Постанова

Іменем України

19 червня 2019 року

м. Київ

справа № 638/16516/17-ц

провадження № 61-4118св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Воробйової І. А., Кривцової Г. В., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова, Державна казначейська служба України, Пенсійний фонд України,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2018 року у складі судді Цвірюка Д. В. та постанову Харківського апеляційного суду від 15 січня 2019 року у складі колегії суддів: Піддубного Р. М., Котелевець А. В., Тичкової О. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (далі - Шевченківське об`єднане УПФУ м. Харкова), Державної казначейської служби України (далі - ДКС України), Пенсійного фонду України (далі - ПФУ) про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади.

Позовна заява мотивована тим, що з липня 2008 року вона перебуває на обліку у Шевченківському об`єднаному УПФУ м. Харкова. При призначенні пенсії вперше у 2008 році нею до управління було надано довідку № 111 про заробіток для обчислення пенсії державним службовцям. У 2017 році їй стало відомо, що органами ПФУ при призначенні пенсії державним службовцям та службовцям органів місцевого самоврядування при підрахунку середнього заробітку враховуються не всі складові заробітної плати.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалами Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2017 року та від 26 вересня 2017 року, дії Шевченківського об`єднаного УПФУ м. Харкова щодо відмови їй у перерахунку пенсії визнано протиправними, зобов`язано управління провести перерахунок пенсії державного службовця з 16 серпня 2016 року, включивши до складу заробітної плати надбавку до посадового окладу 50 %, матеріальні допомоги для вирішення соціально-побутових питань та на оздоровлення із збереженням відсотку нарахування пенсії на момент виходу на пенсію (83 %) та виплатити різницю пенсії після перерахунку за вказаний період.

Зазначала, що з вини органів ПФУ їй щомісяця недоплачувалась пенсія у розмірі 784,86 грн, чим завдано збитків, які полягають у нарахуванні щомісячної пенсії у розмірі, меншому за той, на який вона мала право.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 ,уточнивши позовні вимоги у квітні 2018 року, просила суд на підставі статей 1166, 1173 ЦК України стягнути з держави Україна в особі ДКС України за рахунок коштів Державного бюджету України на відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, завданих ПФУ та його територіальним органом - Шевченківським об`єднаним УПФУ м. Харкова, що полягає у ненарахуванні та неотриманні різниці пенсії державного службовця за період з серпня 2008 року до серпня 2016 року з урахуванням індексу інфляції у сумі 228 381,99 грн шляхом списання ДКС України коштів з Єдиного казначейського рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Судові витрати компенсовано за рахунок держави.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що позивач при розрахунку розміру упущеної вигоди виходила із вірогідності таких збитків, які ймовірно могли бути завдані діями відповідача, які вона вважає неправомірними. Проте доказів реальної можливості отримувати вказаний дохід позивачем не надано, що вказує на наявність лише теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу та не може бути підставою для його стягнення.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Харківського апеляційного суду від 15 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2018 року без змін.

Апеляційний суд, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, погодився з висновком районногосуду, зазначивши також, що питання правомірності дій чи бездіяльності органів ПФУ щодо розміру та виплати пенсії позивачу у період з липня 2008 року до 16 серпня 2016 року постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2017 року не вирішувалось, жодних інших доказів на підтвердження позовних вимог в цій частині ОСОБА_1 не надано і у матеріалах справи такі відсутні. Зазначеним вище судовим рішенням визнано неправомірними дії УПФУ в Шевченківському районі м. Харкова щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У лютому 2019 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 06 березня 2019 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 638/16516/17-ц з Дзержинського районного суду м. Харкова.

У березні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 08 травня 2019 року узадоволені клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи за її участю відмовлено.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об`єднаного УПФУ м. Харкова, ДКС України, ПФУ про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що Шевченківське об`єднане управління ПФУ м. Харкова, отримавши у 2008 році при призначенні пенсії надану нею згідно із Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» довідку № 111 про заробіток для обчислення пенсії державним службовцям за період з липня 2006 року до червня 2008 року, у якій були відображені всі складові заробітної плати, з яких сплачені внески на обов`язкове пенсійне страхування, не врахувало їх і вона змушена була звернутися до суду щодо захисту своїх порушених прав.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2017 року у справі № 638/2521/17 за позовом ОСОБА_1 дії УПФУ у Шевченківському районі м. Харкова щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 визнані протиправними.

Крім того, ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2017 року у справі № 638/2521/17 за апеляційною скаргою органу ПФУ встановлено, що останній при прийнятті оскаржуваного рішення діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з чим погодився суд апеляційної інстанції.

Протиправна діяльність ПФУ, яка полягає в ігноруванні вимог статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та якою керуються у своїй діяльності районні УПФ, призвела до того, що вона понесла збитки, тобто доходи, які вона недоотримала внаслідок порушення її цивільного права. Цей факт знайшов своє підтвердження у постанові Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2017 року у справі № 638/2521/17. Фактично у зв`язку з протиправними діями ПФУ вона втратила частину пенсії.

Також заявник вважає, що суду необхідно звернути увагу на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19 червня 2018 року у справі № 646/6250/17, у якій зроблений такий правовий висновок: «З огляду на позицію Конституційного Суду України, що міститься у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» і у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, а також на підставі аналізу положення частини першої статті 99 КАС України в системному зв`язку з положениям частини другої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» колегія суддів дійшла до висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом».

Також Дзержинський районний суд м. Харкова та Харківський апеляційний суд взагалі не навели мотивів незастосування положеннь Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, на які вона посилалася у позові, чим порушили положення частини четвертої статті 265, статті 382 ЦПК України.

