Справа № 635/1938/19
Провадження по справі 2/635/1828/2019
У Х В А Л А

про забезпечення позову

13 травня 2019 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Панас Н.Л.

при секретарі - Крилєвській І.А.

розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаража Наталія Петрівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири,-

В с т а н о в и в:

Заявник звернувся до суду з заявою в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження до вирішення справи по суті квартири АДРЕСА_1 .

Сторони у судове засідання не з`явились, а тому, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось.

Перевіривши матеріали заяви суд приходить до наступного висновку.

Статтею 149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з вимогами ст.150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Згідно роз`яснень, що містяться у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини передбачено гарантію кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997 р., п. 40).

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №165980071 від 10 травня 2019 року, приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Жовніром В.П. 11 квітня 2019 року, тобто вже під час перебування в суді позову ОСОБА_1 , за реєстровим №795, було посвідчено договір купівлі-продажу, яким ОСОБА_2 продав квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_4 .

Враховуючи вищевикладене, а також те, що зазначена квартира, є предметом судового спору, суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи унеможливити виконання можливого рішення суду .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаража Наталія Петрівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 11 квітня 2019 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Жовніром Віктором Павловичем, за реєстровим №795, належить ОСОБА_4 .

Заборонити відчуження та вчинення будь-яких дій до набрання рішенням по справі законної сили щодо квартири АДРЕСА_1 , яка на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 11 квітня 2019 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Жовніром Віктором Павловичем, за реєстровим №795, належить ОСОБА_4 .

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень та є виконавчим документом.

Стягувачем за цим виконавчим документом є ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ).

Боржником за цим виконавчим документом є ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ).

Боржником за цим виконавчим документом також є ОСОБА_3 (паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 06.03.1999 року Харківським РВ УМВС України в Харківській області, який мешкає за адресою: АДРЕСА_5 ).

Відповідно до вимог ч.1 ст.157 ЦПК України ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню, строк пред`явлення до примусового виконання якої становить три роки, який обчислюється з наступного дня після її постановлення, тобто з 14.05.2019 року до 14.05.2022 року.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: hr.hr.court.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається протягом п"ятнадцяти днів зі дня складання повного тексту рішення через Харківський районний суд Харківської області до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п"ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст ухвали виготовлено 13 травня 2019 року.

Суддя Н.Л.Панас