Справа № 2-334/99
номер провадження 2/279/622/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

"21" червня 2019 р.

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Невмержицької О.А, з секретарем Хомутовською М.А., розглянувши в приміщенні суду в м.Коростені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про розподіл майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, при цьому в подальшому зменшила позовні вимоги до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя, в якому зазначила, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, мають двох синів: ОСОБА_4 , 1988 року народження та ОСОБА_3 , 1991 року народження. В 1998 році шлюб було розірвано, у зв`язку з чим виникла необхідність розподілу спільного майна подружжя, а саме квартири АДРЕСА_1. Просить виділити їй 16/100 частин квартири АДРЕСА_1 обалсті, припинивши право власності відповідача на вказану частину квартири, оскільки вона сплатила йому кошти за вказану частину квартири.

Сторони в заявах до суду клопотали про розгляд справи за їх відсутності, позивач позов підтримала, треті особи не заперечили проти задоволення позовних вимог. Відповідач причини неявки не повідомив, відзову на позовну заяву, клопотань чи заперчень не подав.

За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, з постановленням заочного рішення.

Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до настуного.

Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, мають двох синів: ОСОБА_4 , 1988 року народження та ОСОБА_3 , 1991 року народження, які залучені судом в якості третіх осіб.

Відповідно до технічної документації та свідоцтва на право власності на житло, виданого згідно з розпорядженням від 03 серпня 1994 року №241 за підписом керівника органу приватизації Вознюк Т.О. , та зареєстрованого у Коростенському МБТІ у реєстрову книгу за №3811, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної власності громадянам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ..

Як вбачається з розписки, ОСОБА_2 отримав від позивача кошти за належні йому 16/100 часток спірної квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до змісту статей 21,24,41 Конституції України та статей 319,358 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження спільною частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Відповідач у спірній квартирі не проживає, за комунальні послуги не сплачує, ремонтні роботи не здійснює, квартиру не утримує. Сторони у справі членами однієї сім`ї не являються, спільно не проживають та спільного господарства не ведуть. Частка відповідача у спірному нерухомому майні є незначною, та становить лише 16/100 часток вказаної квартири і не може бути виділена в натурі, спільне володіння та користування спірною квартирою також неможливе, відповідач отримав від позивача кошти за належні йому 16/100 часток квартири АДРЕСА_1 , тому припинення права відповідача на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди його правам та інтересам.

При цьому, позивач зареєстрована та постійно проживає в спірній квартирі, іншого житла не має.

Дані обставини відповідачем не оспорено та не спростовано.

Відповідно до ч.1 ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласників та членам його сім`ї.

За змістом зазначеної норми закону припинення права особи на частку у спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених п.1-3 ч.1 ст.365 ЦК України випадку, але в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 02.07.2014 року у справі №6-68 цс14, право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні.

Таким чином, суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги за обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.4,12,81,263-265,280-282 ЦПК України, ст.ст.356,365 ЦК України, ст.ст.21,24,41 Конституції України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Розділити майно між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступним чином - виділити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 16/100 часток квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про право власності НОМЕР_3 від 23.08.1994 року виданого виконкомом Коростенської міської ради згідно розпорядження №241 від 03.08.1994 року та знаходиться по АДРЕСА_1 , припинивши право спільної часткової власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на 16/100 часток квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 16/100 часток квартири АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку позивачем в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення рішення. У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони: Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача: Немировський Валерій Іванович , місце знаходження: АДРЕСА_11 , свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Серія ЖТ №000769 від 24.03.2016 року.

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_10 .

Третя особа: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_5 .

Суддя: Невмержицька О.А.