Справа № 317/2973/17
Провадження № 2/317/14/2019
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 травня 2019 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Яркіної С.В.,
за участю секретаря судового засідання Ігнатченко Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,
Свої вимоги мотивує тим, що між ним та відповідачем ОСОБА_2 07.10.2012 укладений Договір позики, за умовами якого позивач надав відповідачу позику у розмірі 8600,00 доларів США, а відповідач зобов`язався повернути її у визначений договором строк, а також сплати штраф і пеню, у разі порушення терміну повернення позики, та відсотки за користування коштами у розмірах, визначених договором.
Позивач зазначає, що зобов`язання за договорами позики виконав належним чином, а саме надав ОСОБА_2 позику у сумі 8600,00 доларів США, а відповідач отримав її, про що на зворотному боці договору є його підпис. Проте ОСОБА_2 свої зобов`язання за договором позики не виконав.
Крім того, 06.11.2012 ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 ще 1000,00 доларів США у рамках договору від 07.10.2012 на тих же умовах.
Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 28.04.2016 стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача за Договором позики від 07.10.2012 суму основного боргу у розмірі 8600,00 доларів США, відсотки та пеня. Щодо стягнення коштів у розмірі 1000,00 доларів США позивачу було відмовлено у зв`язку з тим, що не сплинув строк виконання договору в цій частині.

Беручи до уваги, що вимога про виконання зобов`язання в частині стягнення 1000,00 доларів США пред`явлена шляхом звернення до суду з відповідними вимогами 21.04.2016, строк повернення позики настав 21.05.2016.

Відтак, позивач вважає за необхідне стягнути кошти, які були надані відповідачу 06.11.2012 на умовах Договору позики від 07.10.2012.

Також зауважив, що оскільки договір позики був укладений з відповідачем під час його перебування у шлюбі з ОСОБА_3 , стягнення заборгованості необхідно проводити з відповідачів у солідарному порядку.

Позивач ОСОБА_1 до суду не з`явився, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Надав до суду заяву, відповідно до якої просить розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується роздруківками з офіційного веб-сайту суду про виклик до суду, які містяться в матеріалах справи. Причини неявки суду не повідомили.

На підставі вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

Відповідно до копії Договору позики від 07 жовтня 2012 року (далі - Договір), ОСОБА_2 , який мешкає у АДРЕСА_1 , отримав від ОСОБА_1 , який мешкає у АДРЕСА_2 , отримав позику в розмірі 8600,00 доларів США (а.с. 6).

Згідно з п. 4.1. Договору, строк повернення позики - до 31 жовтня 2012 року.

Відповідно до п. 5.1. Договору, по закінченні строку, вказаного в п. 4.1 цього Договору, позичальник зобов`язується протягом трьох робочих днів повернути позику позикодавцю.

Пунктом 5.3. Договору передбачено, що у разі порушення терміну повернення позики позичальник сплачує на користь позикодавця штраф у розмірі 5 % від не поверненої суми та пеню у розмірі 0,1 % за кожний день затримки від не поверненої суми.

Відповідно до п. 5.4. Договору, за користування коштами позичальник сплачує позикодавцеві відсотки в розмір 3 % за календарний місяць, відсотки сплачуються одночасно з поверненням всієї суми позики.

Договір позики від 07.10.2012 набув чинності з моменту надання позики і діє до моменту остаточного виконання сторонами обов`язків, що виникли на підставі цього Договору, про що видаються відповідні розписки (п. 6.1 Договору).

Крім того, 06.11.2012 ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 1000,00 доларів США на тих же умовах Договору (а.с. 6 зворотна сторона). Факт отримання коштів відповідачем підтверджується його підписом на зворотній стороні Договору позики від 07.10.2012.

ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором позики виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу позику у розмірі 8600,00 доларів США та 1000,00 доларів США, що підтверджується підписами відповідача на зворотній стороні Договору позики від 07.10.2012.

Відповідач ОСОБА_2 не повернув своєчасно позивачу грошові кошти у розмірі 8600,00 доларів США та 1000,00 доларів США для погашення заборгованості за Договором позики. Таким чином, у порушення умов договору позики, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.

Згідно з рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 28 квітня 2016 року по справі № 317/35/16-ц, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість, у тому числі, за договором позики від 07.10.2012 у розмірі 492249,05 грн., яка складається з: суми основного боргу - 216849,80 грн.; відсотків за користування грошовими коштами - 258051,27 грн.; пені у розмірі 17347,98 грн. (а.с. 7-11).

