Постанова

Іменем України

25 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 161/17171/16-ц

провадження № 61-31838св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Мартєва С.Ю., Петрова Є.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 квітня 2017 року у складі судді Івасюти Л.В. та рішення Апеляційного суду Волинської області від 21 червня 2017 року у складі суддів: Федонюк С.Ю., Осіпука В.В., Матвійчук Л.В.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту першого розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила суд: стягнути з відповідача завдану дорожньо-транспортною пригодою матеріальну шкоду в розмірі 25907,57 грн., та 10 000 грн. завданої моральної шкоди .

Позов мотивовано тим, що 27 грудня 2013 року відповідач, приблизно о 09 год. 50 хв., керуючи автомобілем, по вул. Рівненській у м. Луцьку, не вибрав безпечну швидкість для руху, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з належним їй автомобілем марки, яким керував її чоловік, що рухався по зустрічній смузі руху, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Факт дорожньо-транспортної пригоди (надалі ДТП) та вина відповідача в ній, внаслідок порушення вимог п.п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, встановлено постановою Луцького міськрайонного суду від 10 січня 2014 року по справі № 161/163/14-п.

У зв`язку з чим просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 квітня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивачки 2000 (дві тисячі) гривень завданої моральної шкоди. В решті позову відмовлено.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , суд виходив з доведеності вимог про заподіяння моральної шкоди враховуючи характер і тривалість страждань яких зазнала позивачка.

Відмовляючи у задоволенні іншої частини вимог, суд виходив з того, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 квітня 2015 року, яке набрало законної сили 27 квітня 2015 року, було частково задоволено позов чоловіка позивачки ОСОБА_3 який керував сімейним автомобілем, що зазнав пошкоджень та вирішено стягнути з публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-авто" 18294 (вісімнадцять тисяч двісті дев`яносто чотири) грн. 12 коп. страхового відшкодування, 445 (чотириста п`ятдесят п`ять) грн. 60 коп. три відсотки річних, 5010 (п`ять тисяч десять) грн. 30 коп. інфляційних нарахувань та 25000 (двадцять п`ять тисяч) пені, а всього 48760 (сорок вісім тисяч сімсот шістдесят) грн. 03 коп.

Короткий зміст рішення апеляційної інстанції

Рішення Апеляційного суду Волинської області від 21 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення суду в частині відмови у позові щодо відшкодування матеріальної шкоди скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивачки 1462 (одна тисяча чотириста шістдесят дві) грн. 28 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В решті рішення суду в даній справі залишено без змін.

Задовольняючи частково апеляційну скаргу ОСОБА_1 , апеляційний суд виходив того, що розмір страхового відшкодування, який визначений до виплати згідно рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 квітня 2015 року, становить 18294,12 грн. Різниця між фактичним розміром заподіяної шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) складає 1462 грн. 28 коп.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить змінити судові рішення суду першої інстанції та рішення суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволені позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди та постановити нове рішення яким стягнути з відповідача 24445 (двадцять чотири тисячі чотириста сорок п`ять) гривень 29 коп.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано з Луцького міськрайонного суду Волинської області вищезазначену цивільну справу № 161/17171/16-ц.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції та апеляційний суд ухвалили судові рішення з порушенням норм матеріального права, так як оскаржувані рішення винесено при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, а також при невідповідності висновків суду обставинам справи. Позивачка вказує, що судами не взяті до уваги її доводи та докази щодо розміру шкоди і розміру сплачених коштів. А саме, довідку ТОВ "Богдан-Авто-Луцьк" №87 від 15 грудня 2016 року в якій зазначено, що ОСОБА_1 немає заборгованості за виконані роботи по ремонту автомобіля. Суд не дав належної оцінки факту виконанню ремонтно-відновлювальних робіт за власні кошти позивачки. Крім того, у матеріалах справи є Висновок експертного авто-товарознавчого дослідження , згідно якого матеріальні збитки ДТП оцінені на суму 25 912,96 гривень.

Короткий зміст заперечень на касаційну скаргу

Заперечень на касаційну скаргу від відповідача до суду не надходило.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 27 грудня 2013 року у м. Луцьку трапилась ДТП, за участю транспортного засобу, за кермом якого перебував ОСОБА_2 та транспортного засобу, за кермом якого перебував ОСОБА_3 .

Пошкоджений ДТП транспортний засіб марки «Hyundai Santa FE», НОМЕР_1 , придбаний в шлюбі між позивачкою та її чоловіком ОСОБА_3 , є об`єктом права спільної сумісної власності.

Постановою Луцького міськрайонного суду по справі №161/163/14-п від 10 січня 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

17 липня 2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ "УСК "Гарант-авто" було укладено договір УБ №0106139 добровільного страхування транспортного засобів та супутних ризиків, за яким було застраховано пошкоджений автомобіль.

Судом встановлено, що ремонтно-відновлювальні роботи автомобіля позивачка здійснювала за власні кошти у ТОВ «Богдан-Авто Луцьк», що підтверджено документально та не заперечувалось сторонами в суді.

Згідно рахунку-фактури №ЛЦ-0000138 від 16 січня 2014 року, розрахунок вартості відновлювального ремонту автомобіля, складає 25907,57 грн., але згідно акту виконаних робіт акту № ЛЦ-0000182 від 29 січня 2014 року, вказано, що до сплати ремонту підлягає сума 19756,40 грн.

13 травня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області про стягнення страхового відшкодування, пені та відшкодування моральної шкоди у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою за участю застрахованого автомобіля, під його керуванням та автомобіля під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 квітня 2015 року, яке набрало законної сили 27 квітня 2015 року, було частково задоволено позов ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія" Гарант-авто" та вирішено: стягнути з публічного акціонерного товариства Українська страхова компанія Гарант-авто в користь ОСОБА_3 18294 (вісімнадцять тисяч двісті девяносто чотири) грн. 12 коп. страхового відшкодування, 445 (чотириста пятдесят пять) грн. 60 коп. три відсотки річних, 5010 (пять тисяч десять) грн. 30 коп. інфляційних нарахувань та 25000 (двадцять пять тисяч) пені, а всього 48760 (сорок вісім тисяч сімсот шістдесят) грн. 03 коп.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до статті 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Частиною 2 ст. 223 ЦПК України передбачено, що після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Так, згідно акту виконаних робіт № ЛЦ-0000182 від 29 січня 2014 року до сплати за відновлювальні-ремонтні роботи підлягає сума 19756,40 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 квітня 2015 року, уже було вирішено: стягнути з публічного акціонерного товариства Українська страхова компанія Гарант-авто в користь ОСОБА_3 18294 (вісімнадцять тисяч двісті дев`яносточотири) грн. 12 коп.

Отже апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що різниця між фактичним розміром заподіяної шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) складає 1462 грн. 28 коп. (19756,40 грн. - 18294 грн. 12 коп.).

Зазначені висновки апеляційного суду відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах Верховного суду України від 23 грудня 2015 року № 6-2587цс15, від 20 січня 2016 року № 6-2808цс15.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Позивачка, заперечуючи проти аргументів відповідача, мала можливість надати будь-які належні та допустимі докази, які спростовують доводи відповідачки щодо предмета спору.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 квітня 2017 року та рішення Апеляційного суду Волинської області від 21 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров