Постанова

Іменем України

29 травня 2019 року

м. Київ

справа № 316/2775/15-ц

провадження № 61-17581св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Крата В. І.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

представник заявника- ОСОБА_2 ,

заінтересовані особи: відділ державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області, публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_3 , Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, орган опіки та піклування служби у справах дітей Енергодарської міської ради,

представник відділу державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області- Плотникова Маргарита Володимирівна,

представник публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - Кузьмінов Дмитро Валерійович ,

представник управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області - Єлісеєв Дмитро Сергійович,

представник органу опіки та піклування служби у справах дітей Енергодарської міської служби - Феськова Наталія Олександрівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 07 листопада 2016 року у складі судді Вільямовської Н. О.та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області

від 08 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Спас О. В., Бабак А. М.,

Полякова О. З.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність, дії та рішення державного виконавця відділу державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області (далі - ВДВС Енергодарського МУЮ Запорізької області), заінтересовані особи: публічний акціонерний банк комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), ОСОБА_3 , Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області (далі - УДМС України в Запорізькій області), орган опіки та піклування служби у справах дітей Енергодарської міської ради.

Скарга мотивована тим, що рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 23 травня 2013 року в справі № 0807/4121/2012 виселено ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та їх дітей ОСОБА_5 , 2009 року народження, та ОСОБА_6 , 2012 року народження, які зареєстровані у квартирі, яка є предметом іпотеки, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 . На виконання указаного рішення суду було видано виконавчі листи. 16 квітня 2014 року державним виконавцем ВДВС Енергодарського МУЮ Запорізької області відкрито виконавчі провадження.

Посилаючись на неправомірність дій державного виконавця та з урахуванням уточнень, ОСОБА_1 , просила суд:

визнати незаконною бездіяльність державного виконавця ВДВС Енергодарського МУЮ Запорізької області, яка полягає у неповерненні виконавчого листа

№ 0807/4121/2012, виданого 04 червня 2013 року на примусове виконання рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 23 травня 2013 року, після одержання відомостей про прийняття апеляційної скарги на указане рішення;

визнати незаконними дії державного виконавця, які полягають у виселенні з квартири АДРЕСА_1 , зі складанням акта від 24 лютого 2015 року ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , на підставі виконавчого листа від 04 червня 2013 року

№ 0807/4121/2012, який підлягав поверненню до суду у зв`язку із апеляційним оскарженням судового рішення;

визнати незаконними дії державного виконавця, які полягають у виселенні з квартири АДРЕСА_1 , зі складанням акта від 24 лютого 2015 року ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 у період дії мораторію на примусове стягнення майна, запровадженого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який набрав чинності до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі про виселення;

визнати незаконними дії державного виконавця, які полягають у виселенні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з квартири АДРЕСА_1 без наявності відповідного рішення про її виселення, без згоди та участі органів опіки та піклування;

скасувати постанови ВДВС Енергодарського МУЮ Запорізької області

від 26 лютого 2015 року про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом № 0807/4121/2012, виданим 04 червня 2013 року Енергодарським міським судом Запорізької області;

зобов`язати ВДВС Енергодарського МУЮ Запорізької області відновити виконавче провадження за вказаним виконавчим листом у порядку статті 51 Закону України «Про виконавче провадження», після чого прийняти рішення про повернення цього виконавчого листа до суду, який його видав, у порядку статті 48 Закону України «Про виконавче провадження»;

повернути квартиру АДРЕСА_1 її законним власникам - ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 07 листопада

2016 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області

від 08 лютого 2017 року, скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконною бездіяльність державного виконавця ВДВС Енергодарського МУЮ Запорізької області, яка полягає в неповерненні виконавчого листа

№ 0807/4121/2012, виданого 04 червня 2013 року на примусове виконання рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 23 травня 2013 року, після одержання відомостей про прийняття апеляційної скарги на вказане рішення, протягом її розгляду.

У задоволенні іншої частини вимог скарги відмовлено.

Задовольняючи частково скаргу, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що державним виконавцем було порушено вимоги, встановленні частиною першою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» щодо неповернення виконавчого листа до суду, який його видавав у зв`язку із тим, що відкрито апеляційне провадження про перегляд заочного рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 23 травня 2013 року про виселення. Вирішуючи питання у іншій частині вимог скарги, суди попередніх інстанцій відмовили у їх задоволенні за безпідставністю.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У березні 2017 рокуОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні скарги, й постановити нову ухвалу, якою скаргу задовольнити у повному обсязі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що під час розгляду справи судами попередніх інстанцій належним чином не перевірені надані докази у справі. Крім того, судами порушено вимоги статті 18 Закону України «Про охорону дитинства», статтю 29 ЦК України та неправильно застосовано до спірних правовідносин вимоги статті 78 Закону України «Про виконавче провадження».

