Справа № 301/1214/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" червня 2019 р.

Іршавський районний суд

Закарпатської області

в складі:

головуючого - судді Золотар М.М.

при секретарі - Фанта А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Іршава справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

28 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся в Іршавський районний суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно. Посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба ОСОБА_3 , про що видано свідоцтво про смерть.

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку та надвірних споруд, які розташовані в АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 0,62 га, яка розташована на території Дубрівської сільської ради, контур 232, яка була надана на підставі рішення 11 сесії 3 скликання Дубрівської сільської ради від 17 травня 2000 року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 , який був виданий 17 жовтня 2002 року, акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право власності на землю за № 378, та земельних ділянок площею 0,3326га - ділянка № 1 - 0,1134 га (для будівництва та обслуговування житлового будинку), ділянка № 2 - 0,0986 га (для ведення особистого господарства), ділянка № 2а - 0,1206 га (для ведення особистого господарства), які були надані на підставі рішення виконкому Дубрівської сільської ради № 20 від 28 серпня 1997 року, розташовані та території Дубрівської сільської ради згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 , який виданий 01 грудня 1997 року, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 85.

За життя спадкодавець ОСОБА_3 залишила заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу ОСОБА_1 . Заповіт складено 21.10.2011 року, посвідчено секретарем Дубрівської сільської ради, зареєстровано в реєстрі за № 29. Даний заповіт не змінено та не скасовано.

Позивач прийняв спадщину за померлою бабусею, так як на день смерті проживав разом із спадкодавцем та був зареєстрований у спадковому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 , який є сином спадкодавці, не претендує на спадкове майно. Інші особи, які претендують на майно після смерті спадкодавця, - відсутні.

Спадкодавці ОСОБА_3 спадковий будинок належав згідно свідоцтва про право на спадщину, яке було видане Іршавською державною нотаріальною конторою 05.08.2011 року, зареєстровано в реєстрі за № 1-482, оригінал якого втрачено.

Оформити спадщину в нотаріальному порядку позивач не може у зв`язку з відсутню належних правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно, тому вимушений звернутися до суду для встановлення права власності на спадщину.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, а подав заяву, якою позов підтримав, просив його задовольнити з мотивів, наведених у ньому, а справу розглянути у її відсутності (а. с. 33) .

Відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, а подав заяву, в якій позовні вимоги визнає, не заперечує проти визнання права власності за позивачем, а справу просив розглянути в його відсутності (а. с. 32).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивача ОСОБА_3 , про що виконавчим комітетом Дубрівської сільської ради Іршавського району видано свідоцтво про смерть за актовим записом № 39 (а. с. 5).

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку та надвірних споруд, які розташовані в АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 0,62 га, яка розташована на території Дубрівської сільської ради, контур 232, яка була надана на підставі рішення 11 сесії 3 скликання Дубрівської сільської ради від 17 травня 2000 року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 , який був виданий 17 жовтня 2002 року, акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право власності на землю за № 378 (а. с. 21), та земельних ділянок площею 0,3326 га - ділянка № 1 - 0,1134 га (для будівництва та обслуговування житлового будинку), ділянка № 2 - 0,0986 га (для ведення особистого господарства), ділянка № 2а - 0,1206 га (для ведення особистого господарства), які були надані на підставі рішення виконкому Дубрівської сільської ради № 20 від 28 серпня 1997 року, розташовані та території Дубрівської сільської ради згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 , який виданий 01 грудня 1997 року, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 85 (а. с. 22).

За життя спадкодавець ОСОБА_3 залишила заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу ОСОБА_1 . Заповіт складено 21.10.2011 року, посвідчено секретарем Дубрівської сільської ради, зареєстровано в реєстрі за № 29, який не змінено та не скасовано (а. с. 20).

Позивач прийняв спадщину за померлою бабусею, так як на день смерті проживав разом із спадкодавцем та був зареєстрований у спадковому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується довідками Дубрівської сільської ради Іршавського району № 1060 від 17.12.2018 року (а. с. 13) та № 853 від 15.05.2019 року (а. с. 15). Відповідач ОСОБА_2 , який є сином спадкодавці, не претендує на спадкове майно, що стверджується заявою (а. с. 32). Інші особи, які претендують на майно після смерті спадкодавця, - відсутні.

Спадкодавці ОСОБА_3 спадковий будинок належав згідно свідоцтва про право на спадщину, яке було видане Іршавською державною нотаріальною конторою 05.08.2011 року, зареєстровано в реєстрі за № 1-482 (а, с. 23).

Оформити спадщину в нотаріальному порядку позивач не може у зв`язку з відсутню належних правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно статті 1268 ЦК України спадкоємець, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 81, 89, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, ст. ст. 1268, 1270 ЦК України, суд, -

Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, яке складається із:

житлового будинку та надвірних споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому;

земельної ділянки площею 0,62 га, яка розташована на території Дубрівської сільської ради, контур 232, яка була надана на підставі рішення 11 сесії 3 скликання Дубрівської сільської ради від 17 травня 2000 року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 , який був виданий 17 жовтня 2002 року, акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право власності на землю за № 378;

земельних ділянок площею 0,3326 га - ділянка № 1- 0,1134 га (для будівництва та обслуговування житлового будинку), ділянка № 2 - 0,0986 га (для ведення особистого господарства), ділянка № 2а - 0,1206 га (для ведення особистого господарства), які були надані на підставі рішення виконкому Дубрівської сільської ради № 20 від 28 серпня 1997 року, розташовані та території Дубрівської сільської ради згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 , який виданий 01 грудня 1997 року, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 85.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну і резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: М. М. Золотар