Постанова

Іменем України

19 червня 2019 року

м. Київ

справа № 289/1673/16-ц

провадження № 61-16232св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Сердюка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , відповідач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,
розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 07 грудня 2016 року у складі судді Худякова А. М.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») про визнання кредитного договору недійсним.

Позовна заява мотивована тим, що 13 липня 2007 року між

ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 29 078,84 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,84 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13 липня 2012 року.

Позивач вказувала, що на момент звернення позивача до банку у фінансовій установі діяла затверджена форма переддоговірної роботи, яка в порушення Закону України «Про захист прав споживачів» їй надана не була, що призвело до укладення споживачем кредитного договору на невигідних для нього умовах, та прибутковою для банку схемою: формування відбувалось під впливом інформації, яка не відповідала дійсності; виконання спірного правочину було направлено на отримання кредитором прихованого прибутку виникнення не передбачених втрат у боржника.

Посилаючись на вищевказане, ОСОБА_1 просила суд визнати недійним кредитний договір від 13 липня 2007 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк».

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області

від 21 листопада 2016 року (у складі судді Свінцицького Л. В.) позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі суду від 31 жовтня 2016 року у встановлений судом строк усунуті не були, у зв`язку з чим позовна заява підлягає поверненню.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 оскаржив її в апеляційному порядку.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 07 грудня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Радомишльського районного суду Житомирської області від 21 листопада 2016 року повернуто особі, яка її подала.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_2 не брав участі у розгляді даної справи, у матеріалах справи відсутні дані про нього як сторону у справі чи представника, а тому апеляційна скарга ОСОБА_2 не може бути прийнята судом, а відтак підлягає поверненню.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у січні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 ,

в інтересах якої діє ОСОБА_2 , просить скасувати ухвалу апеляційного суду і направити справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на справедливий суд. Отже, апеляційний суд не перевірив чи відповідає апеляційна скарга вимогам статті 295 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення з апеляційною скаргою), зокрема, повинен був залишити апеляційну скаргу без руху та надати строк на усунення недоліків, а саме надати докази на підтвердження повноважень представника. У разі не усунення - визнати апеляційну скаргу та повернути її особі, яка її подала.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники судового процесу не скористались правом подати відзив на касаційну скаргу, заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано цивільну справу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У квітні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у справі № 289/1673/16-ц (провадження № 61-16232св18) призначено повторний автоматизований розподіл.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

З матеріалів справи вбачається, що у жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним.

У прохальній частині позовної заяви ОСОБА_1 просила суд звільнити її від сплати судового збору на підставі статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області

від 31 жовтня 2016 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено, позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення виявлених недоліків, зокрема, запропоновано позивачу надати документ про сплату судового збору. Роз`яснено, що у випадку невиконання вимог даної ухвали позовна заява буде вважатися неподаною і повернута заявнику.

Ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області

від 21 листопада 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу на підставі частини другої статті 121 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанцій).

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 оскаржив її в апеляційному порядку.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 07 грудня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Радомишльського районного суду Житомирської області від 21 листопада 2016 року повернуто особі, яка її подала, на підставі статті 292 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанцій).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Частиною першою статті 292 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанцій) передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом зазначеної статті право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає несприятливих для них наслідків. Особи, які не брали участі у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють, обмежують, або припиняють права або обов`язки цих осіб.

Згідно з частиною шостою статті 297 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанцій) ухвала про повернення апеляційної скарги, про відмову у відкритті апеляційного провадження може бути оскаржена в касаційному порядку.

Встановивши, що ОСОБА_2 , який є чоловіком ОСОБА_1 , не є учасником справи, і що судом першої інстанції питання про його права та обов`язки не вирішувалися, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для прийняття апеляційної скарги.

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку про повернення апеляційної скарги, колегія суддів не бере до уваги з огляду на наступне.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з абзацом 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України

від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України», «Рябих проти Російської Федерації» та «Нєлюбін проти Російської Федерації») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Апеляційний суд установив, що справа по суті заявлених вимог не розглядалась, тому підстав вважати, що ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 21 листопада 2016 року про повернення позовної заяви ОСОБА_1 порушено права її чоловіка ( ОСОБА_2 ) не має, оскільки ОСОБА_1 мала право самостійно оскаржити вказану ухвалу суду. Доказів, що в апеляційній інстанції ОСОБА_2 діяв як представник позивача в матеріалах справи не міститься.

Враховуючи вищевказане, апеляційний суд дійшов правильного висновку про повернення апеляційної скарги.

Разом з тим, постановлення апеляційний судом ухвали про повернення апеляційної скарги замість відмови у прийнятті апеляційної скарги не має суттєвого значення та на правильність по суті ухваленого судового рішення не впливає, оскільки наслідки вказаних процесуальних дій є однаковими (за наявності відповідних правових підстав особа не позбавляється права повторного звернення до суду з аналогічною скаргою або заявою).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого

2010 року).

З урахуванням наведеного ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 07 грудня 2016 року є такою, що постановлена з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування оскарженої ухвали апеляційного суду відсутні.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувана ухвала апеляційного

суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 07 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська А. І. Грушицький В. В. Сердюк