Справа № 630/65/19
Провадження № 2/630/101/19
05 червня 2019 року м. Люботин
Люботинський міський суд Харківської області в складі:
головуючого: судді Малихіна О.О.,
за участі секретаря: Косенко С.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника органу опіки та піклування Нестерової І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Люботині Харківської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу № 630/65/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування в особі Середино-Будської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнення з відповідача судових витрат, -
В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказувала, що з 21 грудня 2011 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , під час якого у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син, ОСОБА_4 . Розірвання шлюбу відбулось на підставі рішення Середино-Будського районного суду Сумської області від 05 листопада 2013 року, але ще з листопада 2012 року відповідач полишив сім`ю та переїхав проживати в інше місто. З 21 листопада 2012 року на підставі рішення відповідач повинен сплачувати аліменти на дитину, але жодного разу цього не зробив. Від тоді відповідач покладені на нього обов`язки батька по відношенню до дитини не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, трудової або іншої участі у вихованні сина, не спілкується з ним та не цікавився його життям. Син , ОСОБА_4 , пішов у 1-й клас, а про свого батька нічого не знає та не має до нього ніяких відчуттів. Але, не зважаючи на це, відповідач заперечує проти виїзду сина на відпочинок та до родичів за кордон, чим порушує його права на вільне пересування. Тому вона, позивача, вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав з метою захисту прав дитини.
Позивач ОСОБА_1 , перебуваючи в приміщенні Середино-Будського районного суду Сумської області та приймаючи участь в розгляді справи в режимі відеоконференції, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В своєму виступі позивач ОСОБА_1 в доповнення до обставин, викладених в позові, пояснила, що телефонних розмовах відповідач ОСОБА_2 розповідав їй, що у нього вже нова сім`я, інша дитина, тому син ОСОБА_4 йому не потрібен, він може від нього відмовитися. Але за минулий час відповідач так нічого й не зробив. Коли виникла потреба оформити виїзд дитини за кордон, на відпочинок до родичів, їй, ОСОБА_1 , довелось їхати в Одеську область, аби за власні кошти оформити у нотаріуса письмову згоду відповідача на виїзд сина.
Відповідач ОСОБА_2 про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, але в судове засідання не з`явився без поважних на то причин та відзив на позов не подав. Заяву про відкладення розгляду справи до суду відповідач не подавав. Тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.
Представник органу опіки та піклування Нестерова І.А. перебуваючи в приміщенні Середино-Будського районного суду Сумської області та приймаючи участь в розгляді справи в режимі відеоконференції, в судовому засіданні вимоги ОСОБА_1 підтримала та просила їх задовольнити. В своїй промові представник ОСОБА_6 пояснила, що на підставі заяви ОСОБА_1 проводилась перевірка умов проживання заявника і дитини, а також бесіда зі шкільним психологом щодо емоційного стану дитини, але ніяких актів з цього приводу складено не було. На засідання комісії з розгляду звернення позивача щодо позбавлення батьківських прав відповідач ОСОБА_2 викликався по телефону, але фіксація передання йому виклику не здійснювалась. У підсумку орган опіки та піклування визнав доцільним позбавити відповідача батьківських прав, приймаючи до уваги пояснення позивача, в тому числі про несплату відповідачем аліментів.
Суд, вислухавши пояснення позивача та представника органу опіки та піклування, дослідивши наявні в справі матеріали, в судовому засіданні встановив наступне.
Позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_2 з 21 грудня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Середино-Будського районного суду Сумської області від 05 листопада 2013 року, ухваленого в справі № 586/1056/13-ц за позовом
ОСОБА_1 період зареєстрованого шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син, ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 , виданим 05 червня 2012 року відділом державної РАЦС Середино-Будського районного управління юстиції у Сумській області.
Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані приймати участь у вихованні дитини, зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно зі ст. 164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав», наведено роз`яснення, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позивач ОСОБА_1 в позовній заяві стверджувала, що ухилення відповідача ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків виражається у відсутності з його боку інтересу до життя дитини та його виховання, внаслідок чого дитина його навіть не пам`ятає, а також у запереченнях проти виїзду дитини до родичів на відпочинок.
