Справа № 408/742/19-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року смт Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області в складі:

головуючого Соболєва Є.О.

при секретареві Савенко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якому позивач просить збільшити розмір аліментів, що сплачуються відповідачем за рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 07.09.2009, встановивши аліменти в розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття,

ВСТАНОВИВ:

Обґрунтовуючи свою вимогу позивач вказала, що відповідач є батьком дитини ОСОБА_3 . Майже відразу після народження дитини відповідач відмовився надавати допомогу на утримання сина у зв`язку з чим вона була вимушена звернутись до суду з заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. На підставі рішення Біловодського районного суду Луганської області від 07 вересня 2009 року у цивільній справі № 338 на відповідача покладено обов`язок сплачувати на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. На утримання сина відповідач сплачує аліменти менше мінімального розміру аліментів, передбаченого законодавством на даний час. Зазначаючи, що на даний час змінений законодавчо встановлений мінімальний розмір аліментів, а також те, що майнове становище відповідача покращилось, позивач просить в подальшому стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

До початку підготовчого судового засідання від позивача надійшла заява, в якій вона просила розглядати справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягала, просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов у встановлений судом строк не надавав, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу на підставі наявних у справі доказів за відсутності відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним зазначити таке.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 07 вересня 2009 року у цивільній справі № 338 за 2009 рік між цими ж сторонами, яке набрало законної сили 17.09.2009, встановлено, що відповідач є батьком малолітнього сина сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також цим рішенням встановлено, що відповідач мав ще аліментні стягнення по виконавчих документах на користь ОСОБА_4 на утримання дитини відповідача, у зв`язку з чим позов ОСОБА_1 , яка просила стягувати з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку, був задоволений частково, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу), але не менш ніж законодавчо встановленого на той час розміру аліментів, який тоді дорівнював 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем до її позовної заяви додані такі документи: копія рішення суду від 07.09.2009; копія паспорту та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера; копія свідоцтва про народження дитини; довідка про стан родини позивача.

Однак, в порушення наведених процесуальних норм закону позивачем взагалі не надано суду доказів наведеної у позовній заяві обставини зміни (покращення) матеріального стану відповідача, що могло б бути підставою для зміни розміру аліментів в частці від заробітку в силу ч. 1 ст. 192 СК України.

Отже, за таких обставин, не підлягає задоволенню вимога позивача щодо збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів в частці від заробітку (доходу) з 1/6 до ј.

Теж стосується вимоги позивача щодо зміни стягуваних з відповідача законодавчо встановленого мінімального розміру аліментів.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку»

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30 %).

Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий розмір встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку (позивач може звернутись до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця у випадку не збільшення мінімального розміру аліментів у разі зміни законодавства).

Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів (така позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17), тому позовна вимога позивача про зміну законодавчо встановленого мінімального розміру аліментів задоволенню не підлягає, а отже у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити в цілому.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 258-260, 264, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 ) у задоволенні її позову до ОСОБА_2 (адреса проживання: АДРЕСА_2 ) про збільшення розміру аліментів.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 273 Цивільного процесуального кодексу України, яке може бути оскаржене до Луганського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту складання та підписання повного його тексту.

Повний текст рішення складений та підписаний 21 листопада 2019 року.

Головуючий: