справа №619/1363/19
провадження №2/619/769/19
Рішення

іменем України

25 червня 2019 року

м.Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Носачової І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу №619/1363/19

ім`я (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

вимоги позивача: про розірвання шлюбу.

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому розірвати шлюб із відповідачем посилаючись на те, що їх шлюб зареєстрований 09.04.2015. Від спільного подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають з відповідачем і після розірвання шлюбу будуть також проживати з нею. Він сплачує аліменти на дітей і дружину. Між ними за час подружнього життя постійно виникали сварки та скандали через різні погляди на життя, ведення домашнього господарства, розподілу та витрат сімейного доходу, взаємного непорозуміння один до одного, розбіжностей характерів. Шлюбно-сімейні відносини припинились з вересня 2017 року. Почуття, що зближують подружжя між ними втрачені. Примирення між ними не можливе. Шлюб носить формальний характер. Спору про майно не мають. Проживають окремо, спільного бюджету не мають.

Відповідно до ст.178 ЦПК України відповідач подала відзив проти позову, згідно змісту якого заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки вважає, що на даний час не має обґрунтованих підстав для розірвання шлюбу, є можливість для збереження шлюбу. Позивач, будучи особою молодого віку, після одруження у них народилась перша дитина, жити стало важче, тягар утримання ліг на плечі чоловіка, а коли через два роки вона знов завагітніла, то чоловік взагалі впав у відчай, побоюючись, що не зможе належним чином утримувати двох дітей і це призвело до того, що він почав уникати спільного життя і у такий спосіб надіючись уникнути сімейних проблем. У зв`язку з цим у них почали виникати непорозуміння. Навесні 2017 року вони придбали квартиру, а отже забезпечили себе і дітей належним житлом. Діти дуже люблять свого батька і сильно радіють, коли він з ними. Вони з чоловіком спілкуються, обговорюють і вирішують питання щодо дітей. Також обговорюють і питання можливого подальшого спільного проживання.

Згідно ст.179 ЦПК України позивач подав відповідь на відзив, у якому посилається на те, що відповідач вважає, що на даний час є підстави для надання строку на примирення, за який вони змогли б дійти певної згоди до збереження сім`ї, і це б відповідало інтересам як подружжя, так і дітей, обґрунтовуючи це тим, що вони спілкуються, обговорюють і вирішують питання щодо дітей, обговорюють питання можливого подальшого спільного проживання. Дане твердження є хибним, необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсності та реальним фактам, виходячи з наступного. Вважає шлюб, укладений між ними непоправно зруйнованим, в якому відновлення духовного, фізичного та матеріального зв`язку не можливе, оскільки з листопада 2017 року між ними склались ворожнечі відносини, можливості зберегти сім`ю не має, подружні відносини між ними припинились, спільне господарство не ведеться, і взагалі вони не спілкуються, питання можливого подальшого спільного проживання не обговорюють, питання щодо дітей не вирішують. Питання щодо фізичних зв`язків з відповідачем взагалі вважає не актуальним, оскільки з грудня 2017 року спільно проживає, пов`язаний спільним побутом, має взаємні права та обов`язки з іншою жінкою. Питання щодо матеріальних зв`язків на утримання дітей та відповідача мирним шляхом вирішити не виявляється можливим, оскільки дане питання вирішується примусово за участю органів державної виконавчої служби. Таким чином, можна зробити висновок, що відповідач спеціально вводить суд в оману та зловживає своїми процесуальними правами, надаючи суду недостовірну інформацію. За таких обставин вважає, що збереження шлюбу суперечить його інтересам та інтересам дітей. Одним з принципів шлюбних відносин є принцип добровільності перебування у шлюбі, який, зокрема, полягає у тому, що передбачає неприпустимість примусового збереження шлюбу, коли хоча б один з подружжя не бажає більше його зберігати.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

09.04.2019, на виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, судом направлено звернення до відповідного органу реєстрації щодо місця перебування та місця проживання відповідача.

Ухвалою суду від 14.05.2019 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 05.06.2019.

05.06.2019 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті цивільну справу на 25.06.2019, у клопотанні відповідача про надання строку для примирення відмовлено.

Відповідач у судове засідання 25.06.2019 не з`явилася, надавши суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що не має з ким залишити малолітніх дітей.

Суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача, яка скористалася своїм правом та надала відзив на позов, який враховується судом.

Позивач у судове засідання не з`явився, в наданій заяві просить справу розглядати за його відсутності, позов підтримує.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 квітня 2015 року, оформивши його у Виконавчому комітеті Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, актовий запис №18, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб (а.с.5)

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з частинами третьою та п`ятою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається (ст.24 СК України).

Як установлено ч.2 ст.36 СК України шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України.

Частиною 1 ст.104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно вимог ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є неможливим.

Частиною 1 ст. 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Зберегти сім`ю сторін не уявляється можливим, тому що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, шлюбно-сімейні відносини припинені.

Як роз`яснено в п.10 № Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійснимта поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Суд вважає, що за таких обставин, сім`я розпалася повністю та відновлена бути не може, оскільки подальше спільне проживання сторін стало неможливим, це суперечить інтересам позивача, який не бажає подальшого перебування у шлюбі, тому шлюб необхідно розірвати.

Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Як встановлено ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України.

Керуючись ст.ст. 7, 12, 13, 81, 89, 200, 206, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що зареєстрований 09 квітня 2015 року у Виконавчому комітеті Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, актовий запис №18.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Харківському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення відповідно до п.п.15.5 п.15 Перехідних положень ЦПК України через Дергачівський районний суд Харківської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін:

позивач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

відповідач: ОСОБА_2 : паспорт НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя І. М. Нечипоренко