Постанова

Іменем України

05 червня 2019 року

м. Київ

справа № 709/1684/16-ц

провадження № 61-21125св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Крата В. І. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Силікат-1»,

відповідачі: ОСОБА_1 , товариство з обмеженою відповідальністю «Зелена Нива 2013»,

третя особа - державний реєстратор Чорнобаївської районної державної адміністрації,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Зелена Нива 2013» на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 14 грудня 2016 року у складі судді: Левченка В. В. та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 09 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Вініченка Б. Б., Храпка В. Д., Новікова О. М.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року ТОВ «Силікат-1» звернулося із позовом до ОСОБА_1 , ТОВ «Зелена Нива 2013», третя особа - державний реєстратор Чорнобаївської РДА, про визнання договору оренди землі недійсним, скасування державної реєстрації права оренди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 11 березня 2004 року між ТОВ «Силікат-1» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки розміром 2,6108 га, строком на 10 років, який зареєстрований у Чорнобаївському РВ Черкаської філії центру ДЗК у 2005 році.

По закінченню строку дії цього договору позивач реалізував переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк, передбаченим абзацом 7 пункту 2.3 договору та частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», та 20 листопада 2012 року уклав з відповідачем угоду про внесення змін до чинного договору оренди землі.

Однак 09 червня 2013 року відповідач уклала з ТОВ «Зелена Нива 2013» договір оренди належної їй земельної ділянки, яка перебувала в оренді ТОВ «Силікат-1».

Позивач вважав, що оспорюваний договір оренди землі є недійсним, а дії ОСОБА_1 порушують переважне право позивача на укладення договору оренди землі на новий строк, оскільки договір оренди землі від 09 червня 2013 року укладено до закінчення строку дії попереднього договору оренди землі. Спірна земельна ділянка на той момент знаходилася в користуванні позивача. Одна й та сама земельна ділянка не може бути об`єктом оренди двох договорів оренди землі, укладених з різними орендарями та не може бути передана в користування без припинення права попереднього користувача (орендаря).

04 березня 2014 року РС Чорнобаївського РУЮ Черкаської області на підставі договору оренди землі від 09 червня 2013 року прийнято рішення про державну реєстрацію права оренди на спірну земельну ділянку за ТОВ «Зелена Нива 2013».

ТОВ «Силікат-1», з урахуванням уточнених позовних вимог, просило:

визнати недійсним договір оренди землі, укладений 09 червня 2013 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Зелена Нива 2013»;

скасувати рішення державного реєстратора РС Чорнобаївського РУЮ Черкаської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ТОВ «Зелена Нива 2013».

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 14 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 09 лютого 2017 року, позовні вимоги ТОВ «Силікат-1» задоволено. Визнано недійсним договір оренди землі кадастровий номер НОМЕР_1 , укладений 09 червня 2013 року між ТОВ «Зелена Нива 2013» та ОСОБА_1 . Скасовано рішення державного реєстратора РС Чорнобаївського РУЮ Черкаської області від 04 березня 2014 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ТОВ «Зелена Нива 2013», прийняте про реєстрацію права оренди земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення судів першої та апеляційної інстанції мотивовані тим, що договір між ОСОБА_1 та ТОВ «Зелена Нива 2013» укладено не лише до закінчення дії договору оренди землі між ОСОБА_1 та ТОВ «Силікат-1», а й після підписання сторонами угоди про внесення змін до чинного договору оренди землі 20 листопада 2012 року, яка передбачала продовження ТОВ «Силікат-1» користування на правах оренди земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди землі на новий термін. Тому одна й та ж сама ділянка не може бути об`єктом оренди двох договорів оренди землі, укладених з різними орендарями.

