Провадження № 2/686/586/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2019р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі: головуючого судді Продана Б.Г., при секретарі Боднар А.П.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Ліщишина О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу №686/19628/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Хмельницькій області, Прокуратури Хмельницької області, Головного управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області

про стягнення майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

27.08.2018 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління національної поліції в Хмельницькій області, Прокуратури Хмельницької області, Головного управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області, в якому просить стягнути на його користь 100 000 грн. моральної шкоди та 40 042 грн. матеріальної шкоди. Позив мотивує тим, що зазнав моральну та матеріальну шкоду через незаконну бездіяльність слідчого, який розслідував кримінальне провадження №0008118 та прокурора процесуального керівника досудовим розслідуванням.

В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі, з підстав зазначених у ньому, просить задоволити.

Представник відповідача, Головного управління національної поліції в Хмельницькій області, в судовому засіданні проти позову заперечив, вважає його безпідставним та необґрунтованим, просить відмовити в його задоволенні в повному обсязі.

Представник відповідача, Прокуратури Хмельницької області, в судовому засіданні проти позову заперечив, вважає його надуманим, просить відмовити в його задоволенні.

Представник відповідача, Головного управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області, в судове засіданні не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином.

26.12.2018 року Головним управлінням Національної поліції в Хмельницькій області надано відзив на позовну заяву.

09.01.2019 року Прокуратурою Хмельницької області надано відзив на позов, який долучено до матеріалів справи.

З`ясувавши думку учасників процесу, суд вважає за можливе слухати справу за даної явки сторін, на підставі зібраних доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся з позовом до прокуратури Хмельницької області Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області та головного Управління Державної казначейської служби у Хмельницькій області про відшкодування 100 000 грн. моральної та 40 042 грн. майнової шкоди, заподіяної незаконними рішеннями, діями, чи бездіяльністю органу державної влади.

Позивач вважає, що підставою для задоволення позову є бездіяльність під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0008118. Майнова шкода, на думку позивача, полягає у понесених витратах: на ксерокопіювання документів, проїзд до суду, підготовка до справи.

Так, слідчим відділом Хмельницького відділення національної поліції в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0008118.

За результатами проведеного у провадженні досудового розслідування слідчим прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1. ст. 284 КПК України.

Загальні підстави відшкодування моральної шкоди визначено ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (шкода, завдана каліцтвом, ушкодженням здоров`я, незаконним засудженням тощо).

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначенні статтями 1173 та 1174 ЦК України.

Згідно із ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, незалежно від вини цієї особи.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України.

Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювані в шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Як вбачається зі змісту позову, як на підставу відшкодування шкоди позивач вказує на те, що ухвалою суду скасовано постанову слідчого про закриття кримінального провадження, то відсутні спеціальні підстави для застосування статті 1176 ЦК України.

За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Однак, для настання відповідальності з вказаних підстав, обов`язковою умовою є визнання наведених рішень незаконними та їх подальше скасування, а також визнання дій або бездіяльності таких органів (посадових осіб) протиправними.

Що стосується визначення моральної шкоди, то воно міститься у статті 23 ЦК України та у постанові Пленуму ВСУ від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Під «моральною шкодою» слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Як передбачено абз.2 п.5 цієї постанови, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність дій заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями заподіювана, вина останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт завдання потерпілому моральних чи фізичних страждань, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони завдані; ступінь вини заподіювана; яких моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі чи матеріальні формі він оцінює пов`язані з цим витрати та з чого він при цьому виходить.

У відповідності до п.2 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», відповідно до ст. ст.440,450 ЦК України, шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Окрім цього, жодним рішенням суду незаконність дій прокурора чи його протиправну бездіяльність по не скасуванню постанови слідчого поліції про закриття кримінального провадження не визнано.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювана шкоди та причинний зв`язок між поведінкою та шкодою.

