Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(заочний порядок розгляду справи)

20 червня 2019 року Черкаський районний суд Черкаської області у складі

головуючого судді Тептюка Є.П.

при секретарі Федоровій Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах, додаткових витрат на утримання дитини та пені, -

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача:

27.02.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах, додаткових витрат на утримання дитини та пені. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі від якого у них народилась донька ОСОБА_3 , 1996 р.н. Шлюб було між сторонами згодом розірвано, а на підставі виконавчого листа №2-72 від 21.01.2002 року, що виданий Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 стягнуті аліменти на утримання дочки. З 21.01.2002 року і до 19.06.2014 року у ОСОБА_2 виникла заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 32868,78 грн.

У зв`язку з досягненням донькою повноліття та продовження навчання, позивач у 2014 році звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дитини, яка продовжує навчання і до закінчення нею навчання, або досягнення 23-річного віку. Даний позов був задоволений судом.

Однак відповідач продовжив злісно ухилятися від сплати аліментів, не надавав матеріальної допомоги на утримання дитини, не цікавився життям та здоров`ям доньки.

Витрати за навчання доньки повністю несла позивач, зокрема вартість одного семестру навчання складає 6760 грн. Прохання ОСОБА_1 надати допомогу і розподілити витрати за навчання доньки відповідач ігнорує.

Вироком Золотоніського міськрайонного суду від 03.07.2018 року було затверджено угоду про примирення і визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 164 КК України та призначене узгоджене сторонами покарання у вигляді 2 років обмеження волі. Крім того ОСОБА_2 зобов`язувався сплатити заборгованість по аліментам до кінця 2018 року у сумі 50148,78 грн. на користь ОСОБА_1

03.07.2018 року ОСОБА_2 сплатив позивачу 5000 грн., проте станом на 01.02.2019 року сума заборгованості, визначена в угоді про примирення відповідачем не сплачена.

Позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментах, за період з 01.12.2012 року по 01.03.2019 року, яка складає 50818,78 грн., половину сплачених додаткових витрат у сумі 20280 грн. та пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.12.2012 року по 19.06.2014 року у розмірі 31326,02 грн., за період з 01.10.2017 року по 01.03.2019 року у розмірі 20884,50 грн.

Сторони в дане судове засідання не з`явились, хоча про час і місце його проведення повідомлялись у встановленому законом порядку.

Суд зі згоди позивача та враховуючи відсутність відзиву на позовну заяву, у відповідності зі ст.280 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Відповідач вважається належним чином повідомлений про розгляд справи відповідно до ст. 128 ЦПК України.

Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі:

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 19 березня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду з відкриттям провадження.

11.06.2019 року від позивача надійшла письмова заява про приєднання додаткових доказів.

20.06.2019 року від позивача через канцелярію суду надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, підтримання позовних вимог та відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи.

Встановлені судом обставини:

На підставі свідоцтва про укладення шлюбу від 26.08.1995 року, серії НОМЕР_1 ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_6 », проте при розірванні шлюбу 30.05.2007 року з ОСОБА_2 повернула дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 » (а.с.7, 9-10).

Відповідно до свідоцтва про шлюб від 16.03.2013 року, серії НОМЕР_2 ОСОБА_5 після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_8 » (а.с.10).

Згідно довідки виконкому Руськополянської сільської ради Черкаського району від 22.02.2019 року №512, ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 і має на утриманні дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).

З довідки розрахунку з відділу ДВС Золотоніського міськрайонного управління юстиції ГУ юстиції у Черкаській області від 03.06.2015 року вбачається, що заборгованість по аліментах ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 станом на 19.06.2014 року становить 32868,78 грн. (заборгованість виникла з лютого 2002 року) /а.с.13-16/.

Фіскальними чеками підтверджується, що ОСОБА_1 сплатила за навчання студентки Васильченко в Національному університеті Одеська юридична академія 13520 грн., 02.03.2018 року -6760 грн., 05.10.2018 року 6760 грн., 11.02.2019 року 6760 грн. (а.с.17-19).

Згідно довідки від 05 лютого 2019 року №6020 з Черкаського факультету Національного університету «Одеська юридична академія», ОСОБА_3 є дійсно студенткою четвертого курсу денної форми навчання даного учбового закладу за спеціальністю «Правознавство». Навчається на контрактній основі. Стипендії не отримує. Рік вступу 01.09.2016 року. Рік закінчення 30.06.2019 року (а.с.21).

Вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18 серпня 2004 року ОСОБА_2 було засуджено за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у виді одного року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік (а.с.23).

Вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 03 липня 2018 року затверджено угоду про примирення, укладену 29 травня 2018 року між підозрюваним ОСОБА_2 та потерпілою ОСОБА_1 . ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначено узгоджене покарання у виді 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування призначено покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 рік (а.с.22, а.с.24-25).