У задоволенні вимог щодо стягнення 1000,00 доларів США, які відповідач отримав від позивача 06.11.2012 на тих же умовах, що встановлені договором позики від 07.10.2012, відмовлено у зв`язку з тим, що на момент винесення вказаного рішення ще не настав строк виконання даного зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 99 Конституції України, грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Як встановлено п. 4.1 Договору, строк повернення позики - до 31 жовтня 2012 року.

За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено, що сторонами не встановлено строк виконання зобов`язання щодо суми позики у розмірі 1000,00 доларів США, а відтак воно має бути виконано протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це.

Вимога про виконання даного зобов`язання позивачем пред`явлена шляхом звернення до суду з відповідними вимогами 21.04.2016, а відтак строк повернення вказаної позики настав 21.05.2016.

Таким чином, за позикою від 06.11.2012, наданої на умовах договору позики від 07.10.2012 відповідач не сплатив позивачу грошові кошти у сумі 1000,00 доларів США, а також відсотки за користування грошовими коштами з 06.11.2012. по 02.05.2019 у розмірі 3% на місяць та штраф у розмірі 5% від неповернутої суми.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 533 ЦК України та умов договору, суму боргу, яка зазначена в доларах США - у розмірі 1000,00 дол. США, необхідно визначати у гривнях.

Станом на день складання уточненого позову - 02.05.2019, офіційний курс гривні щодо 100 доларів США становив 2649,00 грн. Відтак, еквівалент суми боргу у розмірі 1000,00 доларів США за офіційним курсом НБУ, станом на 02.05.2019, становив 26490,00 грн. (1000,00 дол. США х 26,49 грн.).

Крім цього, з відповідача необхідно стягнути відсотки за користування коштами з 06.11.2012. по 02.05.2019 у розмірі 3% на місяць, що складає 61878,93 грн. та підтверджується наданим позивачем розрахунком.

А також з відповідача підлягає стягненню штраф у розмірі 5% від неповернутої суми, що складає 1324,50 грн.

Відтак загальна сума заборгованості становить 89693,43 грн. (сума боргу 26490,00 грн. + відсотки 61878,93 грн. + штраф 1324,50 грн.).

Окремо слід вказати, що відповідно до копії Свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , виданого 27.11.1999 Відділом реєстрації актів громадянського стану міської ради м. Запоріжжя, запис № 1352, 27.11.1999 одружились ОСОБА_2 та

ОСОБА_3 відтак, на момент укладання Договору позики від 07.10.2012 та отримання ОСОБА_2 коштів 06.11.2012, він перебував у шлюбі з ОСОБА_3

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно з ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У постанові Верховного Суду України від 03.05.2018 по справі № 639/7335/15-ц зазначено, що «Навіть якщо другий з подружжя не знав про укладення договору, він вважатиметься зобовязаною особою, якщо обєктивно цей договір було укладено в інтересах сім`ї та одержане майно було використано в інтересах сім`ї».

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя по справі № 333/324/18, яке залишено без змін Запорізьким апеляційним судом, встановлено використання грошових коштів в інересах сім`ї.

Оскільки вказані обставини встановлені судовими рішеннями, то не підлягають доказуванню обставини, що ОСОБА_2 укладав договори позики з ОСОБА_1 в інтересах сім`ї та грошові кошти, отримані від позивача, використовувались в інтересах сім`ї.

Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Таким чином, ОСОБА_3 , як дружина ОСОБА_2 , має такі ж зобов`язання за вищевказаними договорами позики, як і її чоловік.

Відповідно до ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

З урахуванням вищевикладеного, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги КС «Взаємний кредит» є законними, достатнім чином обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, а отже з відповідачів слід солідарно стягнути на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 100647,00 грн.

Системно дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що оскільки відповідачі не сплатили заборгованість за договором позики у розмірі 1000,00 доларів США, а відтак позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідачі не надали суду належних та допустимих доказів повної чи часткової сплати заборгованості, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

А тому, суд вважає, що судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідачів у розмірі по 448,70 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 60, 61, 65 СК України, ст.ст. 526, 541, 543, 610, 612, 625, 1046-1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 19, 76-82, 141, 258-259, 263-265, 280-284, 289, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 ) про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ) та ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_3 , АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 ) заборгованість на загальну суму 89693,43 грн. (вісімдесят дев`ять тисяч шістсот дев`яносто три грн. 43 коп.), з яких: основний борг - 26490,00 грн., відсотки за користування грошовими коштами - 61878,93 грн., штраф за порушення терміну повернення - 1324,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 ) витрати по сплаті судового збору у сумі 448,70 грн. (чотириста сорок вісім грн. 70 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_3 , АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 ) витрати по сплаті судового збору у сумі 448,70 грн. (чотириста сорок вісім грн. 70 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п.п. 15.5 п.п. 15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 10.06.2019.

Суддя С.В. Яркіна