1Справа № 335/2344/19 2/335/1377/2019
20 травня 2019 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря судового засідання Кудряшової Ю.І., розглянувши у залі суду у м. Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «ТРАНС-СИСТЕМА» Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕЛОН», третя особа: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про розірвання трудового договору, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дочірнього підприємства «Транс-система» Товариства з обмеженою відповідальністю «Гелон», третя особа: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про розірвання трудового договору, в обґрунтування якого зазначив наступне.
З 2004 року позивач ОСОБА_1 обіймає посаду директора Дочірнього підприємства „ТРАНС-СИСТЕМА". Протягом останніх років та по даний час позивач обіймає цю посаду номінально, будь-яких функцій з управління підприємством не здійснює, а саме ДП „ТРАНС-СИСТЕМА" фактично не проводить будь-якої господарської діяльності.
Відповідно до пункту 7.3 статуту ДП „ТРАНС-СИСТЕМА", до компетенції засновника підприємства, у тому числі, відноситься призначення та звільнення з посади директора підприємства.
Починаючи з грудня 2018 року позивач багаторазово звертався до ТОВ „ГЕЛОН" з проханням звільнити його з посади директора ДП „ТРАНС-СИСТЕМА", шляхом направлення на адресу ТОВ „ГЕЛОН" - засновника ДП „ТРАНС-СИСТЕМА" та на адресу ОСОБА_2 - засновника (учасника) ТОВ „ГЕЛОН" заяв про звільнення його з посади директора ДП „ТРАНС-СИСТЕМА" на підставі ст. 38 КЗпП України, однак дані заяви було залишено без відповіді.
Позивач вважає, що станом на день подання позовної заяви до суду ним було вжито усіх заходів для повідомлення уповноваженого органу управління (власника) про його звільнення, однак, в порушення ст. 47 КЗпП України ні трудову книжку, ні копію наказу позивачу видано не було. Відповідних змін до відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, внесено не було.
Ухвалою суду від 04.03.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи.
В судове засідання представник позивача не з`явився, суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність без проведення фіксації судового процесу, в якій вказав, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило, відзиву на позов не надав.
Представник третьої особи подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій зазначив, що проти задоволення позову не заперечує.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У зв`язку з чим, на підставі ст.ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.
Згідно з ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є припинення правовідношення.
Відповідно до пункту 7.3 Статуту ДП „ТРАНС-СИСТЕМА", до компетенції засновника підприємства, у тому числі, відноситься призначення та звільнення з посади директора підприємства.
Згідно ст. 38 Кодексу законів про працю України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.
Згідно письмової заяви від 11.01.2019 року позивач ОСОБА_1 звертався до засновника ТОВ „ГЕЛОН" ОСОБА_2 з питанням скликання загальних зборів учасників ТОВ „ГЕЛОН" для вирішення питання про звільнення з його з посади директора ДП „ТРАНС-СИСТЕМА" на підставі ст. 38 КЗпП України, а також на адресу ТОВ „ГЕЛОН" позивачем було направлено письмову заяву від 15.02.2019 року про його звільнення з посади директора ДП „ТРАНС-СИСТЕМА" з власної ініціативи.
Зазначене підтверджується наданими позивачем разом із позовною заявою копіями заяв про звільнення з доказами їх направлення цінними листами з описом вкладення та адресною доставкою.
За викладених обставин, суд дійшов висновку, що позивачем надано належні, допустимі та достовірні докази порушення відповідачем права позивача на звільнення, передбачене ч. 1 ст. 38 КЗпП України, а також право щодо вільного вибору праці, гарантоване статтею 43 Конституції України, та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові, про наявність підстав для розірвання трудового договору, виходячи з наступного.
У відповідності до п. 4 ч. ст. 36 КУпАП України, підставою припинення трудового договору є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39).
Частиною до ч. 1 ст. 38 КЗпП України передбачено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.
Відповідно до ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 221 КЗпП України, трудові спори розглядаються: комісіями по трудових спорах; районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами . Такий порядок розгляду трудових спорів, що виникають між працівником і власником або уповноваженим ним органом, застосовується незалежно від форми трудового договору.
На підставі аналізу наданих позивачем доказів, суд дійшов висновку про підтвердження обставин, викладених позові позивачем станом на день подання позовної заяви до суду було вжито усіх заходів для повідомлення уповноваженого органу управління (власника) про наміри звільнення з посади.
Доводи позивача Відповідачем не спростовано, не надано даних щодо розгляду поданих позивачем заяв про звільнення з посади та прийнятого на їх підставі рішення, відповідачем не надано заперечень щодо вимог позивача або даних, які б спростовували викладені у позові обставини.
За викладених обставин, враховуючи ініціативу позивача про звільнення з займаної посади, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про припинення трудових відносин між сторонами, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню, та суд вважає за можливе трудовий договір, укладений між сторонами, розірвати з ініціативи працівника.
Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 гривень.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд
Стягнути з Дочірнього підприємства „ТРАНС-СИСТЕМА" Товариства з обмеженою відповідальністю „ГЕЛОН" на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.
Копію заочного рішення направити сторонам, які не з`явились в судове засідання, в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня отримання його копії.
Суддя: В.В.Калюжна