ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5713/19 Справа № 214/492/19 Суддя у 1-й інстанції - Гринь Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони:

заявник: ОСОБА_1

боржник: ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 березня 2019 року, яка постановлена суддею Гринь Н.Г. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, -

В С Т А Н О В И В:

В січні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 березня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі судового наказу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначену ухвалу та направити справу для продовження її розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Вказує, що суд першої інстанції порушив вимоги ЦПК, так як нею було вказане фактичне місце проживання боржника.

Також вважає, що застосування судом першої інстанції положень ч. 9 ст. 165 ЦПК України є помилковим.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 в січні 2019 року звернулась з заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно (а.с. 1-2).

В заяві про видачу судового наказу місце проживання боржника зазначене: АДРЕСА_1 (а.с.1).

Згідно відповіді Відділу з реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 значився зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 та знятий з обліку 21.06.2016 року. На даний час зареєстрованим не значиться (а.с. 12).

Суд першої інстанції, відмовляючи у видачі судового наказу виходив з того, що з поданих ОСОБА_1 матеріалів неможливо встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання боржника ОСОБА_2 , що є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Статтею 163 ЦК України передбачено вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до ч. 5 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

23 січня 2019 року та 04 березня 2019 року судом першої інстанції до Відділу адресно - довідкової роботи управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ГУ ДМС України в Дніпропетровській області та Відділу з реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради були направлені запити з метою отримання інформації відповідно до ч. 6 ст.187 ЦПК України (а.с. 10-11).

З інформації, наданої Відділом з реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 значився зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 та знятий з обліку 21.06.2016 року. На даний час зареєстрованим не значиться (а.с. 12).

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у видачі судового наказу у зв`язку з відсутністю інформації щодо місця проживання (перебування) боржника ОСОБА_2

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції порушив що суд першої інстанції порушив вимоги ЦПК, так як нею було вказане фактичне місце проживання боржника, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ч. 9 ст. 165 ЦПК України у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції перевіривши належним чином відомості щодо місцезнаходження боржника, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника отримана інформація не дає можливості, а тому правильно відмовив у видачі судового наказу за вимогою про стягнення аліментів, що узгоджується з положеннями частини 9 ст.165 ЦПК України, у зв`язку з чим колегія судів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що застосування судом першої інстанції положень ч. 9 ст. 165 ЦПК України є помилковим.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що за положеннями ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Тобто, в даному випадку стягувач, встановивши інформацію про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника, не позбавлена можливості звернутись до суду з повторною заявою про видачу судового наказу або з позовною заявою в порядку спрощеного позовного провадження.

За таких обставин колегія суддів вважає, що, відмовляючи у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 суд першої інстанції діяв відповідно до вимог ст. 165 ч. 9 ЦПК України, а тому ухвала суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 19 червня 2019 року.

Головуючий:

Судді: