Справа № 303/4503/18
П О С Т А Н О В А
Іменем України

29 травня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів СОБОСЛОЯ Г.Г., ГОТРИ Т.Ю.

при секретарі БАЛАЖ Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 303/4503/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 20 листопада 2018 року, повний текст якого складено 30 листопада 2018 року, головуючий суддя Куцкір Ю.Ю., -

встановив:
ОСОБА_1 27.07.2018 пред`явив вищевказаний позов до ОСОБА_2 мотивуючи наступним. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 04.06.2015 з позивача стягнуті аліменти на користь відповідача на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 23.04.2015 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Судом видано виконавчий лист, Іршавським РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області відкрито виконавче провадження № 48120868.

Позивач перебував на військовій службі і в районі проведення антитерористичної операції 02.02.2015 під час артилерійського обстрілу отримав тяжкі поранення вибухову травму, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забійні рани потиличної ділянки, забої грудної клітини, м`яких тканин в ділянці лівого колінного суглобу, м`яких тканин правої кисті, що підтверджується медичною та іншою документацією. Крім того, позивач тривалий час страждає на ряд захворювань кишково-шлункового тракту: хронічний геморой ІІ ступеню, стан після гемороїдектомії, рубцева деформація ануса; перианальні папіломи; виразкова хвороба дванадцятипалої кишки; рубцева деформація цибулини дванадцятипалої кишки; хронічний катаральний гастрит. Позивачу також встановлено посттравматичний стресовий розлад (F431).

Такі травми і захворювання спричинити для позивача витрати на тривале лікування, а також призвели до звільнення зі Збройних Сил України. Позивач залишився без джерела доходів, з наявності яких виходив суд стягуючи відповідні аліменти. Через це позивач сплачував на користь відповідача аліменти не в повному обсязі, станом на 01.07.2018 виникла заборгованість у розмірі 25568,08 грн. Попри такі обставини, позивач сплачує аліменти на утримання дітей і після звільнення зі служби, виконує свій обов`язок у міру матеріальних можливостей, не ухиляється від нього, а заборгованість за аліментами виникла з поважних причин, пов`язаних зі станом здоров`я позивача та втратою постійного доходу.

Відповідно до ст. 197 ч. 2 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. За наведених обставин, об`єктивно виникли підстави для звільнення відповідно до закону позивача від сплати заборгованості за аліментами.

Посилаючись на ці обставини, позивач ОСОБА_1 просив звільнити його від сплати заборгованості за аліментами на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у сумі 25568,08 грн, що утворилася станом на 01.07.2018.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 20.11.2018 у позові відмовлено. Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з його необґрунтованості та недоведеності, оскільки на час виникнення захворювань, на які позивач посилається як на підставу для задоволення позову, він проходив військову службу, мав постійний дохід, з нього утримувалися аліменти, доказів витрат позивача на лікування немає, а аліменти він частково сплачував і у 2017-2018 роках, тобто, отримував доходи і після звільнення зі служби у грудні 2016 року.

Позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Гуревич М.Г., рішення суду оскаржив, вважає його незаконним і необґрунтованим. На думку сторони, суд першої інстанції дійшов невірного і передчасного висновку про відсутність підстав для звільнення платника від сплати заборгованості за аліментами, оскільки тяжка хвороба позивача виникла у зв`язку та під час проходження ним військової служби, що й потягло звільнення зі служби та втрату джерела доходу і саме ці обставини є істотними. Крім того, закон не обмежує можливість звільнення особи від сплати заборгованості за аліментами залежно від того, коли настали обставини, які в ній зазначені. Суд не врахував, що добровільна часткова сплата позивачем аліментів після звільнення зі служби не свідчить про наявність доходів власне у самого позивача і даних про такі немає, а певні кошти для сплати аліментів надавали його батьки, що сторона пояснювала суду. Просить рішення суду скасувати, позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Гуревича М.Г. у порядку ст. 212 ЦПК України, які апеляцію підтримали, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України за відсутності відповідача ОСОБА_3 , яка повідомлялася про час і місце розгляду справи за наявними в матеріалах справи адресами та шляхом розміщення оголошення на веб-сайті суду, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, обговоривши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до такого.

Встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_3 з 24.09.2005 перебували в шлюбі, що його було розірвано рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 04.06.2015 у справі № 303/2385/15-ц, сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7). Цим же рішенням суду дітей після розірвання шлюбу залишено при матері та на їх утримання стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 23.04.2015 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 15.07.2015 Іршавським РВ ДВС відкрито виконавче провадження № 48120868 зі стягнення присуджених аліментів (а.с. 15). Сторони проживають окремо, за наявними в справі даними: ОСОБА_3 із дітьми по АДРЕСА_1 , зареєстрована по АДРЕСА_2 ; ОСОБА_1 з 16.01.2017 зареєстрований по АДРЕСА_3 (а.с. 5, 36).

Відповідно до норм СК України в редакції, яка була чинною на час стягнення рішенням суду від 04.06.2015 аліментів, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття (ст. 180, ст. 181 ч.ч. 1-3, ст. 183 ч. 2).

Приймаючи рішення про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей у розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, суд виходив із того, що платник аліментів працює офіційно, отримує заробітну плату і обставин, які б перешкоджали стягненню аліментів у такому розмірі, немає (ст. 182 ч.ч. 1, 2 відповідної редакції СК України).

Законом передбачено можливість зміни способу стягнення аліментів, зміни їх розміру, стягнення аліментів за минулий час, заборгованості за аліментами, відповідальність за прострочення сплати аліментів, а також можливість звільнення від сплати такої заборгованості (ст.ст. 181, 192, 194-197 СК України). За приписами ст. 197 ч. 2 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Редакція зазначеної норми закону, а також положень ст. 182 ч. 1 СК України щодо необхідності врахування при вирішенні питання про розмір аліментів стану здоров`я, матеріального становища платника аліментів та інших обставин, що мають істотне значення, не відрізняються між собою на час стягнення аліментів і на час вирішення судом першої інстанції позову ОСОБА_1 про звільнення від заборгованості за аліментами та апеляційного перегляду рішення суду.

З матеріалів справи випливає, що ОСОБА_1 перебував на військовій службі і в районі проведення антитерористичної операції 02.02.2015 виконуючи службові обов`язки отримав під час артилерійського обстрілу тяжкі поранення вибухову травму, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забійні рани потиличної ділянки, забої грудної клітини, м`яких тканин в ділянці лівого колінного суглобу, м`яких тканин правої кисті, що підтверджується медичною та іншою документацією. Крім того, позивач тривалий час страждає на ряд захворювань кишково-шлункового тракту, зокрема: хронічний геморой ІІ ступеню, стан після гемороїдектомії, рубцева деформація ануса; перианальні папіломи; виразкова хвороба дванадцятипалої кишки; рубцева деформація цибулини дванадцятипалої кишки; хронічний катаральний гастрит. Позивачу встановлено посттравматичний стресовий розлад (F431). Мали місце відповідні хірургічні втручання. Ці обставини підтверджуються довідкою в/ч пп В 4673 від 21.10.2016 № 1335 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) на військовослужбовця, виписками з медичних карт хворого та історій хвороб, оформлених різними військовими шпиталями і цивільними лікувальними закладами у 2015-2017 рр. (а.с. 8-14), іншими матеріалами справи та ніким не заперечуються.

ОСОБА_1 було звільнено зі Збройних Сил України 03.12.2016, постанову держвиконавця від 24.07.2015 у виконавчому провадженні № 48120868, на підставі якої з нього здійснювалися відрахування аліментів з грошового утримання, військова частина НОМЕР_1 повернула до МВ ДВС Мукачівського міськрайуправління юстиції (а.с. 19).

З розрахунку заборгованості за аліментами за 2017-2018 рр., стягуваними з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання двох дітей, складеним держвиконавцем Іршавського РВ ДВС (а.с. 18), випливають такі факти:

заборгованість за аліментами станом на 2016 рік вже існувала і на 01.01.2017 становила 5703,58 грн;

за 2017 рік:

було нараховано до сплати 28789,50 грн аліментів (34493,08 грн 5703,58 грн),

було сплачено 14400,00 грн аліментів,

заборгованість за аліментами за 2017 рік склала 14389,50 грн (28789,50 грн 14400,00 грн),

загальна заборгованість склала 20093,08 грн (14389,50 грн + 5703,58 грн);

за 2018 рік:

було нараховано до сплати 15975,00 грн аліментів (36068,08 грн 20093,08 грн),

було сплачено 10500,00 грн аліментів,

заборгованість за 2018 рік склала 5475,00 грн (15975,00 грн 10500,00 грн),

загальна заборгованість склала 25568,08 грн (5475,00 грн + 20093,08 грн).

Таким чином, заборгованість за аліментами у сумі 5703,58 грн виникла до звільнення позивача з військової служби, у період, коли він отримував грошове забезпечення. Заборгованість у сумі 19864,50 грн виникла після звільнення позивача зі Збройних Сил України, у період, коли він продовжував лікування і доказів про наявність доходів у який, рівно як і доказів його ухилення від сплати аліментів у цей період, суду не надано. Натомість наявні докази про часткову сплату аліментів у 2017-2018 роках. Доводи відповідача про надання йому певної фінансової допомоги батьками для лікування та сплати аліментів не спростовані. Необхідність для відповідача нести додаткові фінансові витрати через лікування, в тому числі, з перебуванням у стаціонарі, хірургічними втручаннями, сумнівів у колегії суддів не викликає.

Отримання ОСОБА_1 поранень, загострення захворювань, що потягли звільнення з військової служби, втрату постійного і прогнозованого доходу, необхідність для позивача постійного лікування та витрат на нього, а відтак, суттєве ускладнення життєвих умов і майнового становища, є в розумінні частини 2 статті 197 СК України тими істотними обставинами, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про звільнення від заборгованості за аліментами. Повне неврахування цих обставин судом першої інстанції за відсутності їх спростування належним процесуальним порядком відповідачем не відповідає вищевказаним нормам матеріального права та порушує норми процесуального права щодо об`єктивності, повноти і всебічності з`ясування обставин справи, належної оцінки доказів (ст.ст. 89, 263-265 та інші норми ЦПК України).

Водночас не можна погодитись й із позицією позивача про необхідність повного звільнення від сплати заборгованості за аліментами, позаяк це не враховує передусім законні інтереси дітей, на утримання яких стягнуті аліменти, і звільнення від сплати яких порушить їхні права на належне утримання та не відповідатиме обов`язку батька надавати таке утримання. Доводи про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, що виникла в період, коли позивач був забезпечений постійним грошовим утриманням, не можна визнати обґрунтованими.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що відповідатиме вимогам закону, законним правам, обов`язкам та інтересам дітей, платника та отримувача аліментів звільнення позивача від сплати 50% заборгованості за аліментами, що виникла за 2017-2018 рр. у сумі 19864,50 грн, тобто, від сплати 9932,25 грн (19864,50 грн : 2). Решта заборгованості в сумі 15635,83 грн (5703,58 грн заборгованості, що виникла до 01.01.2017, і 9932,25 грн заборгованості за 2017-2018 рр.) підлягає сплаті.

Відтак, на підставі ст. 376 ч. 1 п.п. 3, 4 ЦПК України апеляцію слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити частково, звільнивши ОСОБА_1 від сплати частини заборгованості за аліментами на утримання дітей, що утворилася станом на 01.07.2018, у сумі 9932,25 грн, і відмовивши у задоволенні решти вимог позову.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п.п. 3, 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Мукачівського міськрайонного суду від 20 листопада 2018 року скасувати, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами задовольнити частково, звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , від сплати частини заборгованості за аліментами на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що утворилася станом на 01.07.2018, у сумі 15635,83 грн.

У задоволенні решти вимог позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 11 червня 2019 року.

Судді