Справа № 361/1190/18
Провадження № 2/361/229/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2019 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.

при секретарях - Латенко Л.П., Смірнова І.В.,

Мищенко С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 , третя особа: служба у справах дітей та сім`ї Броварської районної державної адміністрації Київської області про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

установив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 , третя особа: служба у справах дітей та сім`ї Броварської районної державної адміністрації Київської області про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позивач зазначав, що він є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.02.2017 р., виданого державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області.

На даний час зареєстрованими за адресою: АДРЕСА_1 значиться: ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6

У даному будинку фактично не проживають, але зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 Комунальні послуги відповідачі також не сплачують. Позивач несе усі витрати по утриманню господарства та по оплаті комунальних послуг.

ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не проживають більше одного року за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 є сестрою позивача, не проживає з 2015 року за вищезазначеною адресою. Де вона проживає йому не відомо, адже у 2015 році вона зникла разом із своїми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

На сьогоднішній день ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із своїм батьком ОСОБА_3 у АДРЕСА_2 , у кімнаті в гуртожитку.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , теж проживає разом із своїм батьком у АДРЕСА_3 та навчається в 6-Б класі Богданівської ЗОШ І-ІІІ ступенів Броварського району Київської області. Тобто житлом вона забезпечена.

У спірному будинку проживає батько позивача ОСОБА_7 , 1948 року народження, який прикутий до ліжка, самостійно себе обслуговувати не може. Позивач постійно здійснює догляд за ним. Також для обслуговування будинку необхідна субсидія. На жаль, отримати цю субсидію батько, який проживає у будинку не може, тому що не можливо отримати інформацію про доходи усіх зареєстрованих осіб, що також чинить позивачу перешкоди у користуванні будинком.

У зв`язку з відсутністю ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , більше 1 року, позивач має право як власник звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд усунути перешкоди у користуванні будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право на користування спірним житлом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_8 позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні позовній заяві, просили про задоволення позову в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 , який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , та його представники ОСОБА_9 і ОСОБА_10 позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення, зазначали, що позивач не дозволяв відповідачу, як батьку неповнолітнього ОСОБА_11 , проживати за місцем реєстрації його сина по АДРЕСА_1 в той час коли його мати ОСОБА_12 тимчасово відсутня. Батьківських прав ОСОБА_12 не позбавлена.Також ОСОБА_4 зареєстрований за вказаною адресою з народження з ІНФОРМАЦІЯ_4 за місцем проживання своєї матері ОСОБА_12 , що відповідає вимогам ст. 156 ЖК України, де передбачено, що на вселення до батьків неповнолітніх дітей згода власника не потрібна. Згідно висновку №998/01-12 від 21.06.2018 р., орган опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області не вважає за доцільне визнання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Посилаючись на викладене, просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_5 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 , позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення. Зазначав, що неповнолітня дочка проживає разом з ним з 01 грудня 2017 року, до того часу дитина перебувала у дитячому будинку в м. Одесі. Вони живуть в с. Богданівка, дівчинка ходить до 7-го класу Богданівської ЗОШ І-ІІІ ступенів, зареєстроване місце проживання дитини у с АДРЕСА_4 Семиполки Броварського району Київської області.

В судовому засіданні представники третьої особи служби у справах дітей та сім`ї Броварської районної державної адміністрації Київської області Хромець С.М. та Турченюк А.М. позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення в повному обсязі.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що є сусідом позивача. Відповідачі ОСОБА_12 та ОСОБА_3 проживали в спірному житловому будинку 3-4 роки тому назад, більше свідок їх не зустрічав. Дитячих речей у будинку не бачив.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показала, що є сусідкою позивача, в спірному будинку, який утеплював відповідач ОСОБА_3 , на даний час проживає дід, за яким доглядає позивач ОСОБА_1 Відповідач ОСОБА_12 також проживала в будинку, але в 2015 році виїхала.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.02.2017 р., виданого державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.02.2017 р. (а.с.9,10).

Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 21.02.2018 р. за №145, наданої виконавчим комітетом Калитянської селищної ради Броварського району Київської області, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: батько позивача - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дата реєстрації - 22.10.1997 р., сестра - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 народжнення, дата реєстрації - 17.02.2010 р. (не проживає), племінник - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата реєстрації - 26.07.2012 р. (не проживає), та племінниця - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , дата реєстрації - 15.12.2010 р. (не проживає) (а.с.14).

Згідно актів обстеження житлово-побутових умов від 09 лютого 2017 року, 27 вересня 2017 року та 09 лютого 2018 року, складених депутатом Калитянської селищної ради Броварського району Київської області ОСОБА_15 на підставі звернення позивача, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 народжнення, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , які фактично за адресою реєстрації не проживають, в будинку проживає лише ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який в ньому і зареєстрований. Вказане підтверджується показами свідків, які є сусідами, а саме: - ОСОБА_14 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_5 ; ОСОБА_16 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_5 ; ОСОБА_13 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_5 (а.с.11-13).

Як вбачається з висновку старшого оперуповноваженого СКМСД Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області старшого лейтенанта міліції Панченко Л.О., відповідач ОСОБА_2 з січня 2015 року не проживає за зареєстрованим місцем проживання, залишила малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під наглядом своєї матері та поїхала з дому в невідомому напрямку (а.с.18-19).

Відносно безвісно зниклої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 02 жовтня 2015 року Броварським МВ ГУ МВС України в Київській області була заведена ОРС «Розшук» № НОМЕР_1 , відкрите кримінальне провадження №0001595. Броварським ВП ГУ НП в Київській області ОРС «Розшук» відносно ОСОБА_2 прийнята до свого провадження та 01.10.2016 р. проведено перереєстрацію ОРС «Розшук», справі присвоєно новий обліковий номер №07/01/94-2016 (а.с.59).

Згідно довідки, виданої Семиполківським НВК «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад», неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає зі своїм батьком ОСОБА_3 за місцем проживання постійної реєстрації батька (а.с.15).

Згідно довідки №73 від 23 травня 2018 року, виданої ТДВ «Броварське автотранспортне підприємство 13209», відповідач ОСОБА_3 тимчасово проживає в гуртожитку по АДРЕСА_6 з 01 жовтня 2017 року по теперішній час (а.с.66).

Відповідно до довідок №7, №8 від 27 лютого 2018 року, неповнолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , навчається в 6-Б класі Богданівської ЗОШ І-ІІІ ступенів Броварського району Київської області. Станом на 27 лютого 2018 року неповнолітньої дитиною опікується рідний батько ОСОБА_5 , з яким вона проживає за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.57,58).

В ч. 2. п. 15 постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996 р. зазначено: «При розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або для відмови їй у цьому».

У ст. 150 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України, до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, на зміст права власності не впливають місце проживання особи і місце розташування майна.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ч.1. ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709 цс16 Верховний Суд України також зазначив, що згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

У правовій позиції у згаданій справі № 6-709 цс16, Верховний Суд України також зазначив про те, що власник має право вимагати усунення порушень свого права власності у будь-який час від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Зазначений правовий висновок відповідає також і постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року № 6-158цс14.

У Постанові Верховного Суду від 28 січня 2019 року у цивільній справі № 521/10548/16-ц провадження № 61-36095св 18 зазначено, що така правова позиція є незмінною і підстав для відступлення від неї колегія суддів не вбачає.

Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР) визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідачі, які діють в інтересах своїх неповнолітніх дітей із зустрічними позовними заявами або окремими позовами про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням до суду не зверталися, що свідчить про те, що позивач не порушує права відповідачів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , так як відповідачі понад одного року не проживають у спірному житловому будинку.

Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Крім того, керуючись ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути із відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі по 704,80 грн. з кожного.

Керуючись Конституцією України, ст.ст. 150, 156 ЖК України, ст.ст. 317, 319, 321, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 76, 80, 81, 89, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , такими, що втратили право користування житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_3 , який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_5 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , витрати по сплаті судового збору в розмірі по 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. С. Сердинський