Справа № 216/6097/18
провадження №2/216/525/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2019 року Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської

області в складі:

головуючого судді - Бутенко М. В.

за участю

секретаря - Клименко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, -

СУТЬ СПОРУ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

В обґрунтування своєї заяви пояснив, що його батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвали свій шлюб 28.03.2005 року. За час шлюбу в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився позивач ОСОБА_1 , який на сьогоднішній час вже є повнолітнім. Після розлучення батьків, позивач залишився мешкати разом з матір`ю, де мешкає і до цих пір. До досягнення позивачем повноліття, з відповідача на його утримання стягувалися аліменти, по яким у відповідача залишилася заборгованість. Позивач не одружений, не працює, починаючи з 01.09.2018 року він навчається на денному відділенні Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний Університет». Його навчання потребує грошових коштів на матеріальне та соціально побутове забезпечення навчального процесу, яке його мати не може надавати йому в достатньому для цього обсязі. Відповідач як батько, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання позивача, в зв`язку з цим позивач змушений звертатися з цим позовом до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить суд розглядати справу за його відсутністю, підтримав позовні вимоги у повному обсязі і просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги позивача визнав в повному обсязі, не проти їх задоволення.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому, згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що батьки позивача: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвали свій шлюб 28.03.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.10). За час шлюбу в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4), який на сьогоднішній час вже є повнолітнім (а.с.7,8). Після розлучення батьків, позивач залишився мешкати разом з матір`ю, де мешкає і до цих пір, що підтверджується довідками з місця проживання (а.с.6, 9). До досягнення позивачем повноліття, з відповідача на його утримання стягувалися аліменти, по яким залишилася заборгованість. Позивач не одружений, не працює, починаючи з 01.09.2018 року він навчається на денному відділенні Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний Університет», строк його навчання вказаний до 31.01.2019 року, що підтверджується довідкою (а.с.5). Навчання позивача потребує грошових коштів на матеріальне та соціально побутове забезпечення навчального процесу, яке його мати не може надавати йому в достатньому для цього обсязі. Відповідач як батько, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання позивача, не надає.

Так, відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Виходячі з норм ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно роз?яснень викладених в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Із врахуванням матеріального становища позивача, відповідача, інших обставин справи, що мають суттєве значення, суд вважає, що аліменти на утримання повнолітнього сина на час його навчання слід стягувати з відповідача щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, до закінчення сином навчання, але не довше ніж до досягнення позивачем 23 річного віку.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 704,80 грн. по сплаті судового збору.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5-8, 12-19, 23, 89, 128, 131, 141, 258-259, 263-265, 268, 280-283 ЦПК України, ст. ст. 182, 185,198-201 Сімейного Кодексу України, п. 20 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №6 від 15 травня 2006 року, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання - задовольнити.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 - народженого ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Кривому Розі Дніпропетровська область, громадянина України, паспорт НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на користь та на утримання повнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , паспорт № НОМЕР_4 , виданий 22.07.2016 року, орган що видав 8031, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму щомісяця на дитину відповідного віку до закінчення навчання в ДВНЗ «Криворізький національний університет», та не довше ніж до досягнення ним 23 років, починаючи стягнення з дати подання позову, тобто з 31.10.2018 року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 704.80 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в Дніпровський Апеляційний суд через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов*язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Суддя: М.В. Бутенко