Суд вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами заподіяння йому моральної шкоди внаслідок порушення вимог процесуального закону, а посилання позивача як на обґрунтування завданої моральної шкоди через необхідність звернення його до суду, не можуть бути належною правовою підставою для її відшкодування відповідачами.

Ч.1 ст.23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

В той же час, реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого чи прокурора під час досудового розслідування в межах кримінальних проваджень не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивача.

Чинний КПК України не передбачає оскарження в апеляційному та касаційному порядку ухвали слідчого судді про задоволення скарг заявника (потерпілого). Така ухвала є остаточною не з метою позбавлення слідчого, прокурора права на її перегляд вищою інстанцією та перевірки її законності і обґрунтованості, а задля забезпечення реалізації заявником права на вирішення його заяви про скоєння злочину у відповідності із нормами процесуального закону, яким регулюється вирішення цього питання.

Вказана правова позиція відображена в ухвалах колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 02.11.2017 у справі №751/10092/16-ц, та від 01.11.2017 у справі №464/172/16 -ц, а також у постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №638/1420/16-ц.

Таким чином, у зв`язку із відсутністю незаконних рішень чи бездіяльності у діях відповідача при здійсненні процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0000352, підстави для відшкодування моральної шкоди позивачу відсутні.

Також суд не вбачає підстав і для відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 48 Постанови №10 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини 3 статті 79, статтях 84, 88,89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу, про що зазначено в п.47 цієї постанови, стягуються не лише за участь в судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені.

Фактично позивачу по справі жодною особою правова допомога не надавалась і відповідно вона не може бути відшкодована.

Понесені витрати на папір, ксерокопіювання документів, проїзд до суду не відносяться за змістом та характером в розумінні ст. 22,1166 ЦК України до матеріальних збитків або матеріальної шкоди.

Таким чином, позивачем не надано жодного належного доказу того, що дії відповідачів є неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є їх вина, а відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин по справі, із врахуванням того, що позивач не довів достатніми та допустимими доказами факт заподіяння йому шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між прийняттям постанови про закриття кримінального провадження, бездіяльністю органу прокуратури та настанням шкоди. Сам по собі факт, що прийняте слідчим поліції у порядку КПК України процесуальне рішення про закриття кримінального провадження було скасоване судом, не свідчить про незаконність дій відповідача, оскільки постанова скасована з процесуальних підстав, заподіяння шкоди позивачу, а також і про причинний зв`язок із заподіяною майновою та моральною шкодою. Сама по собі необхідність звернення до суду щодо дій органів досудового розслідування не є належною правовою підставою для відшкодування моральної шкоди, а позивачем не доведено моральних страждань внаслідок бездіяльності відповідачів при розслідуванні кримінального провадження.

Посилання на понесені витрати (придбання квитків для проїзду до місця розгляду справи, копіювання документів тощо) не свідчить про незаконність судового рішення, оскільки заявлено вимогу про відшкодування майнової шкоди, а для цього слід довести протиправність дій відповідачів, що доведено не було.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 28.01.2019 року у справі №686/7576/18.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява є безпідставною, а викладені в ній обставини не знайшли свого підтвердження під час слухання справи.

Керуюючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263 265 ЦПК України, ст. ст. 22, 23, 1166, 1167, 1173, 1174 ЦК України, постановою Пленуму ВСУ від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», постановою №10 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Хмельницькій області, Прокуратури Хмельницької області, Головного управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області про стягнення майнової шкоди в сумі 40042 грн. та моральної шкоди в сумі 100 000 грн. - залишити без задоволення.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 . АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

Відповідач: Головне управління національної поліції в Хмельницькій області, м. Хмельницький, вул. Зарічанська 7. тел. 69 23 09.

Відповідач: Прокуратура Хмельницької області. м. Хмельницький, пров. Військоматський 3.

Відповідач: Головне управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області. м. Хмельницький. вул. Свободи 70. тел. 70 19 00.

Повний текст рішення суду виготовлено 21.06.2019 року.

Суддя