Постанова

Іменем України

19 червня 2019 року

м. Київ

справа № 211/7987/14-ц

провадження № 61-19779св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , публічне акціонерне товариство «ХДІ страхування»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» та касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Митрофанової Л. В., Бондар Я. М., Зубакової В. П.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

В грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , публічного акціонерного товариства «ХДІ Страхування» (далі - ПАТ «ХДІ Страхування») про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).

Позовна заява обґрунтована тим, що 03 грудня 2013 року приблизно о 17 год. 30 хв. в м. Кривому Розі по вул. Мелешкіна навпроти будинку № 175 відповідач ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «Opel Vivaro», не вибрав безпечну швидкість руху, своєчасно не прийняв міри гальмування, допустив зіткнення з автомобілем марки «Chevrolet» під керуванням водія ОСОБА_3 , а водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Daewoo Lanos», при виявленні небезпеки своєчасно не прийняв міри гальмування, не врахувавши безпечну швидкість руху, допустив зіткнення з автомобілем марки «Opel Vivaro» під керуванням водія ОСОБА_2 .

Згідно постанови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 24 грудня 2013 року провадження про притягнення до адміністративної відповідальності позивача закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 25 грудня 2013 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Внаслідок ДТП позивачу було спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 16505,00 грн. 27 березня 2014 року позивач подав заяву до ПАТ «ХДІ страхування» з метою отримання страхового відшкодування, однак 04 серпня 2014 року страховиком йому було повідомлено про неможливість здійснення страхової виплати, оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 не підтверджена жодним доказом.

Внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу спричинено моральних страждань, оскільки внаслідок ДТП він був змушений шукати додаткові засоби до існування, що ускладнило нормальний уклад його життя.

ОСОБА_1 просив стягнути з:

ПАТ «ХДІ страхування» страхове відшкодування у розмірі 16 505 грн; пеню у розмірі 2 062 грн; витрати по сплаті судового збору;

ОСОБА_2 компенсацію моральної шкоди в розмірі 50 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 09 червня 2015 року в складі судді: Бардін О. С. в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що 27 березня 2014 року ОСОБА_1 була подана заява до ПАТ «ХДІ страхування» з метою отримання страхового відшкодування. 04 серпня 2014 року ПАТ «ХДІ Страхування» ОСОБА_1 було повідомлено про неможливість здійснення страхової виплати, оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 не підтверджена жодним доказом. За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 09 червня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «ХДІ страхування» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 16 505 грн, пеню в розмірі 2062 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди в розмірі 3 000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що водій ОСОБА_2 своїми діями спричинив ДТП, а саме керував транспортним засобом у нетверезому стані, допустив зіткнення із автомобілем Chevrolet» р. н. 2091 та виконав маневр, про який взагалі не пам`ятає. Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована у відповідача ПАТ «ХДІ страхування», а тому вимоги позивача до ПАТ «ХДІ страхування» є обґрунтованими та відповідають вимогам Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Автомобіль позивача було відремонтовано, про що свідчить акт виконаних робіт № 31/03/02 від 31 березня 2014 року, вартість відновлюваного ремонту автомобіля становить 16 505 грн, які мають бути стягнуті з відповідача ПАТ «ХДІ страхування» на користь позивача. Зобов`язання страховика про виплату страхувальнику страхових виплат у разі настання страхового випадку є грошовим зобов`язанням, тому вимоги щодо стягнення пені обґрунтовані. Розрахунок пені, що проведений позивачем, сторонами не оскаржено, а тому суд зробив висновок про необхідність стягнення з відповідача ПАТ «ХДІ страхування» на користь позивача пені за прострочення грошового зобов`язання в розмірі 2 062 грн. Розмір моральної шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо). Врахувавши моральні страждання ОСОБА_1 , а також конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважав необхідним визначити справедливу компенсацію моральної шкоди позивачу у розмірі 3 000 грн, які підлягають компенсації відповідачем по справі ОСОБА_2 .