Однак, належних і допустимих доказів, які б в сукупності достовірно підтверджували винну поведінку відповідача, спрямовану на ухилення від виконання батьківських обов`язків, позивач суду не надала.
Наявні в справі докази, які були подані позивачем, не містять в собі відомостей, які б вказували на винну та умисну поведінку відповідача, спрямовану на ухилення від виховання дитини. Так, педагогічна характеристика від 17 січня 2019 року на учня 1-А класу Середино-Будської ЗОШ І-ІІІ ступеня № 1 ОСОБА_3 містить в собі визначення рис характеру дитини та його емоційного стану, та лише формальне вказує на те, що батько, ОСОБА_2 , не приймає участі у навчанні і вихованні сина. Але така характеристика охоплює період лише з 01 вересня 2018 року і по 17 січня 2019 року, та не містить в собі достатньої інформації про ухилення батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тим більше такий документ не підтверджує поведінку відповідача, як батька дитини, в період з листопада 2012 року по вересень 2018 року, як про це вказала позивач у позовній заяві.
Інший документ - довідка від 23 квітня 2019 року про відвідування дитиною ОСОБА_3 дитячого навчального закладу № 1 «Ромашка» так само не містить в собі достатньої інформації про ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Доводи про те, що відповідач перешкоджає виїзду дитині за кордон на відпочинок, спростовуються наданою позивачем письмовою заявою ОСОБА_2 , посвідченою нотаріально ІНФОРМАЦІЯ_4 , про згоду на виїзд його малолітнього сина ОСОБА_3 на відпочинок за кордон. Те, що відповідач надав таку згоду на прохання позивача, остання підтвердила в своїй промові під час розгляду справи по суті.
Орган опіки та піклування в особі Середино-Будської районної державної адміністрації у своєму висновку № 01-43/223 від 16 серпня 2018 року вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Надаючи оцінку висновку органу опіки та піклування від 16 серпня 2018 року, суд звертає увагу на те, що він фактично заснований лише на поясненнях ОСОБА_1 про невиконання ОСОБА_2 батьківських обов`язків по відношенню до сина та довідці про неотримання позивачем аліментів на попередні сім місяців. Попередній розгляд матеріалів, наданих ОСОБА_1 , тривав лише 14 робочих днів. Представник органу опіки та піклування Нестерова І.А. в судовому засіданні підтвердила суду, що в межах розгляду порушеного ОСОБА_1 питання спеціалістами служби у справах дітей, який вона очолює, проводилось спілкування з ОСОБА_2 по телефону для з`ясування його позиції та повідомлення про дату проведення засідання комісії з питань захисту прав дитини. Але фіксацію виклику ОСОБА_2 чи повідомленої ним позиції з приводу позбавлення батьківських прав спеціалісти служби у справах дітей не проводили. Усі інші дії - обстеження умов проживання дитини, перевірка психологічного та емоційного стану дитини, проводились без відповідної письмові фіксації, переважно у формі усного спілкування.
Наведене вказує на те, що представлений позивачем висновок органу опіки та піклування являється необґрунтованим, однобічним та упередженим по відношенню до відповідача, тому суд не погоджується з ним та не приймає до уваги.
Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами ті обставини, що відповідач ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до свого сина. Тому в задоволенні позову суд відмовляє в повному обсязі. Це не позбавляє позивача можливості повторно звернутися до суду з подібними вимогами, але на підставі інших обставин та доказів, які обґрунтовуються такі обставини.
Керуючись ст.ст. 150, 164 СК України, ст.ст. 10-13, 76-81, 141, 263, 265, 280, 282 ЦПК України, суд,-
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина відмовити в повному обсязі.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Харківського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі проголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

На заочне рішення відповідачем протягом 30 днів з дня його проголошення до Люботинського міського суду Харківської області може бути подана письмова заява про його перегляд. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складений 13 червня 2019 року.

Суддя О. О. Малихін