ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 червня 2019 року

м.Харків

справа № 642/1010/19

провадження № 22-ц/818/2756/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Коваленко І.П., Колтунової А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Харківський науково-дослідний інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса,

третя особа - СУ ГУНП в Харківській області

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, третя особа: СУ ГУНП в Харківській області про стягнення суми за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2019 року, постановлене під головуванням судді Вікторова В.В., в залі суду в місті Харкові,-

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, третя особа: СУ ГУНП в Харківській області про стягнення суми у розмірі 10 148,08 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що він оплатив послуги за проведення експертного дослідження на загальну суму 6 864 грн., хоча не є замовником експертизи. Вважає, що вказана сума разом з судовими витратами у справі підлягає стягненню з Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса. Крім того, в оскаржуваному рішенні суд виклав недостовірну інформацію, чим порушив принципи правосуддя, що є самостійною підставою для скасування рішення.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є необгрунтованими.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що листом від 05.09.2018 року старший інспектор групи оформлення та розгляду матеріалів ДТП при СУ ГУНП в Харківській області майор поліції Котовчихін О.В. звернувся до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса з проханням провести експертне дослідження та відповісти на 11 питань стосовно обставин ДТП, що сталася за участю автомобіля «Мерседес», під керуванням водія ОСОБА_3 , та автомобіля «Тойота», під керуванням водія ОСОБА_1

27.09.2018 року на адресу старшого інспектора групи оформлення та розгляду матеріалів ДТП при СУ ГУНП в Харківській області майора поліції Котовчихіна О.В. було направлено клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертного автотехнічного і транспортно-трасологічного дослідження, та відповідно до ст. 15 Закону України «Про судову експертизу» рахунок за проведення експертного дослідження із проханням забезпечити оплату експертного дослідження (а.с. 22-24).

Згідно квитанції № 128 CD01C5F від 28.09.2018 року сума у розмірі 6 864 грн. була сплачена ОСОБА_1 (а.с. 6).

13 грудня 2018 року до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса надійшов адвокатський запит представника позивача з вимогою отримати копію висновку експертного дослідження.

Листом за вих. № 9-364/2 від 20.12.2018 року Харківський науково-дослідний інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса повідомив позивача про те, що після проведення досліджень, висновок експертного автотехнічного та транспортно-трасологічного дослідження № 20753/22635, у відповідності до вимог п. 4.19 та п. 4.23 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом МЮ України № 53/5 від 08.10.1998 (зі змінами та доповненнями) - (далі Інструкція), був надісланий замовнику даного дослідження, а саме: старшому групи оформлення та розгляду ДТП СУ ГУНП в Харківській області, майору поліції Котовчихіну О.В. (а.с. 25).

Крім того, у вищезазначеному листі за вих. № 9-364/2 від 20.12.2018 року представнику позивача було роз`яснено право отримання копії висновку експертного дослідження безпосередньо у старшого групи оформлення та розгляду ДТП СУ ГУНП в Харківській області майора поліції Котовчихіна О.В

Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилався на те, що він позбавлений права на отримання копії експертизи, проведеної Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса у відношенні до ОСОБА_3 / ОСОБА_1 Замовником вказаної експертизи є СУ ГУНП в Харківській області. Вважає, що сума у розмірі 6 864 грн., сплачена ним за проведення експертного автотехнічного і транспортно-трасологічного дослідження, підлягає стягненню з відповідача, оскільки позивач не визнаний стороною договору щодо послуги з проведення експертизи, а обов`язок по оплаті за вказаним договором покладається на замовника.

При проведенні експертиз та експертних досліджень, судові експерти Харківського науково-дослідного інституту судових експерт ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса керуються Законом України «Про судову експертизу» та Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 року за № 53/5 зі змінами та доповненнями.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про судову експертизу» визначено фінансування судово-експертної діяльності. Зокрема:

1) проведення науково-дослідними установами судових експертиз наукових розробок з питань організації та проведення судових експертиз фінансується за рахунок Державного бюджету України;

2) проведення судових експертиз державними спеціалізованими установами у кримінальних провадженнях за дорученням слідчого, прокурора, суду та у справах про адміністративні правопорушення здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим експертним установам з Державного бюджету України;

3) проведення судових експертиз, обстежень і досліджень судово-медичними та судово-психіатричними установами здійснюється за рахунок коштів, які безпосередньо і цільовим призначенням виділяються цим експертним установам з державного чи місцевого бюджету, за винятком випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті;

4) проведення судових експертиз, обстежень і досліджень у кримінальному провадженні державними спеціалізованими установами, судово-медичними та судово-психіатричиними установами на замовлення підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, виправданого, їх захисників, законного представника, потерпілого, його представника здійснюється за рахунок замовника;

5) витрати на проведення судових експертиз науково-дослідними установами Міністерства юстиції України та судово-медичними і судово-психіатричними установами Міністерства охорони здоров`я України у цивільних і господарських справах відшкодовуються в порядку, передбаченому чинним законодавством;

6) проведення інших експертних досліджень і обстежень державними спеціалізованими установами здійснюється за рахунок замовника;

7) державні спеціалізовані установи, а також фахівці, що не є працівниками цих установ, зазначені у статті 7 цього Закону, виконують інші роботи на договірних засадах.

Сторони не заперечують, що замовником експертного дослідження № 20753/22635, стосовно обставин ДТП за участю автомобіля «Мерседес», під керуванням водія ОСОБА_3 , та автомобіля «Тойота», під керуванням водія ОСОБА_1 , - є СУ ГУНП в Харківській області.

Листом від 05.09.2018 року старший інспектор групи оформлення та розгляду матеріалів ДТП при СУ ГУНП в Харківській області майор поліції Котовчихін О.В . звернувся до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса про проведення технічного та транспортно-трасологічного дослідження.

27.09.2018 року на адресу старшого інспектора групи оформлення та розгляду матеріалів ДТП при СУ ГУНП в Харківській області майора поліції Котовчихіна О.В. було направлено клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертного автотехнічного і транспортно-трасологічного дослідження, та відповідно до ст. 15 Закону України «Про судову експертизу» рахунок за проведення експертного дослідження із проханням забезпечити оплату експертного дослідження (а.с. 22-24).

Оплата до проведення вищевказаного експертного дослідження була здійснена добровільно ОСОБА_1 згідно квитанції від 28.09.2018 року (а.с.6).

Експертне дослідження проведено, висновок направлений на адресу замовника - СУ ГУ Національної поліції України в Харківській області 08.11.2018 року (а.с.25).

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Частиною 1, 3 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів наявності підстав для стягнення з відповідача суми у розмірі 6 864 грн., оскільки сторонами не заперечується факт проведення відповідачем експертного дослідження, оплату якого було здійснено ОСОБА_1 , та направлення висновку на адресу замовника.

За таких обставин доказів невиконання або неналежного виконання покладених на відповідача обов`язків по проведенню експертного дослідження, позивачем суду не надано.

Факт ненадання позивачеві екземпляру висновку експерта, не є підставою для стягнення суми з відповідача, оскільки дії Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса відповідають п.4.19 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 року №53/5 зі змінами та доповненнями.

Висновок суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог, - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб та юридичних осіб у спосіб, визначений законами України, але в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Крім того позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь судовий збір за подання позовної заяви та витрати на правову допомогу. З урахуванням того, що позовні вимоги є безпідставними, - тому вимоги про стягнення судових витрат з відповідача також задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: І.П. Коваленко

А.І. Колтунова