Постанова

Іменем України

20 червня 2019 року

м. Київ

справа №367/7330/15-ц

провадження №61-6122св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Фаловської І. М.

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за попереднім договором за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 29 грудня 2015 року у складі судді та постанову Київського апеляційного суду від 18 лютого

2019 року у складі колегії суддів: Мараєвої Н. Є., Андрієнко А. М.,

Заришняк Г. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_3 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

представник відповідача - ОСОБА_5,,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за попереднім договором у розмірі 799 452,57 грн, штраф за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання відповідно до пункту 6 договору у розмірі 10 % від суми зобов`язання -

79 945,25 грн, проценти за користування коштами - 222 679,91 грн, 3 % річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання - 48 887,07 грн, витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги фахівця в галузі права, - 10 000 грн.

Позовна заява мотивована тим, що за умовами попереднього договору, укладеного 19 жовтня 2012 року між ним та ОСОБА_2 , останній зобов`язався у строк до 30 червня 2013 року укласти з ним договір купівлі-продажу частини житлового будинку, а саме: квартири АДРЕСА_1 .

На виконання умов пункту 2 договору в якості авансового платежу ним сплачено відповідачеві грошову суму у розмірі 297 262, 87 грн, що на момент передачі складало еквівалент 37 190,40 доларів США і становило повну суму вартості зазначеної вище квартири.

ОСОБА_2 не виконав взятих на себе зобов`язань, ухиляється від укладення основного договору, на неодноразові вимоги повернути суму авансу з урахуванням штрафу не реагує, що стало підставою пред`явлення цього позову.

Крім того, позивач указав, що, оскільки умовами попереднього договору був передбачений еквівалент в іноземній валюті, то кошти мають бути повернуті у гривні, яка відповідає еквіваленту долара США згідно з офіційним курсом Національного банку України на момент пред`явлення позову.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 29 грудня 2015 року у складі судді Саранюк Л. П. позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аванс, сплачений за попереднім договором, у розмірі 297 262,87 грн та штраф у розмірі 10 % від суми зобов`язання, який становить 29 726,20 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач свої зобов`язання за попереднім договором виконав у повному обсязі, передавши відповідачу грошові кошти в сумі 297 262,87 грн у якості авансу за квартиру

АДРЕСА_1 , що була предметом попереднього договору, а відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконав, квартиру у строки, визначені попереднім договором не передав і ухиляється від повернення авансу, що суперечить умовам попереднього договору та нормам матеріального права.

Місцевий суд прийшов до висновку, що оскільки між сторонами договір купівлі-продажу нерухомого майна укладено не було, суд дійшов висновку про те, що передані позивачем кошти за попереднім договором підлягають поверненню у тому ж розмірі, в якому були сплачені. Також стягненню підлягають 10 % від суми зобов`язання відповідно до пункту 2 цього договору. Інші вимоги не передбачені попереднім договором, тому не підлягають задоволенню.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 18 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 29 грудня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 799 452, 57 грн отриманого авансу за попереднім договором, 79 945, 25 грн штрафу за не виконання умов попереднього договору, 48 887, 04 грн у якості 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання та 16 781,60 грн сплаченого судового збору позивачем, а всього 945 066,46 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що передані позивачем у справі грошові кошти не були завдатком в розумінні статті 570 ЦК України, оскільки основний договір купівлі-продажу квартири між сторонами не укладався, тому сплачені ОСОБА_1 грошові кошти є авансом та підлягають поверненню відповідачем у тому ж самому розмірі.

Апеляційний суд також дійшов висновку, що за невиконання відповідачем умов попереднього договору та прострочення виконання грошового зобов`язання з відповідач підлягає стягненню, передбачений умовами договору штраф та передбачені статтею 625 ЦК України 3% річних.

Разом із тим, апеляційний суд дійшов висновку про неправильне застосування місцевим судом норму статті 533 ЦК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у березні 2019 року, ОСОБА_2 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що при вирішенні спору суд у повній мірі не встановив фактичні обставини справ та не дав їм належної оцінки. Зазначено, що при укладенні попереднього договору від 19 жовтня 2012 року приватним нотаріусом не було встановлено особу ОСОБА_4 Відсутні докази схвалення ОСОБА_2 укладення ОСОБА_4 попереднього договору з ОСОБА_1 .

Також касаційна скарга містить посилання на те, що ОСОБА_4 не мала права виходити за межі повноважень та укладати з ОСОБА_1 попередній договір на квартиру на 5-му поверсі тоді, як декларація про початок виконання будівельних робіт передбачала будівництво лише 3-х поверхів.

