Справа № 2-11/11
Провадження № 4-с/761/182/2019
У Х В А Л А

Іменем України

08 червня 2019 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Притула Н.Г., розглянувши скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа - начальник Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Гоцій Богдан Ігорович про визнання бездіяльності неправомірною, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

06 червня 2019 року до суду надійшла вказана скарга.

У вимогах скарги скаржник просить:

визнати неправомірною триваючу з 16.08.2016 року і до цього часу бездіяльність начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Гоцій Богдана Ігоровича щодо обов`язку скасувати п.2 доручення б/н «Щодо передачі виконавчих проваджень» від 08.09.2015 року начальника відділу державної виконавчої служби Хорішко О.О. та акт від 12.10.2015 року державного виконавця Рибчинського Олександра Володимировича «Прийому наявних виконавчих проваджень по дільниці №29 станом на 29.10.2015 року» в частині щодо виконавчого провадження №48382123, щодо обов`язку скасувати постанови державного виконавця Рибчинського Олександра Володимировича за №48382123 від 28.10.2015 року, 29.01.2016 року, 19.06.2017 року, 28.02.2019 року, 20.03.2019 року та вимогу від 12.10.2017 року, у зв`язку з відсутністю у Рибчинського О.В . повноважень на прийняття виконавчого провадження №48382123 згідно з явно незаконним п.2 доручення б/н «Щодо передачі виконавчих проваджень» від 08.09.2015 року начальника відділу державної виконавчої служби Хорішко О.О.;

зобов`язати начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Гоцій Богдана Ігоровича скасувати п.2 доручення б/н «Щодо передачі виконавчих проваджень» від 08.09.2015 року начальника відділу державної виконавчої служби Хорішко О.О. та акт від 12.10.2015 року державного виконавця Рибчинського Олександра Володимировича «Прийому наявних виконавчих проваджень по дільниці №29 станом на 29.10.2015 року» в частині щодо виконавчого провадження №48382123, постанови державного виконавця Рибчинського Олександра Володимировича за №48382123 від 28.10.2015 року, 29.01.2016 року, 19.06.2017 року, 28.02.2019 року, 20.03.2019 року та вимогу від 12.10.2017 року, у зв`язку з відсутністю у Рибчинського О.В . повноважень на прийняття виконавчого провадження №48382123 згідно з явно незаконним п.2 доручення б/н «Щодо передачі виконавчих проваджень» від 08.09.2015 року начальника відділу державної виконавчої служби Хорішко О.О.

Скарга як вбачається, обгрунтовується тим, що 22.05.2019 року заявниці стало відомо про бездіяльність начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Гоцій Богдана Ігоровича.

20.06.2013 року начальник Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Гоцій Богдан Ігорович незаконно затвердив постанови державного виконавця Шевченко С.П. від 20.06.2013 року про повернення виконавчих листів стягувачу.

08.09.2015 року до переходу Гречух О. , начальник відділу ДВС Хорішко О.О. видав і підписав доручення б/н «Щодо передачі виконавчих проваджень» за яким зобов`язав головного державного виконавця Гречуху О.Я. підготувати матеріали виконавчих проваджень, що перебувають на виконанні та обліковуються по дільниці 29 для передачі іншому державному виконавцю; скласти акт приймання-передачі, а п.2 зобов`язав Рибчинського О.В. у майбутньому прийняти виконавчі провадження, що перебувають на виконанні та обліковуються на дільниці 29.

Актом прийому-передачі головний державний виконавець Гречух О.Я. 08.09.2015 року передав, а державний виконавець Рибчинський О.В. 08.10.2015 року прийняв виконавчі провадження по дільниці №29 в якому міститься в тому числі і виконавче провадження №48382123.

Гоцій Б.І. має виконати судове рішення від 09.04.2019 року яким визнано п. 2 доручення від 08.09.2015 року б/н начальника Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Хорішко Олександра Олександровича в частині виконавчого провадження № 48382123 незаконним та визнано дії начальника Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Хорішко Олександра Олександровича щодо видачі даного доручення неправомірними; зобов`язано начальника Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві передати виконавче провадження № 48382123 в порядку, визначеному Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012.

Скаржниця в скарзі зазначає, що рішення має бути виконане так як виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд

Як вбачається, ОСОБА_1 посилається на положення статей 447-453 ЦПК України, як на підставу звернення до суду із скаргою.

Стаття 447 ЦПК України визначає, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Стаття 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Пункт 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 « Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснює, що скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК (ЦПК України в редакції до 15.12.2017 року).

Статті 175, 177 ЦПК України визначають вимоги до позовної заяви.

Згідно ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Як вбачається із скарги, скаржниця не зазначає, які положення Закону України «Про виконавче провадження» були порушені суб`єктом оскарження - начальником Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Гоцієм Богданом Ігоровичем.

Крім того варто зауважити, що порядок виконання рішень судів, зокрема і рішення Київського апеляційного суду від 09.04.2019 року визначено Законом України «Про виконавче провадження» та оскільки воно не пред`являлось до примусового виконання та не розпочате відповідне виконавче провадження, не можуть оскаржуватись дії посадової особи державної виконавчої служби саме в порядку, передбаченому статтею 447 ЦПК України.

Заявник зазначає, що порушення її прав є триваючим та не зазначає коли їй стало відомо про порушення такого права, оскільки діюче законодавство встановлює 10 днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи для звернення до суду із скаргою.

Проте як вбачається з матеріалів справи, заявнику про існування доручення та акту, постанов державного виконавця було відомо більш ніж за 10 днів до дня звернення до суду з скаргою. Водночас заявниця не подала до суду заяву (клопотання) про поновлення пропущеного строку на звернення до суду із даною скаргою із обґрунтуванням поважності причин такого пропуску строку.

У відповідності до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, оскільки заявником не дотримані вищенаведені положення ст. 175, 177 ЦПК України, скарга має бути залишена без руху відповідно з наданням заявникові строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.175, 177, 185, 447-453 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа - начальник Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Гоцій Богдан Ігорович про визнання бездіяльності неправомірною, зобов`язання вчинити дії - залишити без руху.

Надати скаржнику строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали та попередити що у разі невиконання ухвали у визначений термін, скарга буде вважатися неподаною.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.Г.Притула