КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/9033/2019
У Х В А Л А

21 червня 2019 року місто Київ

справа № 759/8613/13-ц

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В., перевіривши виконання вимог ст.356 ЦПК України за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 грудня 2013 року, ухвалене під головуванням судді Ключника А.С., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 04 грудня 2013 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 11 квітня 2019 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 грудня 2013 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції відповідач ОСОБА_1 08 травня 2019 року подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 травня 2019 року апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 грудня 2013 року було залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків вказаної апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали, а саме подачі клопотання про поновлення строку із зазначенням підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 грудня 2013 року за період з 12 квітня 2019 року по 07 травня 2019 року та зазначити докази, що підтверджують вказані обставини.

19 червня 2019 року на адресу Київського апеляційного суду від представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 надійшло клопотання, в якому останній просив поновити строк на апеляційне оскарження рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 грудня 2013 року.

Зазначав, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, оскільки в ухвалі Святошинського районного суду міста Києва 11 квітня 2019 року про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення не вказано строки оскарження.

Вказував, що розгляд заяви про перегляд заочного рішення відбувався за нормами ЦПК України який є діючим на сьогоднішній день, а тому вважає, що в розумінні п.9 Перехідних положень ЦПК України, Святошинський районний суд міста Києва при розгляді заяви про перегляд заочного рішення діяв за нормами ЦПК України на момент прийняття ухвали, а тому строки на апеляційне оскарження рішення повинні відповідати строкам діючого ЦПК України.

Вважаю, що зазначені представником відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 причини пропуску строку є неповажними виходячи з наступного.

За правилами ч.1 ст.284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.3 ст.287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загальному чи спрощеного позовного провадження.

Частиною 4 ст.287 цього ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Зазначений порядок є спеціальним і представляє окрему стадію судового процесу, дотримання якої для відповідача є обов`язковим.

Відповідно до ч.1 ст.294 ЦПК України (в редакції кодексу, яка діяла на час постановлення оскаржуваного рішення) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Згідно з п.13 Перехідних положень ЦПК України судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або оспорюються, створено перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Проте, право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Голдер проти Великої Британії» від 21 лютого 1975 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 11 квітня 2019 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 грудня 2013 року залишено без задоволення.

При цьому, з журналу судового засідання від 11 квітня 2019 року вбачається, що заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 були присутні у судовому засідання під час проголошення оскаржуваної ухвали.

А тому, останнім днем для подання апеляційної скарги на заочне рішення суду є 22 квітня 2019 року.

Апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 направлена до суду першої інстанції 08 травня 2019 року.

Частиною 1 ст.44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного терміну. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Доводи апелянта про те, що в ухвалі Святошинського районного суду міста Києва 11 квітня 2019 року про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення не вказано строки оскарження є необґрунтованими, оскільки судом першої інстанції в ухвалі відповідно до п.3 ч.5 ст.265 та ч.4 ст.287 ЦПК України було зазначено строки оскарження, а саме: заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Посилання апелянта на те, що оскільки розгляд заяви про перегляд заочного рішення відбувався за нормами ЦПК України який є діючим на сьогоднішній день, а тому в розумінні п.9 Перехідних положень ЦПК України строки на апеляційне оскарження рішення повинні відповідати строкам діючого ЦПК України суд відхиляє, оскільки п.9 Перехідних положень ЦПК України застосовується лише для розгляду справ провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а порядок оскарження судових рішень, які ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу встановлений у п.13 Перехідних положень ЦПК України.

А відтак, строк на оскарження рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 грудня 2013 року повинен вираховуватися за правилами ч.1 ст.294 ЦПК України (в редакції кодексу, яка діяла на час постановлення оскаржуваного рішення).

Про наявність інших поважних причин пропуску строку на оскарження рішення суду апелянт не зазначає.

Враховуючи наведене, вважаю, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 грудня 2013 року подана з пропуском встановленого законом строку без поважних причин.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі Преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Можливість продовження строків передбачена, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Поновлення строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності.

У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata. При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Згідно з ч.4 ст.357 ЦПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч.1 ст.358 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження якщо скаржником у строк , визначений судом, не подано заяву про поновлення строку або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Отже вважаю, що апеляційна скарга апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 грудня 2013 рок подана з пропуском встановленого законом строку та наведені апелянтом підстави для поновлення пропущеного строку з урахуванням викладеного не є поважними, а тому пропущений строк не підлягає поновленню.

За таких обставин у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись ст.358 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження в справі за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя: Борисова О.В.