Єдиний унікальний номер: 223/318/19
Провадження номер: 2/223/184/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 р. м. Вугледар

Вугледарський міський суд Донецької області в складі: головуючого - судді Дочинець С.І., при секретарі Лифенко Н.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вугледарського міського суду Донецької області цивільну справу за позовомОСОБА_1 до Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» про стягнення моральної шкоди.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що він з 28.11.1985 року працював на ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» підземним робочим. Під час трудових обов`язків позивач 13.12.1994 року отримав виробничу травму, а саме перелом поперечного відростка Л2 справа, про що було складено АКТ №454 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом. Після даного нещасного випадку позивач тривалий час знаходився на лікуванні і 24.05.1995 року Медико-соціальною експертною комісією йому було визначено 10% втрати працездатності. ОСОБА_1 14.07.1996 року знову отримав виробничу травму, а саме травму правого ока, внаслідок чого 24.05.1995 року Медико-соціальною експертною комісією позивачу було визначено 10 % втрати працездатності.

Внаслідок тривалої фізичної праці, у шкідливих та небезпечних умовах на підприємстві у позивача розвилось хронічне захворювання пневмоконіоз: антрако-силікатоз, інтерстиціальна форма 1/1, т/с, ЛН І-ІІ ст. Згідно медичного висновку Лікарсько-експертної комісії спеціалізованого лікувально профілактичного закладу від 30 березня 2012 року встановлено, що захворювання позивача є професійним, пов`язаним з умовами праці у несприятливих виробничих факторах. Висновком МСЕК від 06 червня 2012 року позивачу вперше встановлена стійка втрата професійної працездатності внаслідок професійного захворювання у розмірі 25%, а висновком МСЕК від 05.09.2013 року ОСОБА_1 визнано інвалідом ІІІ групи, безстроково.

Внаслідок отриманих травм на виробництві та професійного захворювання завдано шкоду здоров`ю позивача, що спричинило йому моральну шкоду, яка обумовлена маральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров`я, погіршення життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Отримані ОСОБА_1 травми та професійне захворювання спричиняють останньому тяжкі фізичні та моральні страждання, порушує нормальні життєві зв`язки, його життєдіялість обмежена, він вимушений значний час витрачати на лікування в різних медичних установах, намагаючись відновити здоров`я.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь: моральну шкоду внаслідок виробничої травми від 13.12.1994 року одноразово в сумі 2550,00 гривень; моральну шкоду внаслідок виробничої травми від 14.07.1996 року одноразово в сумі 2550,00 гривень; моральну шкоду одноразово в сумі 25000,00 гривень.

Позивач та його представник ОСОБА_2 про місце, дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки про виклик до суду та особистим підписом позивача на супровідному листі Вугледарського міського суду Донецької області щодо отримання копії ухвали суду від 27 березня 2019 року. Від представника позивача ОСОБА_2 на адресу суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності та відсутності її довірителя ОСОБА_1 .

Представник відповідача про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач заперечує проти задоволення вимог позову посилаючись на те, що ОСОБА_1 дійсно працював на ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» з 28.11.1985 року по 05.03.2010 року, однак позивачем не доведено у чому саме полягає заподіяна йому моральна шкода з боку відповідача та чи є причинно-наслідковий зв`язок між винними діями відповідача та моральними стражданнями, які переніс позивач. Окрім того, зазначають, що згідно довідки МСЕК №234300 від 05.09.2013 року ОСОБА_1 було встановлено за сукупністю 65 % втрати працездатності у зв`язку з професійним захворюванням, а тому відповідно до узагальненого аналізу судової практики у справах про відшкодування моральної шкоди роботодавцем завданої робітнику у зв`язку з ушкодженням здоров`я під час виконання трудових обов`язків розмір моральної шкоди визначається відповідно до відсотків втрати працездатності, так сума стягнення за кожні 10% втрати працездатності складає по 3000,00 гривень. А тому, розмір відшкодування позивачу моральної шкоди мав би бути не більше 19500,00 гривень.

