КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний №761/5653/18 Суддя-доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

25 червня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Панченка М.М., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 червня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з центрального опалення та постачання гарячої води, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18 червня 2018 року зазначений вище позов задоволено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, особа, яка не брала участі у справі, але вважає, що судом вирішено питання про її права та обов`язки, - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка підлягає поверненню заявникові з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було зазначено ОСОБА_1 в якості відповідача по справі. Тобто, позивач визначився із колом осіб, які, на його думку, зобов`язані відшкодувати ПАТ «Київенерго» вартість наданих ресурсів(послуг), а будь-яких претензій та вимог до ОСОБА_1 позивач не має.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках -на касаційне оскарження судового рішення.

За змістом ч. 1 ст. 352 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Вказані норми процесуального закону встановлюють порядок та спосіб апеляційного оскарження судового рішення, який можливий у тому разі, коли суд вирішив питання про права, свободи, інтереси та(або) обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

На стадії апеляційного провадження, під час якої вирішується питання про можливість прийняття апеляційної скарги особи, що не брала участі у справі, та яка вважає, що ухваленим рішенням порушені її права, свободи, інтереси та(або) обов`язки, суд апеляційної інстанції установлює, чи дійсно мало місце порушення таких прав, свобод, інтересів та обов`язків, у зв`язку із ухваленим рішенням, та в залежності від установленого вчиняє відповідні процесуальні дії.

Тлумачення частини першої статті 352 ЦПК України свідчить, що особи, які участі у справі не брали, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, незалучена до участі у справі особа повинна довести вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, що може проявлятися в несприятливих наслідках для такої особи.

Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Тлумачення як положень частини першої статті 714, так і інших норм глави 54 ЦК дозволяє стверджувати, що по своїй суті договір, на підставі якого відбувається постачання теплової енергії та гарячої води споживачу, є видом договору купівлі-продажу.

Постачання теплової енергії та гарячої води здійснюється не квартирі, як об`єкту права власності, а певному суб`єкту (власнику, співвласнику, наймачу, суб`єкту сервітуту тощо), який проживає в квартирі.

В даному випадку спірні правовідносини виникли виключно між ПАТ «Київенерго», як постачальником певних ресурсів, та ОСОБА_3 , як споживачем(покупцем) таких ресурсів.

Належність квартири АДРЕСА_1 , на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 і стягнення боргу судом першої інстанції за постачання теплової енергії та гарячої води із співвласника ОСОБА_3 , яка проживає в квартирі, в жодній мірі не свідчить про вирішення судом першої інстанції питання про право або інтерес інших співвласників квартири.

При цьому, оскаржуваним судовим рішенням не створюється жодних обов`язків для ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов`язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК України постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги.

Згідно п. 1 ч. 5 ст. 357 ЦПК України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Крім того, за змістом ч.ч. 1-3 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

З матеріалів справи слідує, що рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 червня 2018 року спочатку було оскаржене ОСОБА_3 , як відповідачем у справі, однак апеляційна скарга була визнана судом неподаною та повернута заявникові, у зв`язку з не усуненням скаржником недоліків апеляційної скарги.

Після чого, з апеляційною скаргою на указане рішення суду зверталася інша співвласниця квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_4 , однак апеляційна скарга визнана судом неподаною та повернута заявникові, у зв`язку з не усуненням скаржником недоліків апеляційної скарги.

Також, з апеляційною скаргою повторно зверталася ОСОБА_3 разом зі своїм представником - ОСОБА_4 , проте у відкритті апеляційного провадження було відмовлено.

Тобто, співвласники квартири АДРЕСА_1 протягом року зверталися до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами, які не відповідали вимогам ст. 356 ЦПК України, та на вимогу суду не усували відповідні недоліки.

З огляду на викладене, оскарження третім співвласником зазначеної квартири - ОСОБА_1 рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 червня 2018 року через рік після його ухвалення слід визнати зловживанням співвласниками квартири АДРЕСА_1 процесуальними правами, оскільки указані дії викликані небажанням відповідача виконувати судове рішення та спрямовані виключно на затягування виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

При цьому, суд акцентує увагу на тому, що ОСОБА_1 проживає разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , якими вже неодноразово оскаржувалося рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 червня 2018 року, а зазначені в апеляційній скарзі обставини свідчать про обізнаність скаржника щодо ходу розгляду даної справи, починаючи з 2018 року.

Згідно ч. 3 ст. 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Таким чином, оскільки оскаржуваним судовим рішенням не вирішувалося питання про права, свободи, інтереси та обов`язки ОСОБА_1 , а відповідні дії скаржника визнані судом зловживанням процесуальними правами, то слід дійти висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 червня 2018 року підлягає поверненню заявникові.

Керуючись ст.ст. 44, 352, 357 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 червня 2018 року - повернути заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та протягом тридцяти днів може бути оскаржена до Верховного Суду.

Суддя: