Справа № 442/8038/19
Провадження № 6/442/178/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючої - судді - Курус Р.І.,

з участю секретаря - Тацишин Г.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі подання заступника начальника Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Кушнір С.Т. погоджене начальником Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Савчин Н.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа, -

в с т а н о в и в :

Заступник начальника Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Кушнір С.Т., звернувся до суду із поданням погоджене начальником Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Савчин Н.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа.

В обґрунтування подання покликається на те, що на виконанні у Дрогобицькому міськрайонному відділі державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області знаходиться зведене виконавче провадження АСВП № 34485183 від 27.09.2012, в якому станом на 14.11.2019 року об`єднано 17 виконавчих проваджень на загальну суму 1 967 471,62 грн. Вказує на те, що незважаючи на обізнаність боржника ОСОБА_1 як про існуючу у нього заборгованість перед банківськими установами та органами ДФС, так і про наявність виконавчих проваджень, останній ухиляється від виконання покладених на нього судовими рішеннями та рішеннями інших органів (посадових осіб) обов`язків у виконавчих провадженнях, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, вчиняє дії, які ускладнюють виконання рішення.

Так з 2012 року державним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження вчиняться дії спрямовані на виявлення, арешт та реалізацію майна, належного ОСОБА_1 . З метою виявлення коштів боржника, постановою державного виконавця від 04.10.2018 року накладено арешт на всі відкриті рахунки у банках, яку скеровано для виконання у 20 банківських установ. Відповідно до отриманої інформації, на ім`я ОСОБА_1 відкрито 4 рахунки у банківських установах, однак з арештованих рахунків боржника стягнуто в рахунок погашення заборгованості кошти в сумі 14 748 грн. Відповідно до інформації про результати аналітичного пошуку ТЗ по «НАІС ДДАІ» МВС України на ім`я ОСОБА_1 значаться зареєстровані транспортні засоби, частина з яких являється предметом застави у ПАТ «Укрсоцбанк» та ПАТ «КредитПромБанк». У зв`язку з ненаданням боржником інформації про їх місцезнаходження, постановами від 27.09.2012 року та 19.04.2018 року транспортні засоби оголошувались у розшук, проте після проведення їх опису, визначення експертної оцінки та передачі на реалізацію, виконавчі провадження зупинялись відповідно до ухвал суду. Оскільки коштів, які виявлялись на арештованих рахунках та вартості арештованих транспортних засобів не було достатньо для задоволення вимог стягувачів по зведеному виконавчому провадженню, державним виконавцем вчинялись дії щодо звернення стягнення на виявлене нерухоме майно, а саме - нежитлові будівлі, які відповідно до інформаційних довідок належали на праві власності ОСОБА_1 . Так, 31.05.2012 року та 22.01.2013 року здійснено опис та арешт нежитлової будівлі за адресою - Дрогобицький р-н АДРЕСА_1 та нежитлової будівлі за адресою - Дрогобицький район, с. Підбуж і з метою передачі арештованого майна на реалізацію, на підставі Звіту про оцінку майна суб`єктом оціночної діяльності визначено його ринкову вартість. Однак рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 20.05.2013 року, по справі № 2/442/1234/2013 договори купівлі-продажу вищезазначених нежитлових будівель визнано удаваними та визнано право власності на них за ОСОБА_2 , про що внесено запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте, рішенням Апеляційного суду Львівської області від 15.10.2013 рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 20.05.2013 скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ТзОВ «БТ» про встановлення удаваності правочину та визнання права власності. Однак, запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис щодо зміни власника майна на даний час не внесено.

Крім цього, ОСОБА_1 не надає у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, ОСОБА_1 , зареєстрований - як фізична особа-підприємець, видом діяльності якого являється виробництво безалкогольних напоїв; виробництво мінеральних вод та інших вод, розлитих у пляшки; надання послуг перевезення та інші види діяльності. Підтвердженням його підприємницької діяльності являється Дозвіл на спеціальне водокористування, ФОП ОСОБА_1 №Укр-1260 ДПЕ-17, виданий департаментом екології та природних ресурсів Львівської ОДА терміном з 15.05.2017 до 15.05.2022 за адресою: Львівська область, Дрогобицький р-н., смт. АДРЕСА_1 , основними показниками діяльності якого являється - розлив столової води.

Також інформація Державної прикордонної служби України про систематичний перетин ОСОБА_1 кордону України може слугувати підтвердженням іншого виду його підприємницької діяльності - надання послуг перевезення.

Проте, незважаючи що у відділі ДВС з 2012 року перебуває на виконанні зведене виконавче провадження про стягнення заборгованості, ОСОБА_1 , здійснюючи підприємницьку діяльність, не надає будь-яку інформацію про доходи та майно, а також не сплачує безпосередньо стягувачам чи через відділ ДВС будь-які кошти в рахунок виконання зобов`язань, покладених на нього рішеннями судів та рішеннями інших органів (посадових осіб).

Крім цього, ігнорує вимогу державного виконавця. Так, вимогою державного виконавця від 19.04.2018року, яку ОСОБА_1 отримав особисто, боржника зобов`язано з`явитись 03.05.2018 року за адресою: АДРЕСА_2 , надавши державному виконавцю доступ до майна, що підлягає опису та арешту та не чиненні перешкод у проведенні виконавчих дій. Проте, боржником вимогу державного виконавця не виконано, на визначений термін за адресою знаходження майна не з`явився, що свідчить про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовими рішеннями та рішеннями інших органів (посадових осіб) обов`язків у виконавчих провадженнях.

Представник Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області не з`явився, однак згідно п. 2 резолютивної частини поданого клопотання просив проводити розгляд такого у його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснюється.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Згідно ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Пунктом 5 ч.1 ст. 6 Закону України „Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон передбачено ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), до виконання зобов`язань.

Відповідно до пункту 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзді боржника фізичної особи за межі України до виконання зобов`язання за рішенням.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Зі змісту наведених норм вбачається, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України можливе лише за умов саме ухилення боржника від виконання зобов`язань покладених на нього за рішенням суду або Законом України «Про виконавче провадження».

Обов`язок доказування факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, покладається в даному випаду на державного виконавця, який звертається до суду із відповідним поданням.

Державний виконавець в своєму поданні вказує на те, що станом на 14.11.2019 року у Дрогобицькому міськрайонному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області знаходиться зведене виконавче провадження АСВП № 34485183 від 27.09.2012, в якому об`єднано 17 виконавчих проваджень на загальну суму 1 967 471,62 грн.

Поряд з цим, згідно Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5, у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об`єднуються у зведене виконавче провадження та виконуються державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження. Про об`єднання виконавчих проваджень у зведене державний виконавець виносить постанову.

Однак, до матеріалів подання долучено облікову картку на зведене виконавче провадження №34485183 про стягнення грошових коштів з боржника ОСОБА_1 , натомість постанова державного виконавця про об`єднання виконавчих проваджень відсутня.

В подальшому, державний виконавець вказує на те, що з 2012 року у рамках зведеного виконавчого провадження вчиняться дії спрямовані на виявлення, арешт та реалізацію майна, належного ОСОБА_1 , в зв`язку з чим, постановою державного виконавця від 04.10.2018 року накладено арешт на всі відкриті рахунки у банках, яку скеровано для виконання у 20 банківських установ та долучає копії таких від 27.09.2012 року, 04.11.2013 року, 13.10.2013 року, 13.04.2018 року. В той же час в матеріалах подання відсутні будь які належні та допустимі докази про отримання таких боржником ОСОБА_1 .

Крім того, державний виконавець вказує про те, що згідно інформації про результати аналітичного пошуку ТЗ по «НАІС ДДАІ» МВС України на ім`я ОСОБА_1 значаться зареєстровані транспортні засоби, частина з яких являється предметом застави у ПАТ «Укрсоцбанк» та ПАТ «КредитПромБанк». Однак, у зв`язку з ненаданням боржником інформації про їх місцезнаходження, постановами від 27.09.2012року та 19.04.2018 року транспортні засоби оголошувались у розшук, проте після проведення їх опису, визначення експертної оцінки та передачі на реалізацію, виконавчі провадження зупинялись відповідно до ухвал суду.

При цьому, матеріали подання не містять жодних даних про те, що боржника ОСОБА_1 було повідомлено і такий свідомо ухилився від покладеного на нього обов`язку щодо надання інформації про місцезнаходження належних йому транспортних засобів.

Крім того, суд вважає за доцільне зазначити, що до матеріалів подання не додано підтвердження того, що ОСОБА_1 надсилалось повідомлення про виклик державного виконавця, постанови про відкриття виконавчого провадження, тощо.

А з доданих до матеріалів подання копій повідомлень про вручення вбачається, що ВДВС ГТУЮ у Львівській області було надіслано ОСОБА_1 на різні адреси, а саме на АДРЕСА_3 , однак з резолютивної частини подання вбачається, що боржник ОСОБА_3 зареєстрований на АДРЕСА_4 . В той же час, матеріали подання не містять жодних даних про надіслання будь яких повідомлень саме за адресою зареєстрованого місця проживання боржника.

А тому, саме невиконання боржником самостійно зобов`язань, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовим рішенням обов`язків.

Також, у матеріалах подання відсутні достатні докази використання державним виконавцем передбачених законом інструментів і повноважень для стягнення боргу без обмеження свободи пересування боржника, що є додатковим заходом забезпечення виконання судового рішення, якщо загальновживані заходи стягнення є недостатніми, вичерпані тощо. Таке обмеження не повинно застосовуватися, якщо не є вкрай необхідним і обґрунтованим.

Отже, сама по собі заборгованість за виконуваним судовим рішенням не може свідчити про ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Так, відповідно до висловленої Верховним Судом України позиції щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1ст. 6 Закону України № 3857-XII «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року та у п. 19 ч. 3ст. 18 Закону України №1404-VІІІ «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, позначає з об`єктивної сторони такі свідомі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Крім того, у п. 50 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хлюстов проти Росії» (скарга № 28975/05 від 11 липня 2013 року, набуло статусу остаточного 11 жовтня 2013 року) сформульовано основні принципи оцінки необхідності заходів, що обмежують свободу пересування. Зокрема, ЄСПЛ зазначає, що національна влада зобов`язана забезпечити, щоб втручання у право особи на виїзд з країни першопочатково було виправдано та співмірно з урахуванням обставин справи.

За таких обставин, суд вважає, що державним виконавцем не наведено достатніх обґрунтувань того, чи дійсно боржник свідомо в повній мірі не виконує належні до виконання зобов`язання, чи у нього є на це об`єктивні причини, а тому подання є передчасним.

Разом з тим, сам по собі виїзд за межі України боржника не зумовлює неможливість виконання останнім зобов`язання перед стягувачем, а докази щодо наміру ОСОБА_1 виїхати за межі України на постійне місце проживання державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби в поданні не зазначені.

Виходячи з вищенаведеного, та керуючись ст. ст. 10, 18,441 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні подання заступника начальника Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Кушнір С.Т. погоджене начальником Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Савчин Н.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Дата складення ухвали 21.11.2019 року.

Суддя Курус Р.І.