Відзив інших учасників справи на касаційну скаргу не подано

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 травня 2017 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У квітні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 07 лютого 2019 року дану справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом установлено, що заочним рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 23 травня 2013 року виселено ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та їх дітей ОСОБА_5 , 2009 року народження, та ОСОБА_6 , 2012 року народження, які зареєстровані у квартирі, що є предметом іпотеки, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 .

04 червня 2012 року Енергодарським міським судом Запорізької області, на підставі вказаного рішення, видано виконавчі листи № 0807/4121/2012.

Постановою державного виконавця ВДВС Енергодарського МУЮ Запорізької області від 16 квітня 2014 року на підставі вказаних виконавчих листів відкрито виконавче провадження.

На заочне рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 23 травня 2013 року ОСОБА_3 подана заяву про перегляд указаного рішення, яка ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 17 вересня 2013 року була залишена без задоволення.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 26 травня 2014 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 23 травня 2013 року.

Ухвалою Апеляційного суду Енергодарського міського суду Запорізької області

від 31 липня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення. Заочне рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 23 травня 2013 року залишено без змін.

Постановою державного виконавця ВДВС Енергодарського МУЮ Запорізької області від 26 лютого 2015 року виконавче провадження закінчено за заявою представника стягувача про завершення виконавчого провадження на підставі пункту восьмого статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки боржником заочне рішення Енергодарського міського суду Запорізької області

від 23 травня 2013 року фактично виконано.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до положень Конституції України - судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частиною другою статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 383 ЦПК України (2004 року) встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідного до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку, що скарга вважатиметься прийнятною, у разі, якщо під час виконавчих дій діями або бездіяльністю державного виконавця будуть порушені права чи свободи сторін провадження.

Відповідно до ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 31 липня 2014 року рішення Енергодарського міського суду від 23 травня 2013 року у справі № 0807/4121/2012 залишено без змін, апеляційна скарга ОСОБА_3 та ОСОБА_1 залишена без задоволення.

Судами встановлено, що відповідно до матеріалів виконавчого провадження, виселення боржників на виконання вищевказаного рішення Енергодарського міського суду проводилось після набрання ним законної сили, що підтверджено відповідними актами державного виконавця.

Отже, суди дійшли правильних висновків щодо правомірності здійснення державним виконавцем дій направлених на виселення усіх осіб зазначених у рішенні, яке набрало законної сили, не змінено, не скасовано, прийняте за результатами розгляду цивільного позову, поданого позивачем на виконання іншого законного рішення Апеляційного суду Запорізької області від 07 травня 2012 року про звернення стягнення на предмет іпотеки - спірну квартиру. Правильними є висновки про те, що декілька виконавчих листів на виконання одного рішення суду, видано в силу вимог частини другої статті 368 ЦПК України 2004 року.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на усій території України.

Відмовляючи у задоволенні скарги в частині визнання незаконними дій державного виконавця, які полягають у виселенні з указаної квартири, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у період дії мораторію на примусове стягнення майна, запровадженого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», суди обґрунтовано виходили з того, що рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки прийнято та набрало законної сили до набрання чинності вищевказаним Законом. На день набрання чинності указаним Законом стягнення уже відбулось.

Відмовляючи у задоволенні скарги про визнання незаконними дій державного виконавця, які полягають у виселенні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зі спірної квартири без наявного відповідного рішення про її виселення, без згоди та участі органів опіки та піклування, суди обґрунтовано виходили з того, що на спірну квартиру звернуто стягнення ще до народження дитини заявника, а тому у останньої не могло виникнути будь-яких прав щодо спірної квартири.

Також, у зв`язку із встановленими судами обставинами, суди обґрунтовано відмовили у задоволенні скарги в частині повернення заявнику та членам її родини спірної квартири.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувані судові рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані рішення без змін.

Відповідно до частини 1 статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає без задоволення касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що спір по суті судами попередніх інстанцій вирішено правильно і законно, а рішення не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 07 листопада

2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 08 лютого 2017 року в частині відмови у задоволенні скарги про визнання незаконними дій державного виконавця відділу державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області, які полягають у виселенні з квартири АДРЕСА_1 ; скасування постанови відділу державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької областівід 26 лютого 2015 року про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом № 0807/4121/2012, виданим 04 червня 2013 року Енергодарським міським судом Запорізької області; зобов`язання відділу державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області відновити виконавче провадження за вказаним виконавчим листом у порядку статті 51 Закону України «Про виконавче провадження», та повернення квартири АДРЕСА_1 її законним власникам - ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

В. І. Крат