Крім того, суди не навели мотивів неврахування правового висновку Верховного Суду України, викладеного у рішенні від 18 травня 2016 року у справі № 6-237цс16.

Доводи осіб, які подали відзиви на касаційну скаргу

У квітні 2019 року ПФУ та Шевченківське об`єднане УПФУ м. Харковаподали до Верховного Суду відзиви на касаційну скаргу, в яких зазначено, що оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими, суди правильно застосували норми матеріального та процесуального права відповідно до встановлених фактичних обставин справи, дали належну правову оцінку доказам, наданим сторонами.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

З липня 2008 року ОСОБА_1 перебуває на обліку у Шевченківському об`єднаному УПФУ м. Харкова. При призначенні пенсії вперше у 2008 році нею до управління було надано довідку № 111 про заробіток для обчислення пенсії державним службовцям. У 2017 році їй стало відомо, що органами ПФУ при призначенні пенсії державним службовцям та службовцям органів місцевого самоврядування при підрахунку середнього заробітку враховуються не всі складові заробітної плати.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалами Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2017 року та від 26 вересня 2017 року,адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано дії УПФУ в Шевченківському районі м. Харкова щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Департаменту економіки та комунального Харківської міської ради від 02 вересня 2016 року № 258 протиправними; зобов`язано УПФУ в Шевченківському районі м. Харкова провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії державного службовця з 16 серпня 2016 року, включивши до складу заробітної плати суми матеріальної допомоги на оздоровлення, суми матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати та надбавки до посадового окладу 50 % згідно з рішенням ІІ сесії ХХІІ скликання Харківської міської ради від 19 жовтня 1994 року, всього на суму 23 098,06 грн відповідно до довідки від 02 вересня 2016 року № 258, яку видано Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради із збереженням відсотку нарахування пенсії на момент виходу на пенсію (83 %) та виплатити ОСОБА_1 різницю пенсії після перерахунку за вищевказаний період. В іншій частині адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону постанова апеляційного суду не відповідає.

У статті 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

У частині першій статті 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

ОСОБА_1 пред`явлено позов про стягнення упущеної вигоди, у тому числі на підставі положень статті 1173 ЦК України, яка передбачає, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно з частиною другою статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , не перевірив належним чином доводів останньої про те, що органами ПФУ при призначенні їй пенсії та підрахунку середнього заробітку не було враховано всі складові заробітної плати, чим спричинено призначення пенсії в меншому розмірі, ніж та яка підлягає виплаті, тобто спричинив збитки (неотримані доходи).

При цьому апеляційний суд не надав належної правової оцінки доводам ОСОБА_1 про заподіяння їй зазначених збитків, які вона обґрунтовувала з посиланням на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалами Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2017 року та від 26 вересня 2017 року, якою було частково задоволено її адміністративний позов, а саме: визнано дії УПФУ в Шевченківському районі м. Харкова щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради від 02 вересня 2016 року № 258 протиправними; зобов`язано УПФУ в Шевченківському районі м. Харкова провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії державного службовця з 16 серпня 2016 року, включивши до складу заробітної плати суми матеріальної допомоги на оздоровлення, суми матеріальної допомоги на вирішення соціально - побутових питань, індексації заробітної плати та надбавки до посадового окладу 50 % згідно з рішенням ІІ сесії ХХІІ скликання Харківської міської ради від 19 жовтня 1994 року, всього на суму 23 098,06 грн відповідно до довідки від 02 вересня 2016 року № 258, яку видано Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради із збереженням відсотку нарахування пенсії на момент виходу на пенсію (83 %), а саме такий був встановлений при призначенні їй пенсії, згідно з частиною другою статті 37 Закону України «Про державну службу», у редакції, діючій на час призначення пенсії, та виплатити ОСОБА_1 різницю пенсії після перерахунку за вищевказаний період.

Обставини, встановлені у зазначеному судовому рішенні адміністративного суду, що набрало законної сили, ОСОБА_1 вважала такими, що доводять вину роботодавця у заподіяних їй збитках і є приюдиційними для цієї справи (частина четверта статті 82 ЦПК України).

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 у частині скасування рішення УПФУ в Шевченківському районі м. Харкова від 13 січня 2017 року № 1938-02/16 та зобов`язання УПФУ в Шевченківському районі м. Харкова розрахувати пенсію за період з липня 2008 року (з моменту виходу на пенсію) по 16 серпня 2016 року та установити розмір пенсії державного службовця з використанням нової довідки про складові заробітної плати від 02 вересня 2016 року № 258 залишено без розгляду у зв`язку з пропуском встановленого законом строку звернення до адміністративного суду. Тобто адміністративний суд, враховуючи дату звернення позивача до суду, шестимісячний строк на звернення до суду з позовом за правилами КАС України та період, за який ОСОБА_1 просила суд захистити її права, суд дійшов висновку, що права позивача підлягають захисту з 16 серпня 2016 року.

Проте у цивільній справі відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Таким чином, у порушення статей 89, 263-264, 382 ЦПК України апеляційний суд: у достатньому обсязі не визначився з характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню, не надав належної правової оцінки доводам і доказам сторін, тому дійшов передчасного висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За таких обставин судове рішення апеляційного суду не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України та ухвалено з порушенням норм процесуального права, що в силу пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палатиКасаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного суду від 15 січня 2019 року скасувати, справу передатина новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Г. В. Кривцова

Є. В. Синельников

Ю. В. Черняк