РІШЕННЯ

Іменем України

14.06.2019 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова,

в складі:

головуючого судді Ваніввського Ю.М.

при секретарі Школьнікової К.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в сумі 6 000 доларів США, що еквівалентно 166 632, 00 гривень.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 6 листопада 2017 року, між ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 був укладений договір позики на суму 6 000 доларів США, що еквівалентно 166 632, 00 гривень (по курсу НБУ на момент подання позовної заяви). На підтвердження передання коштів, ОСОБА_2 надав ОСОБА_1 розписку, згідно якої, він мав повернути позичені кошти в термін до 01 січня 2019 року. Однак, відповідач взятих на себе зобов`язань не виконав, у визначений у розписці строк та до цього часу борг не повернув.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 18.03.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст.178 та ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , 6 листопада 2017 року, був укладений договір позики на суму 6 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 166 632, 00 гривень. Передання грошових коштів позивачкою відповідачу підтверджується розпискою від 6 листопада 2017 року.

Згідно розписки від 6 листопада 2017 року, відповідач мав повернути позичені кошти в термін до 01 січня 2019 року.

Однак, у визначені строки відповідач кошти не повернув.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.ст. 1046, 1047 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З урахуванням пункту 30.1 статті 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» 17.12.2013 № 14, грошовим, за змістом статей 524, 533-535, 625 Цивільного кодексу України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів можуть є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, а саме стягнення боргу у сумі борг на суму 6 000, 00 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 166 632, 00 гривень, оскільки, судом встановлено, що відповідач в добровільному порядку не виконує умови укладеного договору.

Керуючись ст.4,7,10,12,13,80,89,223,258,259,263-265,268,280,281 ЦПК України ,суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити .

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_1 виданий Городоцьким РВ УМВС України у Львівській області, РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою АДРЕСА_1 )на користь ОСОБА_1 166 632 ( сто шістдесят вісім тисяч шістсот тридцять дві) гривні 00 копійок суми боргу за договором позики та 1 666 ( тисячу шістсот шістдесят шість) гривень 32 копійки.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України п. п. 15., 15.5 до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається через Франківський районний суд м.Львова.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 ).

Відповідач ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_2 ).

Суддя Ванівський Ю.М.