Справа № 409/812/18
Провадження № 22-ц/810/297/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Назарової М.В.,

суддів Коновалової В.А., Луганської В.М.,

за участю секретаря Сінько А.І.,

учасники справи: позивач - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку в порядку спрощеного провадження,

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк»

на заочне рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 18 лютого 2019 року, ухваленого Білокуракинським районним судом у складі: судді Максименко О.Ю. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії №512 від 04.05.2011 року,

в с т а н о в и в:

У квітні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (далі - Банк) звернулося із вказаним позовом до суду, який мотивувало тим, що між позивачем та ОСОБА_1 (далі Відповідач -1, Позичальник) був укладений договір відновлювальної кредитної лінії № 512 від 04 травня 2011 року, відповідно до умов якого банк був зобов`язаний надати грошові кошти в розмірі 100 000,00 грн., а позичальник - повернути вказану суму та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 20 % річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та у строки, визначені договором. Кредит надавався на споживчі цілі окремими частинами за відновлювальною кредитною лінією у період до 04.05.2013 року. На дату закінчення вказаного періоду визначається сума фактичної заборгованості за кредитом, яка підлягає погашенню щомісячно рівними частинами до останнього робочого дня кожного звітного місяця, починаючи з травня 2013 року. Остаточним терміном повернення кредиту є 04.12.2019 року.

Згідно кредитного договору позичальник зобов`язався належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання за кредитним договором: повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по цьому договору, сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені цим договором.

З метою забезпечення виконання зобов`язань відповідачем ОСОБА_1 , 04.05.2011 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 (далі - Відповідач-2, Поручитель) був укладений договір поруки № 1. За вказаним договором поруки поручитель зобов`язався у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу).

Відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконала, тому станом на 12.04.2018 року за зазначеним договором утворилася заборгованість у розмірі 186260,69 грн., яка складається з: 82050,34 грн. - борг за кредитом; 61017,98 грн. - відсотки за користування кредитом за період з 01.08.2014 року по 11.04.2018 року; 36756,66 грн. - інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом та процентами з серпня 2014 року по лютий 2018 року; 6435,71 грн. - три проценти річних за прострочення боргу за кредитом та процентами за період з 01.08.2014 року по 11.04.2018 року,

У зв`язку з порушенням позичальником кредитного договору в частині своєчасної сплати основної суму кредиту та процентів за користування кредитом направлено вимогу про повернення кредиту та з попередженнями про захист прав та інтересів позивача в судовому порядку: Відповідачу-1 - лист-вимога від 10.01.2018 року №110.20-13/147/2294/2018-12/вих про дострокове повернення кредиту за договором кредитної лінії № 512 від 04.05.2011 року, Відповідачу-2 - лист-вимога про усунення порушень від 10.01.2018 року №110.20-13/148/2295/2018-12/вих, які було направлено відповідачам поштою.

Керуючись ч. 2 ст. 1050 ЦК України та умовами кредитного договору (п. 2.2.2) у зв`язку із порушенням Позичальником Кредитного договору в частині своєчасної сплати чергової частини позики, позивач вимагає дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому, шляхом стягнення з обох відповідачів як солідарних боржників вказаної суми заборгованості 186260,69 грн. та судових витрат у сумі 2793,91 грн.

Заочним рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 18 лютого 2019 рокупозовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 512 від 04.05.2011 року станом на 12.04.2018 року у розмірі 181709,41 грн., яка складається з: 82050,34 грн. - борг за кредитом; 56477,10 грн. - відсотки за користування кредитом за період з 01.08.2014 р. по 10.01.2018 р.; 36756,66 грн. - інфляційні витрати за прострочення боргу за кредитом та процентами з серпня 2014 р. по лютий 2018 р.; 6425,31 грн. - три проценти річних за прострочення боргу за кредитом та процентами за період з 01.08.2014 р. по 11.04.2018 р., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2725,63 грн., а всього 184435, 24 грн.

Відмовлено в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відновлювальної кредитної лінії № 512 від 04.05.2011 року за відсотками за користування кредитом за період з 10.01.2018 року по 12.04.2018 року в розмірі 4540,88 грн. та трьох процентів річних за прострочення боргу за процентами за період з 10.01.2018 року по 11.04.2018 року в сумі 10,40 грн.

У задоволенні позовних вимог ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 512 від 04.05.2011 року відмовлено в повному обсязі за необґрунтованістю.

Не погодившись з вказаним рішенням суду в частині відмови у задоволенні позову до позичальника ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом за період з 10.01.2018 року по 12.04.2018 року в розмірі 4550,88 грн. та 3 % річних за прострочення боргу за процентами за період з 10.01.2018 року по 11.04.2018 року в розмірі 10,40 грн., Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк»звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій вважає оскаржуване рішення постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права та з неповним з`ясуванням обставин по справі, оскільки відповідно до п. 2.2.2 Кредитного договору сторони передбачили виконання вимоги банку щодо дострокового повернення кредиту протягом 30 календарних днів з дати одержання такої вимоги від Банку, і оскільки відповідачами вимога Банку не отримана і досудове врегулювання не відбулося, то Банк скористався своїм правом вибору способу захисту та звернувся до суду із позовом, що узгоджується із правовим висновком про застосування відповідних норм права у Постанові Верховного Суду від 13.03.2018 року у справі № 185/10319/15-ц.

Тому просить скасувати рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за процентами за користування кредитом за період з 10.01.2018 року по 12.04.2018 року в розмірі 4540,88 грн. та 3 % річних за прострочення боргу за процентами за період з 10.01.2018 року по 11.04.2018 року в сумі 10,40 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» задовольнити в повному обсязі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.04.2019 року визначено головуючим суддею (суддею-доповідачем) Коротенка Є.В. склад колегії суддів - Коновалової В.А., Луганської В.М.

Апеляційне провадження по справі було відкрито 10 квітня 2019 року, ухвалою суду від 24 квітня 2019 року справу призначено до апеляційного розгляду на 08 травня 2019 року об 11-30.

Згідно розпорядження т.в.о. керівника апарату Савчука О.І. від 10 травня 2019 року здійснено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку з призначенням на посаду судді Верховного Суду у Касаційний цивільний суд ОСОБА_3 , згідно з Указом Президента України «Про призначення суддів Верховного Суду» від 07 травня 2019 року № 195/2019.

Справу передано до канцелярії суду для повторного розподілу судової справи між суддями.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 10.05.2019 року вилучено суддю Коротенка Є.В. у зв`язку із закінченням терміну повноважень, новий головуючий суддя (суддя-доповідач) Назарова М.В., у складі колегії: - Коновалової В.А., Луганської В.М. Справу призначено до розгляду на 30 травня 2019 року о 12.30. У судовому засіданні 30 травня 2019 року оголошено перерву на 14-ту 10 червня 2019 року.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

В судовому засіданні представник Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» Гребенар О.В. підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у визначеному законом порядку, який передбачено ст. 1-1 закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції».

Наведене відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці першому пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» та частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У третьому абзаці пункту 15 названої постанови Пленуму зазначено, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Предметом апеляційного перегляду справи є рішення суду в частині відмови у задоволенні позову Банку про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за процентами за користування кредитом за період з 10.01.2018 року по 12.04.2018 року в розмірі 4540,88 грн. та 3 % річних за прострочення боргу за процентами за період з 10.01.2018 року по 11.04.2018 року в сумі 10,40 грн.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того, згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено та ніким не оспорюється, що між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір відновлювальної кредитної лінії №512 від 04.05.2011 року (далі - Договір, Кредитний Договір).

Згідно з п.1.1-1.2, 1.5 Договору Банк зобов`язався надати Позичальнику на умовах договору грошові кошти в сумі 100000,00 грн., а позичальник зобов`язався прийняти належним чином, використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 20 % річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором; кредит надавався на споживчі цілі, окремими частинами (траншами) за відновлювальною кредитною лінією, у період до 04.05.2013 року; на дату закінчення вказаного періоду визначається сума фактичної заборгованості за кредитом, яка підлягає поверненню щомісячно рівними частинами до останнього робочого дня кожного звітного місяця, починаючи з травня 2013 року , остаточним терміном повернення кредиту є 04.12.2019 року; позичальник зобов`язаний сплачувати плату (проценти) в порядку, розмірах та строки, визначені в договору; проценти нараховуються Банком щомісячно за методом факт-факт на фактичний залишок заборгованості за Кредитом, починаючи з дати видачі Кредиту до моменту закінчення терміну, на який надано Кредит; нараховані проценти повинні бути сплачені Позичальником щомісячно не пізніше останнього робочого дня кожного звітного місяця при нарахуванні процентів за користування кредитом поточного місяця після видачі першого траншу (а.с. 9).