Від відповідача не надходило клопотань про розгляд справи у поряду загального позовного провадження.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, передбачених ч. ч. 5, 7 ст. 279 ЦПК України, від сторін не надходило.

Суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, дослідивши які вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач з 28 листопада 1985 року по 05.03.2010 року працював на ДП «Шахта ім. М.С. Сургая», був звільнений 05.03.2010 року за власним бажанням (у зв`язку з переходом на пенсію), що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с. 8-7).

Згідно виписок з амбулаторної карти хворого ОСОБА_1 , 13.12.1994 ІНФОРМАЦІЯ_1 отримав виробничу травму у вигляді перелому поперечного відростку Л2 справа, без зміщення відламків. За висновком МСЕК 24.05.1995 року позивачу встановлено 10% регресу за трудовим каліцтвом від 13.12.1994 року. Позивач 14.07.1996 року отримав виробничу травму у вигляді травматичний кератит правого ока, у зв`язку з чим МСЕК встановлено 10% втрати працездатності. Довідкою МСЕК від 12.07.2012 року за сукупністю встановлено 35 % втрати професійної працездатності (25% - первинно за професійним захворюванням; 10% - повторно за трудовим каліцтвом) (а.с. 10-11, 12).

Згідно Акту №454/1994 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, який стався 13.12.1994 року о 01 годині 30 хвилин з ОСОБА_1 , внаслідок чого останнього встановлено діагноз: перелом поперечного відростку Л2 справа. Причиною нещасного випадку визнано незадовільний технічний стан трапів, що є порушенням розділу 1 «Правл безпеки в вугільних шахтах» (а.с. 16).

Відповідно до Акту про нещасний випадок на виробництві №121 від 29 листопада 1986 року, внаслідок нещасного випадку, який стався 28 листопада 1986 року о 21 годині 10 хвилин з ОСОБА_1 , останньому шлангом розсікло брову правого ока. Причиною нещасного випадку визнано особисту необачність позивача, порушення розділу 2 «Типової інструкції з охорони праці гірничого робітка очисного забою» (а.с. 13).

Як вбачається з Акту про нещасний випадок №220 від 30 вересня 1998 року, який стався з ОСОБА_1 29 вересня 1998 року о 16 годині 20 хвилин, за результатами якого останньому встановлено діагноз: рана лівої надбрівної дуги. Причинами нещасного випадку визнано: недотримання заходів особистої безпеки на робочому місці (а.с. 14-15).

Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого лікувально профілактичного закладу про наявність професійного характеру захворювання №647/662 від 30 березня 2012 року, повідомлення про професійне захворювання від 30 березня 2012 року, висновку лікарсько-експертної комісії №1457/1331 від 19 липня 2013 року ОСОБА_1 встановлено діагноз: пневмоконіоз: антракосилікатоз, інтерстіціальна форма (а.с. 19, 20, 24).

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 09 квітня 2012 року професійне захворювання ОСОБА_1 виникло внаслідок недосконалості технологічного процесу, неефективність засобів боротьби з пилом (а.с. 21).

Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії ДОН-04 №011488 від 21.02.2005 року, позивачу встановлено 10% втрати професійної працездатності безстроково внаслідок трудового каліцтва (а.с. 18).

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії 10 ААА №121556 від 06.06.2012 року ОСОБА_1 за сукупністю встановлено 35% втрати професійної працездатності безстроково: первинно 25% - за професійним захворюванням з 25.05.2012 року; повторно 10 % - за трудовим каліцтвом від 14.07.1996 року (а.с. 22).

Як вбачається з довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії 10 ААА №133475 від 12.07.2012 року, позивачу з сукупністю встановлено 35% втрати професійної працездатності з 25.05.2012 року: 25% - за професійним захворюванням; 10% - за трудовим каліцтвом від 14.07.1996 року (а.с. 27).

Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 10 ААА №234300 від 05.09.2013 року позивачу за сукупністю встановлено 65 % втрати професійної працездатності з 19.08.2013 року, безстроково (а.с. 25).

Згідно виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги до довідки серії 10 ААА №234300 від 05.09.2013 року, ОСОБА_1 за сукупністю встановлено 65 % втрати професійної працездатності з 19.08.2013 року безстроково: повторно 40% - за професійним захворюванням; повторно 10% - за трудовим каліцтвом від 14.07.1996 року; повторно 15% - за трудовим каліцтвом від 13.12.1994 року (а.с. 26).

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ №437516 від 05.09.2013 року позивачу встановлено третю групу інвалідності безстроково (а.с. 23).

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із пошкодженням здоров`я.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до ст. 237-1 КЗпП (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно з п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №1-9 рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. У випадку втрати потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж яка заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

В судовому засіданні встановлено, що внаслідок нещасних випадків пов`язаних з виробництвом, які стались з позивачем 13.12.1994 року та 14.07.1996 року, а також недосконалості умов праці на виробництві, технологічного процесу, неефективності засобів боротьби з пилом, пошкоджено здоров`я позивача, чим завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров`я, погіршення життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем у відповідності зі ст. 237-1 КЗпП.

Також, встановлено, що відповідач не заперечує проти того, що позивач отримав втрату професійної працездатності підчас роботи на ДП «Шахта ім. М.С. Сургая».

Вирішуючи питання щодо суми відшкодування матеріальної шкоди суд, враховує вимоги розумності та справедливості, постійний характер негативних наслідків.

При цьому, суд звертає увагу, що позивач в обґрунтуванні свого позову зазначає, що моральна шкода обумовлена погіршенням життєвих умов, хвороба порушує нормальні життєві зв`язки, життєдіяльність позивача обмежена, у останнього змінився звичайний спосіб життя, однак ОСОБА_1 не конкретизує в чому саме виразились погіршення його життєвих умов, способу життя та порушення життєвих зв`язків.

З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги позову про стягнення з відповідача Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» моральної шкоди внаслідок виробничої травми від 13.12.1994 року одноразово в сумі 2550,00 гривень та моральної шкоди внаслідок виробничої травми від 14.07.1996 року одноразово в сумі 2550,00 гривень, є обґрунтованими, а розмір відшкодування визначений позивачем є цілком еквівалентним завданим останньому моральним стражданням, тому позовна заява ОСОБА_1 в даній частині підлягає задоволенню в повному обсязі.

Приймаючи до уваги, що професійне захворювання позивача виникло внаслідок незабезпечення відповідачем належних умов праці, засобами індивідуального захисту, враховуючи вимоги розумності та справедливості, постійний характер негативних наслідків, суд вважає за можливе та необхідне стягнути з відповідача Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» на користь позивача ОСОБА_1 в порядку відшкодування моральної шкоди внаслідок професійного захворювання у сумі 15000,00 гривень, що буде цілком еквівалентним завданим моральним стражданням.

Згідно зі ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави.

Оскільки, відповідно до вимог статті 279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23,1167,1168 ЦК України, ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, ст. ст. 12, 13, 76, 77, 141, 247, 258, 263-265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» про стягнення моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , одноразово, 2550 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) гривень 00 копійок моральної шкоди, завданої внаслідок виробничої травми від 13 грудня 1994 року.

Стягнути з Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , одноразово, 2550 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) гривень 00 копійок моральної шкоди, завданої внаслідок виробничої травми від 14 липня 1996 року.

Стягнути з Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , одноразово, 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання.

Стягнути з Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 513 (п`ятсот тринадцять) гривень 12 (дванадцять) копійок.

В задоволенні іншої частини вимог позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Вугледарський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Вугледарського

міського суду Донецької області Дочинець С.І.