Справа № 524/9760/18
Провадження № 2/524/888/19
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2019 року Автозаводський районний суд м Кременчука в складі:
головуючого судді Предоляк О.С.
при секретарі судового засідання Бондаренко Н.О.
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про визначення місця проживання дитини, -
Позивач звернулася до суду з позовом , в якому просить визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю.
В обґрунтування позову зазначає, що з 2010 року проживала однією сім`єю разом з відповідачем. Сімейні відносини не склались і вони з відповідачем вже кілька років проживають окремо. Від спільного проживання мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Однак вона не може дійти згоди з відповідачем щодо місця проживання, так як останній погрожує, що забере дитину до себе.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася , надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Мазур О.О. у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Проти задоволення позову не заперечує. Просить винести рішення з урахуванням висновку органу опіки та піклування.
Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2010 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу.
Від спільного проживання сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за місцем проживання батька за адресою: АДРЕСА_1 , проживає разом з матір`ю, ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 та перебуває на її утриманні.
Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Згідно ч.1ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Статтею 9 Конвенції визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зіст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини.
Тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки батько дитини у разі визначення місця проживання дитини з матір,ю не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір,ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Обмеження у цьому разі стосується тільки місця проживання дитини до досягнення нею віку 14 років.
У своїй постанові від 16 січня 2019 року по справі № 487/2480/17 Касаційний цивільний суд у складі Верховного суду визначив, що при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.
Відповідно до рішення Автозаводського районного суду м Кременчука від 16.10.2012 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 20.09.2012 р., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку, щомісячно і до досягнення сином ОСОБА_5 трирічного віку.
Судом встановлено, що малолітній ОСОБА_3 проживає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_1 . Мати належним чином ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, працює, має достатній самостійний дохід, який може забезпечити дитині належні умови проживання, виховання та навчання, забезпечує дитині матеріально-побутові умови та рівень комфорту.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що проживання дитини зі своєю матір`ю буде відповідати найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Отже, враховуючи ставлення та участь у вихованні дитині, наявність належних матеріально-побутових умов для проживання дитини у матері, яка має можливість утримувати малолітнього сина, відсутність належних заперечень батька щодо місця проживання дитини з матір`ю, з метою забезпечення інтересів дитини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , та вважає за необхідне визначити місцепроживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з його матір`ю.
У відповідності до до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 704,80 грн.
Керуючись ст.ст. 19, 153, 161 СК Українист. ст. 12,13,60,81,89,141,263-265 ,272 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про визначення місця проживання дитини - задовольнити.
Визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`юОСОБА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у повернення сплаченого судового збору 704,80 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.С. Предоляк