Справа № 449/252/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2019 р. м. Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді: Борняк Р.О.,

при секретарі судових засідань: Баран П.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Перемишляни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить: винести рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 4 540.00 (чотири тисячі п`ятсот сорок) доларів США, в еквіваленті національної валюти України, за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення суду.

Позов мотивує тим, що 14 травня 2015 року ОСОБА_2 , звернулась до нього, ОСОБА_1 , з проханням отримати позику. Враховуючи, що з відповідачем вони були знайомі, він погодився допомогти їй та надав безвідсоткову позику в розмірі 900 доларів США, з умовою повернення даних коштів до 14 квітня 2018 року. Про факт отримання даних коштів та про умови позики ОСОБА_2 написала розписку, якою підтвердила вищевказане.

В подальшому 22 серпня 2016 року відповідач отримала ще додатково позику в розмірі 440 доларів США, які згідно Розписки від 22.08.2016 року вона зобов`язалась повернути до 14.05.2018

Крім того, за декілька місяців до дати повернення вищевказаних позик, відповідач звернулась з проханням надати ще одну позику із розмірі 3 200 доларів США, які вона зобов`язалась повернути до кінця року, до 31.12.201 8 року, про що була складена ще одна Розписка від 13.03.2018 року.

Таким чином, загальний розмір позики, згідно вищевказаних розписок, становить 4 540.00 доларів США.

Однак, в порушення умов наданих позик, станом на сьогоднішній день відповідач не повернула йому жодних коштів, він неодноразово зв`язувався з ОСОБА_2 з вимогами повернути йому кошти, однак відповідач постійно обіцяє повернути йому кошти найближчим часом, проте не виконує своїх обіцянок.

Звертає увагу, що станом на 27.02.2019 року заборгованість ОСОБА_2 перед ним, ОСОБА_1 , становить 4540,00 доларів США, що згідно офіційного курсу Долара США встановленого Національним банком України станом на 27.02.2019 року становить 122489 гривень 20 копійок (4540, 00*26,98).

04.06.2019 року, представником позивача подана заява про зменшення позовних вимог, а саме: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 заборгованість у розмірі 4 040,00 (чотири тисячі сорок) доларів США, в еквіваленті національної валюти України, за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення суду. Заяву обгрунтовує тим, що під час розгляду даної справи в суді, 02.06.2019 року відповідачем було частково погашено заборгованість, а саме сплачено 500,00 доларів США, у зв`язку з чим сума заборгованості була зменшена на вказану суму.

В призначене судове засідання, позивач та його представник не з`явилися, проте, як вбачається із позовної заяви, останні просили проводити розгляд даної цивільної справи без виклику сторін у судове засідання.

Відповідач - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася та не повідомила суд про причини неявки, хоч про час, місце та дату судового засідання повідомлялася належним чином про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення.

Дослідивши обставини справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

За змістом статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , були укладені договори позики, що підтверджується письмовими розписками від 14.05.2015 р., від 22.08.2016 р., та від 13.03.2018 р., згідно з якими, ОСОБА_2 , отримала в позику від ОСОБА_4 , грошові кошти в розмірі 4 540.00 (чотири тисячі п`ятсот сорок) доларів США, які зобов`язалась повернути, без нарахування відсотків, в такому порядку: 900 доларів США до 14.04.2018 р.; 440 доларів США до 14.05.2018 р., та 3200 доларів США до 31.12.2018 р..

Як вбачається із претензії ОСОБА_4 , останній звернувся з такою 20.02.2019 р., до ОСОБА_2 , в якій вимагав негайно повернути заборгованість в розмірі 4540, 00 доларів США.

Згідно заяви про зменшення позовних вимог від 04.06.2019 р., представник ОСОБА_4 уточнив позовні вимоги та просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 заборгованість у розмірі 4 040,00 (чотири тисячі сорок) доларів США, в еквіваленті національної валюти України, за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення суду, оскільки під час розгляду даної справи в суді, 02.06.2019 року відповідачем було частково погашено заборгованість, а саме сплачено 500,00 доларів США, у зв`язку з чим сума заборгованості була зменшена на вказану суму.

Відповідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до висновку зробленого Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15 та постанові від 18 січня 2017 року в справі № 6-2789цс16, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу, позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

На підставі зібраних доказів судом встановлено, що на час розгляду справи в суді відповідач не повернула позивачу борг в сумі 4 040,00 (чотири тисячі сорок) доларів США, що в еквіваленті національної валюти України, за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення суду - 11.06.2019 р., становить - 106 555 гривень (сто шість тисяч п`ятсот п`ятдесят п`ять гривень) 00 копійок, а тому суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача вказану суму боргу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 1225 грн. 00 коп..

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 від 23.03.2005 р., РНОКПП - НОМЕР_2 , що проживає за адресою: с АДРЕСА_1 району АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серія НОМЕР_3 від 08.09.1997 р., РНОКПП НОМЕР_4 , що проживає за адресою АДРЕСА_3 , борг в сумі - 106 555 гривень (сто шість тисяч п`ятсот п`ятдесят п`ять гривень) 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 , сплачений судовий збір в розмірі - 1225 грн. 00 коп..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Борняк Р.О.