Згідно Додаткової угоди № 1 від 04.05.2013 року до договору відновлювальної кредитної лінії № 512 від 04.05.2011 року у зв`язку із закінченням строку дії кредитної лінії, кредит підлягає погашенню щомісячно рівними частинами по 1282,05 грн. до останнього робочого дня кожного звітного місяця, починаючи з червня 2013 року (а.с. 10).

Відповідно до ст. 546 ЦК України в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором було укладено договір поруки № 1 від 04.05.2011 року з ОСОБА_2 (далі Поручитель, Відповідач-2).

Відповідно до п. 1 цього договору поручитель зобов`язався перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором № 512 від 04.05.2011 року та додатковими угодами, укладеними до нього в майбутньому.

У зв`язку з порушенням позичальником Кредитного договору в частині своєчасної сплати основної суму кредиту та процентів за користування кредитом згідно наданих позивачем розрахунків утворилася заборгованість у розмірі 186260,69 грн., яка складається з: 82050,34 грн. - борг за кредитом; 61017,98 грн. - відсотки за користування кредитом за період з 01.08.2014 року по 11.04.2018 року; 36756,66 грн. - інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом та процентами з серпня 2014 року по лютий 2018 року; 6435,71 грн. - три проценти річних за прострочення боргу за кредитом та процентами за період з 01.08.2014 року по 11.04.2018 року (а.с. 5-8).

Також матеріалами справи підтверджено направлення Банком як Позичальнику ОСОБА_1 , так і Поручителю Теслюку Михайлу Віталійовичу вимоги про дострокове повернення кредиту за Договором відновлювальної кредитної лінії № 512 від 04.05.2011 року 10 січня 2018 року за вих. № 110.20-13/147/2294/2018-12/вих. та № 110.20-13/148/2295/2018-12/вих відповідно (а.с. 56-57, 58-59).

Вказані вимоги були направлені поштою та залишені на поштовому відділенні для отримання відповідачами відповідно до рекомендацій УДППЗ «Укрпошта», викладених на веб-сайт УДППЗ «Укрпошта» у рубриці «Новини Сходу», в зв`язку з тим, що останнє відоме місце проживання відповідачів є с. Ювілейне м. Луганська.

Відмовляючи у задоволенні позову Банку в оскаржуваній частині про стягнення заборгованості з Відповідача-1 Позичальника ОСОБА_1 за процентами за користування кредитом за період з 10.01.2018 року по 12.04.2018 року в розмірі 4540,88 грн. та 3 % річних за прострочення боргу за процентами за період з 10.01.2018 року по 11.04.2018 року в сумі 10,40 грн., суд виходив з того, що оскільки 10.01.2018 року позивачем було прийнято рішення про дострокове повернення кредиту та направлено відповідачу ОСОБА_1 вимогу про дострокове повернення кредиту за Договором відновлювальної кредитної лінії № 512 від 04.05.2011 р., позивач не мав права нараховувати відповідачеві відсотки за кредитним договором № 512 після 10 січня 2018 року.

Проте, такі висновки суду не ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах справи з огляду на таке.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.

Аналіз змісту статей 1054, 1050 і 559 ЦК України свідчить, що у разі, якщо кредитор за кредитним договором, у якому згідно із його умовами позичальник зобов`язаний щомісячно повертати кредит рівними частинами відповідно до умов кредитного договору, щомісяця сплачувати проценти за користування кредитними коштами, а також сплатити неустойку (пеню, штраф) за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним, змінив строк виконання основного зобов`язання (дострокове виконання основного зобов`язання), направивши повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту. Відповідний строк для пред`явлення вимоги як до боржника, так і поручителів обчислюється з наступного дня, зазначеного кредитором у повідомленні (вимозі) про дострокове повернення кредиту як дата дострокового добровільного повернення всієї суми кредиту й пов`язаних із ним платежів, або після закінчення терміну, визначеного кредитором у повідомленні (вимозі) для його дострокового добровільного повернення.