Аргументи учасників справи

У березні 2017 року ПАТ «ХДІ страхування», після зміни назви ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», подало касаційну скаргу, у якій просить оскаржене рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що вина ОСОБА_2 щодо ДТП з ОСОБА_1 не встановлена; невинуватість ОСОБА_1 не свідчить про вину ОСОБА_2 ; розмір збитків становить 15 427,86 грн; акт виконаних робіт не є належним доказом; франшизу повинна відшкодувати особа винна в вчиненні ДТП, оскільки у полісі № АС/7340772 від 05 жовтня 2013 року передбачена франшиза у розмірі 1 000 грн.

У березні 2017 року ОСОБА_2 , подав касаційну скаргу, у якій просить оскаржене рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що вина ОСОБА_2 щодо ДТП з ОСОБА_1 не підтверджена жодним доказом. Доказів щодо розміру ремонту та моральних страждань ОСОБА_1 не надав.

Короткий зміст ухвал суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2017 року у справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» та зупинено виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2017 року до закінчення касаційного провадження.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 квітня 2017 року у справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 вересня 2016 року справу призначено до судового розгляду.

Рух справи

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені в касаційних скаргах, з таких мотивів.

Апеляційний суд встановив, що 03 грудня 2013 року приблизно о 17 год. 30 хв. в м. Кривому Розі по вул. Мелешкіна навпроти будинку № 175 відповідач ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «Opel Vivaro», не вибрав безпечну швидкість руху, своєчасно не прийняв міри гальмування, допустив зіткнення з автомобілем марки «Chevrolet» під керуванням водія ОСОБА_3 , а водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Daewoo Lanos», при виявленні небезпеки своєчасно не прийняв міри гальмування, не врахувавши безпечну швидкість руху, допустив зіткнення з автомобілем марки «Opel Vivaro» під керуванням водія ОСОБА_2

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 24 грудня 2013 року у справі № 214/9918/13-п закрито провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 25 грудня 2013 року у справі № 211/8153/13-п ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за статтею 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Згідно частини четвертої статті 61 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскарженого рішення апеляційного суду) вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Преюдиціальні факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені в порядку, передбаченому процесуальним законодавством, у процесуальній формі, а тому немає необхідності встановлювати їх знову. Такі правила спрямовані на додержання процесуальної економії в новому процесі. У випадку встановлення певних обставин особам, які беруть участь у справі, не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їх повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Суд апеляційної інстанції встановив, що ОСОБА_2 своїми діями спричинив ДТП, а саме керував транспортним засобом у нетверезому стані, допустив зіткнення із автомобілем Chevrolet» р. н. 2091 та виконав маневр, про який взагалі не пам`ятає.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована у ПАТ «ХДІ страхування».

Автомобіль позивача було відремонтовано, про що свідчить акт виконаних робіт № 31/03/02 від 31 березня 2014 року, вартість відновлюваного ремонту автомобіля становить 16505 грн.

Згідно абзацу 1 частини першої статті 60 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскарженого рішення) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що «відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність».

Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика.

Згідно статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Встановивши, що позивачу заподіяно моральної шкоди, апеляційний суд, з врахуванням вимог розумності та справедливості, обґрунтовано визначив розмір грошової компенсації моральної шкоди у сумі 3 000 грн.

За таких обставин суд апеляційної інстанції зробив обґрунтований висновок про часткове задоволення позову.

Колегія суддів відхиляє аргумент касаційної скарги ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» про те, що франшизу повинна відшкодувати особа винна в вчиненні ДТП, оскільки у полісі № АС/7340772 від 05 жовтня 2013 року передбачена франшиза у розмірі 1 000 грн. Оскільки аналіз полісу № АС/7340772 (а. с. 41) свідчить, що франшиза полісом не передбачена.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Доводи касаційних скарг не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення апеляційного суду ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційні скарги слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення апеляційного суду без змін, а тому судовий збір за подання касаційної скарги покладається на осіб, які подали касаційні скарги.

Оскільки касаційні скарги залишенні без задоволення, а оскаржене рішення апеляційного суду без змін, то на підставі частини третьої статті 436 ЦПК виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2017 року слід поновити.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» залишити без задоволення.

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков