Справа № 313/1038/19
Провадження № 2/313/442/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2019 р. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Нагорного А.О., при секретарі судового засідання Кравцовій О.В., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Новоуспенівської сільської ради Веселівського району Запорізької області, про визнання права на земельну частку(пай) в порядку спадкування за законом,

ВCТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, у якому просить суд визнати за ним в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) розміром 6,55 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Запорізької сільської ради Веселівського району Запорізької області, землі розпайованого КСП «Зоря».

Позивач про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, у судове засідання не з`явився. До суду звернувся з письмовою заявою його представник адвокат Нестеренко В.В. у якій просить розглянути справу без його участі та позивача, позовні вимоги підтримує повністю.судові витрати залишити за позивачем.

Голова Новоуспенівської сільської ради Сенник І.Б., у судове засідання не з`явився, але звернувся в суд з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнають у повному обсязі та не заперечують проти задоволення.

Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, тому можливо розглянути справу по суті у відсутності сторін по наявним у справі доказам, відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 81 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують права та обов`язки.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 вказаної правової норми цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (ч. 1 ст. 12, ч.ч. 1, 2, 3 ст. 13 ЦК України).

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Запоріжжя, Веселівського району Запорізької області, померла ОСОБА_2 , про що видано свідоцтво про смерть від 22.09.1998 року серії НОМЕР_1 , актовий запис № 09, яка є бабусею позивача.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР), утому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Положення п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст. ст. 529 531 ЦК УРСР.

У відповідності до положень ст. 525 ЦК УРСР в день смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на все майно та права, які їй належали.

До спадкової маси увійшло право на земельну часку (пай) загальним розміром 6,55 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Запорізької сільської ради Веселівського району Запорізької області, землі розпайованого КСП «Зоря». Наявність вказаного права спадкодавцю підтверджується сертифікатом на земельну частку (пай) від 24.12.1996 року серії ЗП № 0161471.

До самої смерті спадкодавець заповіт не складала, окрім його батька ОСОБА_3 , який був живий на момент відкриття спадщини наявні ще спадкоємці першої черги за законом, а саме його сестра ОСОБА_4 та брати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Вказані спадкоємці спадщину у визначений строк не прийняли, у володіння спадковим майном не вступали. Тому, відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, батько позивача ОСОБА_5 був єдиним спадкоємцем першої черги за законом.

Після смерті ОСОБА_2 матері батька позивача, залишилося право на земельну часку (пай) загальним розміром 6,55 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Запорізької сільської ради Веселівського району Запорізької області, землі розпайованого КСП «Зоря», в управління якою позивач та його батько і вступили (довідка від 09.08.2019 року № 32). Земельна ділянка на момент відкриття спадщини фактично вже була передана, але документи належним чином не оформлені, не зважаючи на це позивач та його батько продовжували ділянкою користуватися до 2013 року. На теперішній час позивач продовжує використовувати ділянку самостійно.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, батько фактично вступив у володіння спадковим майном та є таким, що прийняв спадщину, але не оформив права на неї у встановленому порядку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Запоріжжя, Веселівського району Запорізької області, батько позивача ОСОБА_3 помер, про що видано свідоцтво про смерть від 23.10.2013 року серії НОМЕР_2 , актовий запис № 09.

Родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 17.11.1958 року.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

До спадкової маси увійшли: земельна ділянка (пай) сільськогосподарського призначення, загальною площею 6,1000 га, розташована на території Запорізької сільської ради Веселівського району Запорізької області; право на земельну часку (пай) загальним розміром 6,5500 га, який розташований на території Запорізької сільської ради Веселівського району Запорізької області, землі розпайованого КСП «Зоря»; житловий будинок АДРЕСА_1 .

З метою оформлення прав на спадщину, у серпні 2019 року позивач звернувся до державного нотаріуса Веселівської районної державної нотаріальної контори Дзябко М. І., але на право на земельну часку (пай) в усному порядку йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме в оформленні свідоцтва про право на спадщину та роз`яснено необхідність звернення до суду. Підставою для відмови стала відсутність підтвердження факту проживання батьком позивача однією сім`єю разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 .

Пунктом 124 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31.10.75 року № 45/5 (діяла на час відкриття спадщини), було визначено, які документи підтверджують вступ в управління чи володіння спадковим майном.

З аналізу наведених норм слід дійти висновку, що звернення до суду з позовною вимогою про встановлення юридичного факту постійного спільного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини є безперспективним. Законодавством, що діяло на час відкриття спадщини, не передбачено спосіб захисту спадкових прав шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та це не створює для позивача ніяких юридичних наслідків (ухвала ВССУ від 12.07.2012 № 212/8253/15-ц).

За таких обставин спадкоємець не може набути право власності на майно в порядку спадкування через органи нотаріату, тому це право підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання.

Відповідно до ст. 15 ЦК, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в судовому порядку у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Визнання права судом відповідно до ст. 16 ЦК України є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно із нормами ч. 5 ст. 1268 та ч. 3 ст. 1296 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Відповідач позов визнав, що підтверджується його письмовою заявою, яка долучена до справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Питання із судовими витратами вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а також з врахуванням думки позивача, який просить судові витрати залишити за ним.

На підставі викладеного, ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст.ст. 6, 525, 529, 548, 549 ЦК УРСР, керуючись п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р., а також ст.ст. 1-13, 81, 89, 141, 200, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) розміром 6,55 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Запорізької сільської ради Веселівського району Запорізької області, землі розпайованого КСП «Зоря».

Судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасована, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 27.11.2019 р.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області А.О. Нагорний

19.11.2019