Повідомлення (вимога) про дострокове повернення кредиту, яка направляється позичальнику та/або поручителю є формою досудового вирішення спору між контрагентами та вимогою сторони, права або законні інтереси якої порушено, про добровільне/безпосереднє врегулювання спору, вказує на зміну строку виконання основного зобов`язання й встановлює обов`язок кредитора пред`явити позов до боржника протягом трьох років, якщо інше не визначено кредитним договором (статті 257, 259 ЦК України).

За змістом статей 526, 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок відповідно до умов договору, тобто, як особа, яка порушила права або законні інтереси іншого суб`єкта - кредитора, зобов`язаний поновити їх, не чекаючи на повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту чи звернення до суду із відповідним позовом.

Враховуючи, що вимоги кредитора та взяті позичальником зобов`язання за кредитним договором в добровільному порядку не виконані на час ухвалення судом рішення, а також частину другу статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Тому непред`явлення повідомлення (вимоги) про дострокове виконання зобов`язання з повернення кредиту, чи в разі її направлення: до встановленої дати дострокового добровільного повернення всієї суми кредиту й пов`язаних із ним платежів, або до закінчення терміну, визначеного кредитором у повідомленні (вимозі) для його дострокового добровільного повернення, саме по собі не є необхідною умовою подальшого задоволення позову.

Таким чином, направлення повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту стосується загального порядку досудового врегулювання цих спорів. Ненаправлення такого повідомлення кредитором не може свідчити про відсутність порушення його прав, а як наслідок, кредитор може вимагати їх захисту через суд - виконати боржником обов`язок з дострокового повернення кредиту.

Саме таких висновків про застосування відповідних норм права дійшла Велика Палата Верховного Суду України у Постанові від 27 березня 2019 року у справі № 521/21255/13-ц.

Тому слушним є довід апеляційної скарги, що оскільки всі можливі здійснені банком заходи щодо повідомлення Позичальника про дострокове повернення кредиту не дали результату внаслідок загальновідомої ситуації на сході України, і фактично досудове врегулювання спору проведено не було, то він шляхом звернення до суду із позовом реалізував своє право на судовий захист на власний розсуд, оскільки право вибору передбаченого законом або договором способу захисту належить виключно позивачу.

Натомість суд, виходячи лише із наявності рішення Банку від 10.01.2018 року про дострокове повернення кредиту, не взяв до уваги погоджене сторонами у п. 2.2.2 Кредитного договору як право вимагати дострокового повернення кредиту у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником взятих на себе зобов`язань за Договором, так і особливий порядок такого виконання - протягом тридцяти календарних днів з дня одержання такої вимоги банку.

Оскільки визначальним для застосування вказаного пункту є саме дата одержання вказаної вимоги банку, то колегія суддів зауважує, що суду надано належних доказів, які б підтверджували як факт направлення позивачем вимоги про дострокове повернення кредиту за Кредитним договором, так і її отримання відповідачем ОСОБА_1 , у порядку та на умовах, передбачених п. 2.2.2 вказаного договору.

Надані позивачем до позовної заяви повідомлення про вручення поштового відправлення не є достовірними та достатніми доказами, підтверджуючими направлення вимоги про дострокове повернення кредиту відповідачам, оскільки в повідомленні поштова адреса Відповідача-1 зазначена: ВПЗ №4 бульвар Дружби Народів, 32 м. Сєвєродонецьк Луганська область, Україна, 93404, тобто адреса поштового відділення.

Посилання позивача щодо направлення поштою вимоги відповідачам про дострокове повернення кредиту за кредитним договором відповідно до рекомендацій УДППЗ «Укрпошта», викладених на веб-сайті УДППЗ «Укрпошта» у рубриці «Новини Сходу», за допомогою виду поштового відправлення «до запитання» колегія суддів не приймає до уваги, оскільки умовами договору передбачено інший порядок направлення вимоги, а нормами чинного законодавства в цих правовідносинах не надано права банкам чи будь-яким іншим особам повідомляти осіб, які зареєстровані на тимчасово окупованій території, у вказаний позивачем спосіб.

