Постанова

Іменем України

19 червня 2019 року

м. Київ

справа № 766/10656/17

провадження № 61-4417св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Воробйової І. А., Кривцової Г. В., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

треті особи:Суворовський районний відділ державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, державний реєстратор відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Херсонської міської ради Остапенко Сергій Миколайович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського апеляційного суду від 29 січня 2019 року у складі колегії суддів: Чорної Т. Г., Пузанової Л. В., Склярської І. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Суворовський районний відділ державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, державний реєстратор відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Остапенко С. М. Херсонської міської ради Херсонської області, про визнання правочину недійсним, скасування державної реєстрації, визнання права власності.

Позовна заява мотивована тим, що 03 квітня 2017 року державне підприємство «Сетам» провело електронні торги з реалізації нежитлового приміщення АДРЕСА_5 загальною площею 21,6 кв. м. Торги відбулися і її визнано переможцем. Вона придбала вищевказане майно за ціною продажу на прилюдних торгах.

Вказане майно на час продажу на електронних торгах належало ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 07 лютого 2006 року.

Звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно, яке було придбане на електронних торгах, дізналася, що відбулася зміна власника майна, у зв`язку з чим нотаріусом була видана постанова про відмову у вчиненні такої нотаріальної дії.

Їй стало відомо, що 10 травня 2017 року державним реєстратором Херсонської міської ради Остапенко С. М. за реєстровим № 101 здійснено державну реєстрацію договору купівлі-продажу від 02 квітня 2007 року, посвідченого нотаріально, відповідно до якого власником спірного приміщення є ОСОБА_2 .

Посилалася на те, що право власності на нерухоме майно у ОСОБА_2 виникло з моменту державної реєстрації, тобто з 10 травня 2017 року, проте така реєстрація майна є незаконною, так як на час її здійснення існував та існує арешт на все нерухоме майно власника, яким до 10 травня 2017 року була ОСОБА_3 , а також на те, що вона є власником спірного майна, придбаного на електронних торгах, але через неправомірні дії відповідачів не може отримати свідоцтво про право власності на це майно.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просила суд: визнати недійсним нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу від 02 квітня 2007 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , предметом якого є нежитлове приміщення АДРЕСА_5 (на теперішній час вул АДРЕСА_4 ) загальною площею 21,6 кв. м; скасувати державну реєстрацію за реєстровим № 101 від 10 травня 2017 року договору купівлі-продажу від 02 квітня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маршаловою Л. В., відповідно до якого власником спірного майна є ОСОБА_2 ; визнати за нею право власності на нежитлове приміщення № 9, розташоване на АДРЕСА_2 кв. м, за адресою: АДРЕСА_4 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 18 вересня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 101 за адресою: приміщення АДРЕСА_5 , проведену 10 травня 2017 року відповідно до договору купівлі-продажу від 02 квітня 2007 року, виданого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маршаловою Л. В., власником якого є ОСОБА_2 . Визнано право власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_5 за ОСОБА_1

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції в частині скасування державної реєстрації правочину від 02 квітня 2007 року та визнання права власності за позивачем на спірне майно мотивовано тим, що ОСОБА_1 правомірно набула право власності на спірне майно, а реєстрація майна за ОСОБА_2 проведена з порушенням вимог законодавства, оскільки державним реєстратором не було взято до уваги, що майно перебуває під арештом та триває процедура його реалізації через електроні торги.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Херсонського апеляційного суду від 29 січня 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 - задоволено. Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 18 вересня 2018 року у частині щодо скасування державної реєстрації та визнання права власності скасовано.

У задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації та визнання права власності відмовлено.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що місцевий суд ухвалив рішення про права, свободи, інтереси та обов`язки суб`єкта державної реєстрації, який не був залучений до участі у справі відповідачем, а залучений як третя особа, що відповідно до вимог статті 376 ЦПК України є безумовною підставою для скасування судового рішення у цій частині та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційний суд дійшов висновку, що із зазначених вище підстав підлягає скасуванню і рішення суду в частині визнання права власності за позивачем на спірне майно з підстав, передбачених статтею 328 ЦК України, так як ця норма права спірні правовідносини не регулює, а у разі скасування державної реєстрації на нерухоме майно за ОСОБА_2 позивач не буде позбавлена можливості у позасудовому порядку отримати свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у березні 2019 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувану постанову апеляційного суду скасувати й залишити у силі рішення суду першої інстанції

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд безпідставно послався на положення статті 376 ЦПК України, так як державний реєстратор відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Остапенко С. М. Херсонської міської ради Херсонської області був залучений до розгляду справи як третя особа.

Вказує, що апеляційний суд не обґрунтував, у чому полягає порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що вона є власником спірного майна, так як стала переможцем електронних торгів та у повному обсязі сплатила його вартість, але її права порушено незаконними діями відповідачів і вона позбавлена можливості зареєструвати право власності на вказане майно.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У квітні 2019 року ОСОБА_2 подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , в якому вказує, що доводи скарги є необґрунтованими. Вважає судове рішення апеляційного суду законним та ухваленим на підставі повного та всебічного дослідження обставин справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

За договором купівлі-продажу від 02 квітня 2007 року ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_2 придбала приміщення АДРЕСА_5 .

Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маршаловою Л. В. 02 квітня 2017 року, тобто через 10 років, та у цей же день зареєстрований у Державному реєстрі правочинів, номер у реєстрі нотаріальних дій - 1268.

ОСОБА_2 використовувала та утримувала придбане за договором купівлі-продажу від 02 квітня 2007 року нерухоме майно, але державна реєстрація зазначеного вище правочину була здійснена 10 травня 2017 року державним реєстратором Остапенко С. М. Херсонської міської ради за реєстровим № 101, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстрацію права власності внесений відповідний запис про те, що власником приміщення АДРЕСА_8 є ОСОБА_2

Із повідомлення Суворовського районного відділу державної виконавчої служби м. Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області вбачається, що на виконанні відділу перебуває виконавче провадження № 51201306 по виконавчому листу № 668/15037/15, виданому 16 травня 2016 року Херсонським міським судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу у сумі 845 668,77 грн.

Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 29 серпня 2012 року державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на все майно боржника та заборону на його відчуження.

10 червня 2016 року державним виконавцем складено акт опису та арешту майна боржника, а саме нежитлового приміщення АДРЕСА_4

Зазначене вище нерухоме майно державним виконавцем передано на реалізацію організатору торгів - державному підприємству «Сетам».

Згідно з протоколом проведення електронних торгів від 03 квітня 2017 року № 247362 торги з реалізації нежитлового приміщення АДРЕСА_4 загальною площею 21,6 кв. м відбулися та переможцем визнано ОСОБА_1 , яка придбала вищевказане майно за ціною продажу на прилюдних торгах.

Після повного розрахунку переможця за придбане майно на підставі протоколу проведення електронних торгів, державний виконавець склав акт від 12 квітня 2017 року про проведені електронні торги з продажу спірного нежитлового приміщення.

Для отримання документа, який би підтверджував виникнення у покупця права власності на придбане нерухоме майно, ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Черкашиної Н. І. із заявою про видачу свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, однак нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що на час звернення заявника змінився власник майна, тому видати та зареєструвати свідоцтво на право власності не є можливим.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції у частині щодо скасування державної реєстрації та визнання права власності й відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , апеляційний суд виходив лише з того, що місцевий суд ухвалив рішення про права, свободи, інтереси та обов`язки суб`єкта державної реєстрації, який не був залучений до участі у справі як відповідач, а лише як третя особа, що відповідно до вимог статті 376 ЦПК України є безумовною підставою для скасування судового рішення у цій частині та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Проте з таким висновком апеляційного суду погодитися не можна.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення таких відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр прав містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних (частина перша статті 12 Закону № 1952-IV).

Разом із тим, державній реєстрації підлягає саме заявлене право і державна реєстрація права здійснюється суб`єктом державної реєстрації прав не за власною ініціативою, а на підставах, встановлених законом, зокрема, на підставі заяви про державну реєстрацію прав, поданої особою, за якою здійснюється реєстрація права. Тобто, відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають саме між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії.

Якщо ж, на думку позивача, саме в результаті державної реєстрації права власності за третьою особою - суб`єктом звернення за такою послугою порушується (не визнається, оспорюється) право власності позивача, то має місце спір позивача про цивільне право з цією особою, яка і має бути належним відповідачем у спорі про скасування запису про проведену державну реєстрацію речового права за особою, адже наслідки вирішення такого спору судом безпосередньо впливають на зміст та стан речового права саме цієї особи.

До того ж навіть у випадку, коли суб`єкт державної реєстрації прав не допустив порушень законодавства при проведенні державної реєстрації права, це не є перешкодою для розгляду спору за цивільним позовом, задоволення якого є підставою для вчинення реєстраційних дій.

Такі правові висновки викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 02 жовтня 2018 року у справі № 911/488/18 (провадження № 12-207гс18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до належного відповідача, а суд апеляційної інстанції помилково дійшов протилежного висновку та фактично не переглянув справу в апеляційному порядку по суті позовних вимог, не перевірив рішення місцевого суду на предмет законності й обґрунтованості.

Отже, апеляційний суд у порушення вимог статей 263-265, 382 ЦПК України формального розглянув справу, не забезпечив повний та всебічний її розгляд, не врахував наведених норм права та правових висновків Великої Палати Верховного Суду, дійшовши передчасного висновку про скасування рішення суду першої інстанції у частині щодо скасування державної реєстрації та визнання права власності й відмови у задоволенні вказаних позовних вимог ОСОБА_1 .

Крім того, державний реєстратор залучений до участі у справі як третя особа, у процесі реалізував свої права та обов`язки, рішення суду не оскаржив, так як його не було зобов`язано до чинення жодних дій.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанції, збирати нові докази та давати їм оцінку, розгляд справи по суті апеляційним судом фактично не проведено, то справу необхідно передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Херсонського апеляційного суду від 29 січня 2019 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Г. В. Кривцова

Є. В. Синельников

Ю. В. Черняк