Аргументом касаційної скарги також указано те, що апеляційний суд не урахував той факт, що невиконання ОСОБА_2 зобов`язань за попереднім договором пов`язується із фактом отримання ним пропозиції від ОСОБА_1 про укладення основного договору. Проте, ОСОБА_1 не надав жодних доказів звернення до ОСОБА_2 щодо укладення основного договору.

Доводи інших учасників справи

Доводи відзиву ОСОБА_1 на касаційну скаргу зводяться до того, що судове рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, тому касаційна скарг не підлягає задоволенню.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

19 жовтня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , від імені якого на підставі нотаріального укладеної довіреності від 10 листопада 2011 року діяла ОСОБА_4 , був укладений нотаріально посвідчений попередній договір, відповідно до пункту 1 якого ОСОБА_2 зобов`язався в строк

до 30 червня 2013 року укласти з ОСОБА_1 договір купівлі - продажу частини житлового будинку, а саме: квартири АДРЕСА_1 .

На виконання умов пункту 2 цього договору в якості авансового платежу, ОСОБА_1 передано грошову суму у розмірі 297 262, 87 грн, що на момент передачі складала еквівалент 37 190,40 доларам США і становила повну суму вартості зазначеної вище квартири.

У пункті 6 договору сторони погодили, що при невиконанні його умов відповідач зобов`язаний протягом 90 днів після спливу терміну, передбаченого пунктом 1 договору, повернути позивачу суму авансу та сплатити штраф у розмірі 10 % від суми зобов`язання, вказаного у пункті 2 договору.

Згідно з пунктом 8 попереднього договору, якщо за 5 днів після спливу терміну, передбаченого пунктом 1 цього договору, не буде укладено основний договір, або жодна зі сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладання, зобов`язання за цим договором припиняється.

Основний договір купівлі-продажу квартири у встановлені попереднім договором строки укладений не був.

Із наданого Технічного паспорта на житловий будинок АДРЕСА_2 вбачається, що вказана квартира побудована, розташована на 5 поверсі, та відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на вказану квартиру зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

Касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій відповідно до частини третьої статті 406 ЦПК України розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Правовідносини сторін випливають з укладеного між ними попереднього договору, правовим наслідком якого є укладення основного договору про купівлю - продаж частини житлового будинку, а саме: квартири

АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 635 ЦК України встановлено, що попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

З огляду на викладене, на відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, яка підлягає поверненню у випадку не виконання зобов`язання.

Правила статті 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання.

Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу.

Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

Встановивши, що між сторонами досягнуто домовленості про купівлю-продаж квартири, яка належить відповідачу, в рахунок попередньої оплати вартості вказаного майна ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 297 262, 87 грн, що на момент передачі складала еквівалент 37 190,40 доларам США і становила повну суму вартості цього майна, однак договір купівлі-продажу не був укладений, тобто з причин невиконання продавцем своїх договірних зобов`язань, досягнутих між сторонами 19 жовтня 2012 року при укладенні попереднього договору, тобто передана позивачем відповідачу грошова сума є авансом та підлягає поверненню позивачу.

Доводи касаційної скарги щодо відсутності у ОСОБА_4 повноважень на укладення договору та отримання грошових коштів спростовується наявною у матеріалах справи нотаріально посвідченою довіреністю від 10 листопада 2011 року. За умовами даної довіреності ОСОБА_2 уповноважив

ОСОБА_4 , зокрема, на укладення попередніх договорів з правом отримання авансових чи інших попередніх платежів. Матеріали справи не містять відомостей про те, що саме на момент укладення попереднього договору з ОСОБА_1 19 жовтня 2012 року дана довіреність була не дійсна, скасована або визнана в установленому законом порядку недійсною.

При визначенні сум, належних до стягнення, суд апеляційної інстанції виходив із умов попереднього договору, укладеного між сторонами, та вимог закону, які регулюють забезпечення виконання зобов`язань.

Щодо клопотання про розгляд справи з викликом сторін

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Європейський суд з прав людини вказав, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачили відповідні юридичні норми (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жук проти України» від 21 жовтня 2010 року).

У силу положень частини першої статті 400 ЦПК України, суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а наділений повноваженнями перевіряти правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Аналіз вищевказаних положень закону свідчить про те, що виклик учасників справи для надання пояснень у справі вирішується Верховним Судом з урахуванням встановленої необхідності таких пояснень.

Ураховуючи викладене та зважаючи на те, що колегія суддів не прийшла до висновку про призначення справи до судового розгляду, а відтак, розгляд касаційної скарги проведено у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, тому підстав для задоволення заявленого клопотання не має.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 18 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

І. В. Литвиненко

І. М. Фаловська