Справа № 149/158/19
Провадження № 22-ц/801/1111/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гончарук-Аліфанова О. Ю.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 рокуСправа № 149/158/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Панасюка О.С., Шемети Т.М., секретар Кирилюк Л.М., розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 13 березня 2019 року, ухваленого суддею Гончарук-Аліфановою О.Ю., в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У січні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із вказаним позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість у розмірі 68872,61 грн. за кредитним договором №б/н від 13.02.2014, а також судові витрати у розмірі 1 921,00 грн.

У позовній заяві зазначено, що 13.02.2014 між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 укладено договір № б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач погодився, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

У зв`язку з порушенням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором станом на 18.12.2018 утворилась заборгованість у розмірі 68872,61 грн, з яких: 996,37 грн - тіло кредиту, 59020,40 грн - відсотки за користування кредитом, 5100 - пеня та комісія, а також 500 грн - штраф (фіксована частина) та 3255,84 грн - штраф (процентна складова).

Порушення відповідачем зобов`язань за кредитним договором стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 13 березня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскільки строк перевипущеної картки визначений до останнього дня листопада 2017 року, тому позивач звернувся до суду до спливу строку позовної давності; позивачем надані належні та допустимі докази у справі, які не спростовані відповідачем.

Від ОСОБА_1 відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

У судове засідання, призначене на 18.06.2109 року сторони не з`явились, належним чином були повідомлені про дату та час судового засідання.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Суд першої інстанції встановив, що відповідач в порушення норм закону та умов договору, не виконав взятих на себе зобов`язань, і станом на 18.12.2018 в нього виникла заборгованість, загальний розмір якої становить 68872,61 грн (з яких: заборгованість по тілу кредиту - 996,37 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 59020,40 грн.; заборгованість за пенею та комісією - 5100,00 грн., а також штрафи, з яких фіксована частина - 500 грн., процентна складова - 3255,84 грн.

Разом з цим, суд встановив, що останній платіж спрямований на погашення заборгованості за кредитним договором здійснений позивачем 19.06.2014, і беручи до уваги умови договору (п.2.1.1.4.6 Умов), кінцевий строк виконання зобов`язання настав 24.09.2014, що і є початком перебігу строку позовної давності.

Колегія суддів, дослідивши докази у справі, беручи до уваги обставини, які не заперечувались сторонами, не погоджується з висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що 13.02.2014 між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до якої відповідач отримав кредитний ліміт на платіжну картку.

Хоча в згаданій Анкеті не зазначено вид платіжної карти та розмір кредитного ліміту, проте відповідачем не заперечувались обставини отримання нею платіжної карти «Універсальна Gold», кредитний ліміт на якій становив 300 грн.

Відповідач, надавши в судовому засіданні свої розрахунки заборгованості за вказаним договором станом на 18.12.2018, фактично не заперечував проти доводів позивача про строк дії карти - останній день листопада 2017 року.

Відповідно до п.п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 2.1.1.5.9 в разі виникнення заборгованості по картковому рахунку Клієнт зобов`язаний погасити заборгованість протягом 30 днів з моменту її виникнення.

Такий же обов`язок Клієнта міститься в п. 1.1.2.5 та в п. 1.1.2.9 Умов - погашати заборгованість по кредиту, процентам за його користування, по перевитраті платіжного ліміту, на умовах, передбачених договором, і в разі виникнення заборгованості Клієнт зобов`язується погасити заборгованість протягом 30 днів з моменту її виникнення.

Відповідно до витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», при отриманні картки «Універсальна Gold» обов`язковий щомісячний платіж складається з 7% від заборгованості, а з 01.04.2014 - 5% від заборгованості.

Проаналізувавши згадані умови договору, колегія суддів вважає, що фактично Клієнт зобов`язаний щомісячно погашати заборгованість по тілу кредиту та процентам, тобто, погашення заборгованості відбувається щомісячними платежами.

В такому випадку право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватися щомісячно, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов`язань.

Як встановлено судами, 19.06.2014 відповідач здійснив поповнення картки через відділення ПриватБанку на суму 10 грн. (а.с 5), і це була остання дія відповідача (банківська операція) за даною платіжною картою.

Сторонами не заперечувалось, що залишок поточної заборгованості за наданим кредитом станом на 26.04.2014 склав 295.73 грн.

Однак, як встановлено, по даній платіжній карті відбувались перевитрати, так як в характеристиці цього виду картки говориться про обов`язковий щомісячний платіж - щомісячна комісія (членський внесок за участь в Gold Клубі) в розмірі 20 грн.

Відповідачем членський внесок починаючи з 26.04.2014 не сплачувався, що теж не заперечувалось останнім, і що відображено в наданих ним розрахунках.

Беручи до уваги пункти Умов та правил надання банківський послуг, в яких розкриваються терміни та поняття, Овердрафт - короткостроковий кредит, який надається банком Клієнту у випадку перевищення суми операції по платіжній картці над сумою залишку коштів на його картці в розмірі ліміта кредитування (п. 1.1.152 Умов).

Відповідно до п. 2.1.1.12.4 Умов строк погашення процентів по Овердрафту - щомісячно за попередній місяць до 25 числа, що теж є щомісячними платежами, на які розповсюджується вищезазначені правила застосування строків позовної давності.

Колегія суддів бере до уваги розрахунок наданий відповідачем, так як він відповідає вимогам чинного законодавства та умовам договору.

Даним розрахунком встановлена заборгованість відповідача станом на 26.04.2014, розмір якої збільшувався за рахунок обов`язкового щомісячного платежу - членських внесків в розмірі 20 грн., на які нараховувались відсотки передбачені договором.