У мотивувальній частині вищевикладено вироку судом встановлені наступні обставини, зокрема: ОСОБА_2 від зареєстрованого шлюбу із ОСОБА_9 має повнолітню доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно з постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області по справі № 2-72 від 31 січня 2002 року ОСОБА_2 зобов`язаний був сплачувати аліменти на користь ОСОБА_10 на утримання доньки ОСОБА_3 , в розмірі 1/4 частини заробітної плати, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 21 січня 2002 року. Крім цього, відповідно до рішення Черкаського районного суду Черкаської області по справі 707/1890/14-ц від 03 листопада 2014 року ОСОБА_2 зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_10 на утримання доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, в сумі 450,0 грн., щомісячно, починаючи з 18 липня 2014 року до досягнення 23-річного віку. Однак, ОСОБА_2 , діючи умисно, злісно ухиляється від сплати аліментів, працює на тимчасових роботах та отримуючи певні кошти, не сплачує аліменти та не надає жодної матеріальної допомоги на утримання доньки, на облік до Золотоніського міськрайонного центру зайнятості не став, в результаті чого згідно з даними довідки-розрахунку Золотоніського МВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області заборгованість по аліментах ОСОБА_2 на користь ОСОБА_10 на утримання повнолітньої дитини станом на 10.05.2018 року становить 50148.78 гривень (з урахуванням боргу минулих років).

Відповідно до довідки розрахунку АСВП №45921577, згідно виконавчого листа №707/1809/14 від 03.11.2014 року заборгованість по аліментах ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, в розмірі 450,00 грн. щомісячно, починаючи з 18.07.2014 року по 01.09.2018 року становить 19980 грн.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів АСВП №45921577 заборгованість ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 станом на 01.05.2019 року складає 23580 грн.

Норми права, що підлягають застосуванню:

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Як передбачено ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч. 3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У постанові ВП Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц вказано, що статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що передбачена статею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

З приводу додаткових витрат на повнолітню дитину, яка продовжує навчання висловився у своїй постанові від 29 січня 2018 року Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду (справа № 622/373/16-ц). Так, згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Разом з тим, статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).

Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи:

Дослідивши надані сторонами письмові докази в їх сукупності та повноті суд приходить до висновку про те, що розмір заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів по рішенню суду Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 31 січня 2002 року та Черкаського районного суду Черкаської області від 03 листопада 2014 року встановлений у вироку Золотоніського міськрайонного суду, і станом на 10.05.2018 року складає 50148,78 грн. Даний розмір аліментів не оспорюється сторонами, а тому не є предметом судового розгляду, у звязку з чим в задоволенні даної вимоги необхідно відмовити.

З ОСОБА_2 наразі продовжується стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, в сумі 450 грн., щомісячно, починаючи з 18 липня 2014 року і до досягнення 23-річного віку. Матеріалами справи дійсно підтверджуються витрати ОСОБА_1 пов`язані з оплатою навчання повнолітньої доньки у вищому навчальному закладі. Проте враховуючи, що з ОСОБА_2 на підставі рішення суду вже стягуються аліменти на користь повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, додаткові витрати на навчання дитини не підлягають окремому стягненню, а входять до складу аліментних зобов`язань. Отже вимога позивача щодо стягнення додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини є безпідставною і не підлягає до задоволення.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах, які були стягнуті з відповідача на утримання неповнолітньої дитини, визначено що розмір нарахованих аліментів з січня по грудень 2012 року становив -278 грн. (за кожен місяць), аліменти не сплачені за весь період. З січня 2013 року по грудень 2013 року, розмір нарахованих аліментів становив 634 грн., аліменти не сплачені за весь період. З січня 2014 року по червень 2014 розмір нарахованих аліментів склав 655,25 грн., аліменти не сплачені за весь період.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах, які були стягнуті з відповідача на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначено що розмір нарахованих аліментів з 01 жовтня 2017 року по 01.03.2019 року становив - 450 грн. (за кожен місяць), аліменти не сплачені за весь період.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

p=(A1 х 1% х Q1)+(A2 х 1% х Q2)+……….(An х 1% х Qn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Приклад розрахунку, проведено судом: пеня за прострочення сплати аліментів за грудень 2012 року: 278 грн.(заборгованість зі сплати аліментів у місячному розмірі, визначеному судом) х 1% х 565 днів (з 01.12.2012 року по 19.06.2014 року) = 1570,7 грн., що в силу ч. 1 ст. 196 СК України підлягає зменшенню до 278 грн.

Таким чином провівши розрахунок за вищевказаною формулою, суд приходить до висновку, що розмір пені з 01.12. 2012 року по 19.06.2014 року, з врахуванням положень ч. 1 ст. 196 СК України становить 10808,35 грн. (загальний розмір заборгованості за цей період складає 11817,5 грн.)

Розмір пені з 01.10.2017 року по 01.03.2019 року, з врахуванням положень ч. 1 ст. 196 СК України складає 6466,50 грн. (загальний розмір заборгованості за цей період складає 7650 грн.)

Отже позовні вимоги в частині стягнення пені за несплату аліментів підлягають до часткового задоволення, оскільки розрахунок наданий позивачем не відповідає положенням СК України.

Судові витрати:

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог в розмірі 107,64 грн.

Керуючись ст.ст. 185,195,196 СК України, ст.ст.263-265ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах, додаткових витрат на утримання дитини та пені задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , за період з 01.12 2012 року по 19.06.2014 року у розмірі 10808,35 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , за період 01.10.2017 року по 01.03.2019 року у розмірі 6466,50 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 107,64 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його складення через суд першої інстанції до апеляційного суду Черкаської області або безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована в АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований в АДРЕСА_2 .

Суддя: Є. П. Тептюк