Аргументи учасників справи

У березні 2017 року ТОВ «Зелена Нива 2013» звернулося із касаційною скаргою на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 14 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 09 лютого 2017 року, в якій просить скасувати оскаржені рішення і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що строк дії договору оренди землі між ТОВ «Силікат-1» та ОСОБА_1 закінчився 31 грудня 2013 року. 20 листопада 2012 року між ТОВ «Силікат-1» та ОСОБА_1 укладено угоду про внесення змін до діючого договору оренди землі, проте позивачем не внесені зміни у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно щодо строку дії речового права, як вимагає підпункт 3 пункту 22 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, тому строк дії договору оренди землі між ТОВ «Силікат-1» та ОСОБА_1 закінчився 31 грудня 2013 року. Таким чином, орендар не скористався своїм переважним правом в установлений статтею 33 Закону України «Про оренду землі» строк укласти договір на новий строк.

У травні 2017 року ТОВ «Силікат-1» через представника Цинду Л. Г. надало заперечення на касаційну скаргу, в яких просить відхилити касаційну скаргу, а оскаржені рішення залишити без змін, посилаючись на те, що касаційна скарга є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню, оскільки не спростовує висновків судів першої й апеляційної інстанцій, а фактично зводиться до переоцінки доказів, яким суди надали належну оцінку.

У травні 2017 року ОСОБА_1 надало заперечення на касаційну скаргу, в яких просить відхилити касаційну скаргу. Заперечення мотивовані обґрунтованістю висновків судів першої та апеляційної інстанції.

Короткий зміст ухвал суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 березня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Рух справи

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,6108 га., розташованої в адміністративно-територіальних межах Чорнобаївської селищної ради Черкаської області, кадастровий номер НОМЕР_1 .

11 березня 2004 року між ТОВ «Силікат-1» та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі, згідно якого ОСОБА_1 передала в оренду позивачу належну їй земельну ділянку площею 2,6108 га строком на 10 років. Цей договір пройшов державну реєстрацію у встановленому законодавством порядку. Відповідно до акту приймання-передачі від 27 листопада 2004 року відповідач ОСОБА_1 передала, а позивач ТОВ «Силікат-1» прийняв в оренду земельну ділянку.

По закінченню строку дії цього договору позивач скористався переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, передбаченим абзацом 7 пункту 2.3 договору та частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», та 20 листопада 2012 року уклав з відповідачем угоду про внесення змін до договору оренди землі.

У період дії вказаного договору оренди землі з ТОВ «Силікат-1», а саме 09 червня 2013 року, відповідач ОСОБА_1 уклала договір оренди цієї ж земельної ділянки з іншою юридичною особою, а саме з ТОВ «Зелена Нива 2013», який був зареєстрований 04 березня 2014 року державним реєстратором РС Чорнобаївського РУЮ Черкаської області, що підтверджується відомостями, які містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц зроблено висновок про те, що «реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків. Для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно частинами 2-5 цього закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення. Для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди. Переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 лютого 2019 року у справі № 734/336/17 (провадження № 61-29962св18) зроблено висновок, що «одна і та ж сама земельна ділянка не може одночасно бути об`єктом оренди за двома різними договорами, укладеними із різними орендарями, суд касаційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та захист прав позивача в обраний ним спосіб, зважаючи, що відповідачі допустили недобросовісну поведінку стосовно позивача - попереднього орендаря, порушивши його переважне право на укладення договорів оренди на новий строк».

Згідно абзацу 1 частини першої статті 60 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених рішень) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Тому суди зробили правильний висновок, що 20 листопада 2012 року ТОВ «Силікат-1», реалізуючи переважне правом на укладання договору оренди землі на новий строк, уклало з ОСОБА_1 . угоду про внесення змін до діючого договору оренди землі, згідно з якою строк дії договору оренди земельної ділянки від 11 березня 2004 року продовжено на 10 років. Одна й та ж сама земельна ділянка не може бути об`єктом оренди двох договорів, укладених з різними орендарями, а тому суди зробили обґрунтований висновок про наявність підстав для визнання оспорюваного договору оренди землі, укладеного 09 червня 2013 року між ТОВ «Зелена Нива 2013» та ОСОБА_1 , недійсним на підставі частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України, оскільки він укладений у період дії попереднього договору.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення ухвалено без додержанням норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржені рішення без змін, а тому судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Зелена Нива 2013» залишити без задоволення.

Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 14 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 09 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. І. Крат