Згідно до характеристики та значень платіжної картки «Універсальна Gold» базова процентна ставка в місяць за тратами здійсненими з 01.09.2014 складає 2,7 %.

Саме цю процентну ставку взяла за основу при здійсненні розрахунку заборгованості представник відповідача.

Позивач в свою чергу зробив свій розрахунок заборгованості відповідача, змінюючи при цьому процентну ставку, що, як наслідок, утворило великий розмір заборгованості за відсотками.

Однак, колегія суддів при перевірці розміру заборгованості відповідача не бере до уваги інші процентні ставки, ніж 2,7%, так як вони застосовані всупереч вимогам чинного законодавства та умов договору.

По-перше, із витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт, які були погоджені з позичальником в момент підписання Анкети-заяви, передбачено зміна базової процентної ставки з 2,7% на 3,5% за тратами, здійсненими з 01.04.2015. Як встановлено, відповідач жодних витрат з цієї дати не вчиняв.

По-друге, відповідно до п.1.1.3.2.3 Умов банк має право провести зміни Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків, при цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту) зобов`язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема у виписці по Картковому рахунку відповідно до п. 1.1.3.1.9 цього договору.

Відповідно до п. 1.1.3.1.9 Умов банк зобов`язаний не рідше одного разу в місяць надавати Клієнту виписки про стан карткового рахунку і про проведені за минулий місяць операції по Картковим рахункам, і такі виписки надаються через комплекс Приват 24 або через комплекс Mobile-banking (при умові підключення Клієнта до вказаних комплексів).

Позивач змінив відсоткову ставку за кредитом в сторону збільшення. Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Відповідно до ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Частиною четвертою зазначеної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка.

Боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 11 жовтня 2017 року у справі №6-1374цс17, від 30 листопада 2016 року у справі №6-82цс16, від 22 березня 2017 року у справі № 6-2320цс16 та Верховним Судом у постанові від 28 березня 2018 року у справі №389/3409/16-ц (провадження №61-1036св17).

Банк порушив зазначені вимоги закону та умови договору. Доказів про повідомлення відповідача про збільшення розміру процентної ставки та його письмову згоду на таке збільшення в односторонньому порядку, позивачем не надано, тому суд виходить з розміру відсоткової ставки, яка вказана у витягу з Тарифів, тому змінена процентна ставка не підлягає до застосування.

Наданий позивачем розрахунок в частині розміру відсотків за користування кредитом, розрахованих за збільшеною в односторонньому порядку відсотковою ставкою, суперечить вимогам ЦК України та не може бути прийнятий судом як належний, допустимий та достовірний доказ розміру заборгованості відповідача за відсотками за користування кредитом.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Оскільки відповідач не виконувала встановлені кредитним договором зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 1477,33 грн., яка складається з загального залишку заборгованості в межах загального строку позовної давності - 720 грн. та заборгованості за процентами в межах трьох років до дня звернення до суду - 757,33грн.

Що стосується вимог про стягнення заборгованості за пенею та комісією в розмірі 5100 грн., про стягнення штрафу у виді фіксованої частини та в виді процентної ставки, то ці вимоги не підлягають задоволенню, так як до них відповідно до статті 258 ЦК України застосовується спеціальний строк позовної давності - скорочений, а саме один рік.

Так, строк дії платіжної картки закінчився в листопаді 2017 року, а з позовом банк звернувся в 2019 році, а тому строк позовної давності сплив.

Крім цього, слід зауважити, що суд першої інстанції мотивуючи рішення в частині спливу строку позовної давності по всім вимогам банку, помилково керувався умовами договору зокрема п. 2.1.1.4.6, який регламентує зміну умов кредиту в разі порушення Клієнтом зобов`язань по погашенню заборгованості перед банком протягом 90 днів з моменту виникнення, так як даний пункт договору не має обов`язкового характеру по відношенню до кожної із сторін договору, а надає право банку вимагати від клієнта повернення кредиту, оплати винагороди, комісії і процентів за його використання, і виконання інших зобов`язань.

На думку колегії суддів, у даному випадку, питання строку повернення всього кредиту в повному об`ємі та строк повернення овердрафт регламентується п. 2.1.1.12.4 договору, відповідно до якого строк повернення кредиту в повному об`ємі являється 211-й день з моменту виникнення такої заборгованості, а строк повернення овердрафту - протягом 30 днів з моменту виникнення овердрафту.

Однак, в даний правовідносинах слід застосувати Правила користування платіжною карткою, в який вказується, що на платіжній картці указано граничний строк дії (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле month).

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України).

Отже, несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Враховуючи все вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення у справі, що потягло за собою неправильне застосування судом норм матеріального права в частині застосування строків позовної давності до окремих вимог позову, і як наслідок, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги банку слід задовольнити частково, стягнувши лише заборгованість по тілу кредиту та відсоткам в межах позовної давності.

Апеляційний суд, у випадку скасування або зміни судового рішення, здійснює новий розподіл судових витрат, а також розподіл судових витрат, понесених в зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (підпункти б, в, пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково (на 2,14%), з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 41,20 грн. та за апеляційний розгляд справи в розмірі 61,80 грн., виходячи з принципу пропорційності до задоволених позовних вимог, а всього 103 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 13 березня 2019 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» () заборгованість за договором № б/н від 13.02.2014 в розмірі 1477 (одна тисяча чотириста сімдесят сім) грн 33 коп., з яких: 720 грн - тіло кредиту, 757,33 грн - відсотки за користування кредитом.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» () судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 41 (сорок одна) грн 20 коп. та за апеляційний розгляд справи в розмірі 61 (шістдесят одна) грн. 80 коп.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 19 червня 2019 року.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.С. Панасюк

Т.М. Шемета