В даному випадку для застосування вимог частини 2 статті 1050 ЦК України до правовідносин сторін та п. 2.2.2 Договору відновлювальної кредитної лінії, яким передбачено право Банку вимагати від Позичальника при виникненні простроченої заборгованості за Кредитом більше ніж на один календарний місяць дострокового повернення Кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим Договором, та стягнення заборгованості за цим Договором в примусовому порядку, є наявність простроченої заборгованості більш ніж на один місяць і звернення Банку до суду із теперішнім позовом у квітні 2018 року.

Проаналізувавши зазначені обставини по справі у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що суд під час прийняття оскаржуваного рішення припустився неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, та неправильно застосував норми матеріального права.

Наведене відповідно до вимог п. п. 1 та 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення в оскаржуваній частині про відмову у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором відновлюваної кредитної лінії № 512 від 04.05.2011 року за відсотками за користування кредитом за період з 10.01.2018 року по 12.04.2018 року в розмірі 4540,88 грн. та трьох процентів річних за прострочення боргу за процентами за період з 10.01.2018 року по 11.04.2018 року в сумі 10,40 грн. скасувати та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення позову.

В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено повністю, то з Відповідача-1 на користь позивача належить до стягнення судовий збір за подання позову у наведеній частині - 68,27 грн.

Крім того, позивачем як скаржником 22 березня 2019 року за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір, меморіальний ордер № за наступними реквізитами: отримувач: УК у м.Сєвєродонецьку/22030101, код отримувача 37944909, код банку отримувача 899998, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача 0028, в сумі4190,87 грн. (а.с. 126).

Відповідно до частини 4 статті 6 Закону України «Про судовий збір» якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Оскільки рішення суду оскаржувалося лише в частині відмови у задоволенні позову на суму 4551,28 грн., то до сплати за подання апеляційної скарги належало 1921 грн. як мінімальна ставка судового збору, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 вказаного закону сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового бору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи, що представник позивача звернувся із заявою про повернення зайво сплаченої суми судового збору, вказані вимоги закону та передбачену Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року № 787 (зі змінами) процедуру повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, колегія суддів вважає за необхідне повернути Публічному акціонерному товариству "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" сплачений ним судовий збір в сумі 2269,87 гривні (4190,87 - 1921) з Державного бюджету України черезУправління Державної казначейської служби у м. Сєвєродонецьку Луганської області.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» задовольнити.

Заочне рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 18 лютого 2019 року в оскаржуваній частині про відмову у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відновлювальної кредитної лінії № 512 від 04.05.2011 року за відсотками за користування кредитом за період з 10.01.2018 року по 12.04.2018 року в розмірі 4540,88 грн. та трьох процентів річних за прострочення боргу за процентами за період з 10.01.2018 року по 11.04.2018 року в сумі 10,40 грн. скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк"(Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, буд. 36, , р/р НОМЕР_2 в філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», МФО 304665) заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 512 від 04.05.2011 року за відсотками за користування кредитом за період з 10.01.2018 року по 12.04.2018 року в розмірі 4540,88 грн. та три проценти річних за прострочення боргу за процентами за період з 10.01.2018 року по 11.04.2018 року в сумі 10,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк"(Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, буд. 36, , р/р НОМЕР_2 в філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», МФО 304665) судовий збір у розмірі 1989,27 грн.

Повернути Публічному акціонерному товариству "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк"(Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, буд. 36, , р/р НОМЕР_2 в філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», МФО 304665) сплачений ним 22 березня 2019 року судовий збір, меморіальний ордер № за наступними реквізитами: отримувач: УК у м.Сєвєродонецьку/22030101, код отримувача 37944909, код банку отримувача 899998, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача 0028, в сумі 2269,87 гривні з Державного бюджету України черезУправління Державної казначейської служби у м. Сєвєродонецьку Луганської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови - 14 червня 2019 року.

Головуючий

Судді: