Справа № 737/150/19
Проваждення № 2/737/116/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

10 червня 2019 року смт Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області

cуддяЛібстер А.С.
секретар судового засіданняЮрченко М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу№ 737/150/19
за позовомАКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»
доОСОБА_1
простягнення заборгованості
учасники справи та представники:
позивачне з`явився
відповідачне з`явився

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 28377,76 грн. та судових витрат у розмірі 1921 грн.

Вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 звернулась до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, підписав заяву б/н від 14.05.2010 року, згідно з якою отримала кредит у розмірі 13000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить її підпис у заяві.

Відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо встановлення будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

При укладенні договору сторони керувались ст. 634, 639, 207, 638, 642 ЦК України.

Договором передбачена можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку, у позичальника передбачений обов`язок отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках.

Позивач виконав свої зобов`язання в повному обсязі, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами.

Станом на 17.01.2019 року відповідач має заборгованість у розмірі 28377,76 грн., яка складається, як зазначає позивач, з наступного:

217,19 грн. - тіло кредиту

11846,31 грн. заборгованість за відсоткам за користування кредитом

14486,75 грн. - заборгованість за пенею

500 грн. - штраф фіксована частина

1327,51 грн.- штраф процентна складова

Посилаючись на ст.ст. 509,525,526,527,530,1054,549,610,617,598,599,1050 ЦК України, просить суд стягнути з ОСОБА_1 28377,76 грн. заборгованості за кредитним договором від 14.05.2010 року без номера, а також 1921,00 грн. судового збору.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного листа, в позові наявне клопотання позивача про розгляд справи за відсутності представника позивача. Проти заочного розгляду справи не заперечує.

Заявлені позивачем процесуальні клопотання ґрунтуються на нормах ЦПК України та підлягають задоволенню.

Відповідач належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи у судове засідання не з`явився. Згідно з рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень Шуляк Н.В. особисто отримала судові повістки 11.05.2019 року та 01.06.2019 року, однак в судове засідання жодного разу не з`явилась.

За сукупності наведених обставин судом прийнято ухвалу про заочний розгляд справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: в частині стягнення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом із застосуванням початкової ставки за відсотками, яка складала 30% річних, та фіксованої частини штрафу, в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судом встановлено, що 24.04.2010 року ОСОБА_1 підписав анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПРИВАТБАНКУ, у якій не зазначено розміру кредитного ліміту, відсоткової ставки та типу банківської платіжної картки, платіжну карту отримала 14.05.2010 (а.с.7)

У зазначеній заяві наявний пункт про те, що підписавши 24.0.2010 року заяву відповідач приєдналася до запропонованих ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умов та Правил надання банківських послуг та погодився вважати Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи банку складовими частинами договору.

Згідно з розрахунком заборгованості за договором б/н від 14.05.2010 року, з 26.06.2010 року у ОСОБА_1 виникла непогашена заборгованість за наданим кредитом у розмірі 468,89 грн., яка змінювалась (а.с. 4-7).

Тіло кредиту станом на 17.01.2019 становить 217,19 грн.

Нараховані відсотки - 11846,31 грн.

Сума пені була нарахована в розмірі - 14486,75 грн.

Відповідно до наданих позивачем даних строк дії кредитної картки ОСОБА_1 був до 04/20.

У розрахунку зазначено, що процентна ставка поточна з 14.05.2010 року склала 30%, (прострочена - 30%), з 01.09.2014 року складала 34,80% (прострочена 34,80%), з 01.04.2015 - 43,20 (прострочена - 43,20%) (а.с. 4-7).

У пункті 1.1.3.2.3 Умов і правил надання банківських послуг, які є частиною укладеного між сторонами кредитного договору, зазначено, що банк має право в односторонньому порядку змінювати тарифи, проінформувавши про це клієнта за 7 днів до введення змін.

Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніше як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати таким вимогам:

1) поточне значення індексу повинно періодично, але не рідше одного разу на місяць, публікуватися в засобах масової інформації або оприлюднюватися через інші загальнодоступні регулярні джерела інформації. Кредитний договір повинен містити посилання на джерело інформації про відповідний індекс;

2) індекс повинен ґрунтуватися на об`єктивних індикаторах фінансової сфери, що дозволяють визначити ринкову вартість кредитних ресурсів;

3) значення індексу повинно встановлюватися незалежною установою з визнаною діловою репутацією на ринку фінансових послуг.

У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки.

У матеріалах справи відсутні докази, які б підтвердили, який тип процентної ставки застосовний сторонами у договорі, у тому числі досягнення домовленості про застосування змінюваної процентної ставки, встановленої у відповідності до вимог частин 4-6 ст. 1056-1 ЦК України. Жодного доказу про повідомлення відповідача про зміну процентної ставки (фіксованої або змінюваної) будь-яким способом - направлення виписки, СМС - повідомлення тощо, позивач не надав.

Починаючи з 09 січня 2009 року, тобто з моменту набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку" умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У абзаці 1 пункту 28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз`яснено, що при вирішенні спорів щодо правомірності підвищення процентної ставки згідно зі ст. 1056-1 ЦК України у зв`язку з прийняттям Закону України від 12 грудня 2008 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку", яким передбачено, що встановлений кредитним договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, суди мають виходити з того, що цей закон набрав чинності з 10 січня 2009 року.

У абзаці 3, 4 пункту 28 вказаної Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року судам роз`яснено, що при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог ст. ст. 641-642 ЦК України або в порядку, визначеному ч. 6 ст. 1056-1 ЦК України.

При підвищенні процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Згідно з пунктом 2.1.1.5.4 Умов і правил надання банківських послуг клієнт зобов`язаний при незгоді із змінами правил і/або тарифів, надати банку письмову заяву про розірвання договору і погасити виниклу перед банком заборгованість.

Таким чином, відповідач був позбавлений передбаченої законом гарантії отримати попередження про зміну процентної ставки за 15 днів, а також права не погодитися на зміну умов договору, і, у випадку незгоди із запропонованими змінами, зобов`язаний ініціювати розірвання договору.

Отже, умова договору про право банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, і позивач не довів, що відповідач був повідомлений та погодився на зміну процентної ставки хоча б мовчазною згодою.

Оформлення банком інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, зокрема про реальну процентну ставку та абсолютне значення подорожчання кредиту, за матеріалами даної справи не відповідали Правилам надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженим Постановою Правління НБУ № 168 від 10.05.2007 року, які втратили чинність 10.06.2017 року, однак були чинними станом на 30.07.2010 року.

Встановивши, що зміна відсоткової ставки була проведена банком з порушенням умов договору, суд при розрахунку суми позову в цій частині, яка підлягає задоволенню, виходить з відсоткової ставки, яка існувала на момент укладення договору, становила 30 % річних, та про яку було відомо відповідачу.

Проценти нараховані на розмір простроченого грошового зобов`язання по кредитному договору за своєю природою є неустойкою (ст. 549 ЦК), у зв`язку з чим не підлягають стягненню в заявленому розмірі.

За період з 26.06.2010 року (день виникнення заборгованості) по 17.01.2019 (в межах заявленого позову), з розрахунку 30% річних сума позову в частині стягнення відсотків за користування кредитом, яка підлягає задоволенню, буде становити: 217,19 грн. (тіло кредиту) : 100 х 30(%) : 360 (кількість днів у розрахунковому періоді) х 3127 (кількість днів прострочення) = 565,96 грн.

Висновок суду про часткове задоволення позову в частині стягнення тіла кредиту, частини відсотків за користування кредитом та фіксованої суми штрафу ґрунтується на вимогах ЦК України:

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За положеннями ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за пенею та процентною складовою штрафу суд виходить з наступного:

Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч. 1,2,3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках до суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача одночасно штрафу і пені не ґрунтуються на законі.

Дане положення підтверджується ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31.05.2017 року у справі №756/2999/15-ц, в якій сказано, що відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

При перевірці розміру нарахованої процентної складової штрафу суд дійшов висновку, що вона складається з суми заявлених до стягнення процентів та пені, тобто позивач нарахував неустойку на неустойку (штраф на пеню), що на думку суду є також подвійною відповідальністю та не відповідає засадам розумності та справедливості.

В порушення вимог ст. 549 ЦК України, яка передбачає, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках до суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, позивач нарахував відповідачу пеню у фіксованому розмірі що є порушенням вимог законодавства та є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, в частині стягнення з відповідача тіла кредиту у розмірі 217 (двісті сімнадцять) гривень 19 копійок, заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 565 (п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 96 копійок та штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн.

В іншій частині позовні вимоги не доведені та задоволенню не підлягають.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у мінімальному розмірі для юридичних осіб за подання позовної заяви майнового характеру, що становить 1921,00 грн., який відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 4, 12-13, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 279, 280, 282, 284, 289, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (, рахунок НОМЕР_2 , МФО 305299, юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д) заборгованість за кредитом у розмірі 217 (двісті сімнадцять) гривень 19 копійок, заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 565 (п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 96 копійок та штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» 1921 гривню судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами за результатами апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду через Куликівський районний суд Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складений 18.06.2019.

Суддя А.С. Лібстер