Справа № 456/1132/19
Провадження № 2-з/456/22/2019
УХВАЛА

25 листопада 2019 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Саса С. С. ,

при секретарі Карпин О.О.,

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки нежитлового приміщення,

встановив:

В провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області знаходиться цивільна справа №456/1132/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки нежитлового приміщення.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29.05.2019 року у вищевказаній цивільній справі за клопотанням позивача призначено судову будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи.

22.11.2019 позивач звернулася до суду з заявою про забезпечення позову шляхом заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , без згоди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 користуватись, в тому числі здавати в оренду, передавати в користування третім особам нежитлове приміщення загальною площею 41 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 07 до вступу в силу рішення суду в частині позовних вимог щодо виділу в натурі частки позивачки.

В обґрунтування заяви покликається на те, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06.11.2017 по справі № 456/840/17, розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Визначено місце проживання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 разом з матірю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 . Поділено спірне майно нежитлове приміщення, загальною площею 41,0 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 07, виділивши та визнавши право власності за ОСОБА_3 з урахуванням інтересів дітей на 60% даного нежитлового приміщення, а за ОСОБА_2 виділивши та визнавши право власності на 40% даного нежитлового приміщення. Позивачу стало відомо, що відповідач без її згоди здає в оренду спірне нежитлове приміщення, де розташовано магазин «Ваша пара», проте будь якої згоди на розміщення даного магазина в нежитловому приміщенні не надавала. Для припинення протиправних дій відповідача щодо одноосібного отримання вигоди від користування та розпорядження нежитловим приміщенням, яке перебуває у спільній частковій власності, вважає за необхідне забезпечити позов шляхом заборони без згоди позивача здавати в оренду, передавати в користування третім особам до вступу в силу рішення суду.

Однак, позивачем до заяви про забезпечення позову від 22.11.2019 подано лише фото нежитлового приміщення. Жодних доказів про те, що відповідачем вчиняються будь які протиправні дії відносно нежитлового приміщення немає. Із фото неможливо встановити, що це саме спірне нежитлове приміщення, щодо якого виник спір. Інших доказів, які б свідчили про неправомірні дії відповідача ОСОБА_2 по відношенню до нежитлового приміщення, позивачем не подано.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Зваживши доводи заяви, вивчивши долучені докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно п. 1,2,10 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п.4 вказаної Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази не можуть грунтуватися на припущеннях.

Із змісту заяви про забезпечення позову та поданих доказів неможливо зробити висновок про наявність вищезазначених обставин та загроз, на які посилається позивач, зокрема: існує реальна загроза, пошкодження та/або зникнення майна, в тому числі такого, що є спільною частковою власністю подружжя, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду про виділ в натурі частки нежитлового приміщення.

Також, неможливо зробити висновок про чинення відповідачемпротиправних дій, спрямованих на порушення права володіння та користування майном, яке є частковою власністю позивача та невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд не вбачає необхідності у забезпеченні позову, так як доводи позивача не знайшли свого підтвердження, а тому безпідставне вжиття заходів забезпечення позову порушить права інших осіб.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову за безпідставністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149, 150, 151,153 ЦПК України, -

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Головуючий суддя С. С. Сас