272 ЦК України передбачають право спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, звернутися до суду з позовом для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Матеріалами справи встановлено, що строк для прийняття спадщини за померлою ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , сплив 01.07.2017. Однак позивачка до нотаріуса звернулась лише у жовтні 2017 і , як наслідок, 11.10.2017 нотаріусом їй роз`яснено про можливість звернутися до суду для надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом було правом спадкоємця й залежало виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, установленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину.

Позивачці ОСОБА_1 достеменно було відомо про смерть своєї бабусі та вона мала об`єктивну можливість завчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак не зробила цього (як сама вона стверджує про це в апеляційній скарзі) внаслідок домовленості з іншими спадкоємцями про виплату їй компенсації за належну частку в спадковому майні і, як наслідок, лише через невиплату їй коштів відповідачами вона звернулася до правоохоронних органів про порушення кримінального провадження щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України /шахрайство/.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляції, що позивачка є угоркою по національності і не розуміє української мови, що перешкоджало їй завчасно протягом установленого законом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини звернутися з відповідною заявою до нотаріуса, за їх недоведеністю. З доданих позивачкою до позовної заяви доказів, а саме копії її паспорта, копії свідоцтва про її народження, свідоцтва про шлюб, згідно з яким вона уклала шлюб з ОСОБА_7 , листа нотаріуса від 11.10.2017 слідує, що такі документи викладені на українській мові, як і подана нею до суду апеляційної інстанції заява від 19.06.2019 про зупинення провадження у цій справі, що спростовує доводи позивача про її незнання та нерозуміння української мови.

Також нотаріусом не було порушено вимоги статті 63 Закону України «Про нотаріат», оскільки відповідно до цих вимог нотаріус, лише в разі отримання від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, повідомляє про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, та може зробити виклик таких шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Матеріалами справи не встановлено та позивачкою не доведено, що нотаріусу було відомо про спадкоємицю ОСОБА_1 за правом представлення, її місце проживання або роботи. Отож нотаріус вправі, а не зобов`язаний робити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Встановивши, що позивачкою ОСОБА_1 строк для прийняття спадщини пропущено без поважних причин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відмову у позові.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом у підготовчому засіданні не вирішено питання про залучення до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - державного нотаріуса Овдійчук О.Ю., як це передбачено ч.3 ст.53 ЦПК України, не заслуговують на увагу, оскільки зазначеною нормою закону встановлено, що суд залучає таких осіб до участі у справі лише у разі, якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі. Оскільки у цій справі позовною вимогою ОСОБА_1 є визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, тому рішення суду не може вплинути на права та обов`язки державного нотаріуса Овдійчук О.Ю., з яким у позивачки відсутній спір щодо предмету цього позову.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції відповідно до ст.375 ЦПК України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга позивача без задоволення, оскільки рішення судом першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 28 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 червня 2019 року.

Суддя-доповідач :

Судді :