КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/6335/2019 Головуючий у 1 інстанції - Коренюк А.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2019 року Київський апеляційний суд в складі:

Суддя - доповідач: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 10 грудня 2018 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Головкова Юрія Володимировича, заінтересована особа - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КУТ»,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2018 року скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Головкова Юрія Володимировича, заінтересована особа - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КУТ».

На обґрунтування скарги вказував, що через бездіяльність державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Головкова Ю.В., що полягає у відмові зняти арешт з автомобіля боржника, порушуються його права та інтереси, з урахуванням вказаного, просив суд:

- Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Головкова Ю.В., щодо не зняття арешту з майна (автомобіля) Ускова С.Г., по виконавчому провадженню ВП №53626870 від 27.03.2017 року;

- Зобов`язати державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Головкова Ю.В. зняти арешт з майна (автомобіля) ОСОБА_1 по виконавчому провадженню ВП №53626870 від 27.03.2017 року.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10 грудня 2018 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Головкова Юрія Володимировича, заінтересована особа - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КУТ» - відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та ухвалити нову постанову, якою задовольнити скаргу в повному обсязі, мотивуючи тим, що ухвалу було постановлено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням обставин справи.

На обґрунтування апеляційної скарги, вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що судом невірно встановлений предмет спору та зміст спірних правовідносин. Звертає увагу суду на те, що скаржник оскаржує саме бездіяльність державного виконавця щодо не зняття арешту з майна (автомобіля) скаржника у відповідності до ч. 2 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження».

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з підстав, викладених в ній.

Представники Державної виконавчої служби та ОСББ «Кут» в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, причину неявки суду не повідомили.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, що не з`явились.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» (далі по тексту Закону) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу п.1 ч.1 ст.10 Закону заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною 1 ст.18 Закону встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

У відповідності до вимог ст.48 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Відповідно до норм ст.56 Закону арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Стаття 74 Закону передбачає, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що з 27 березня 2017 року на виконанні державного виконавця Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження № ВП 53626870 по виконанню виконавчого листа № 753/16159/15-ц, виданого Дарницьким районним судом м. Києва від 17 березня 2017 року на підставі рішення цього ж суду по справі за позовом ОСББ «КУТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги в сумі 25 921 грн. 19 коп.

Постановою державного виконавця Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 10 серпня 2017 року накладено арешт на майно боржника, відповідно на його автомобіль «Шевроле», державний номерний знак НОМЕР_1 .

При цьому, державним виконавцем в межах виконання виконавчого провадження постановою від 01 листопада 2017 року звернуто стягнення на доходи боржника, а саме, на пенсію.

ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі посилається на те, що відповідно до ст..68 ч.2 Закону України «Про виконавче провадження» у разі стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, заходи примусового звернення стягнення на майно боржника не застосовуються.

За таких обставин апелянт вважає неправомірною бездіяльність державного виконавця в тій частині, що він, звернувши стягнення на пенсію, не знімає арешт із автомобіля, так як звернення стягнення на майно в разі звернення стягнення на пенсію не застосовується.

Колегія суддів не погоджується із доводами апеляційної скарги, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення суду.

Сам арешт майна не є зверненням стягнення на нього, в даному випадку арешт застосовано як забезпечення виконання рішення суду і в разі повного його виконання арешт буде скасовано.

Матеріали справи містять докази часткового виконання рішення суду. ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції не надав доказів того, що рішення суду ним виконане повністю.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, оскільки підстав вважати бездіяльність державного виконавця щодо не зняття арешту до повного виконання рішення суду неправомірною у суду немає.

Колегія суддів вважає, щосуд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні скарги.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, колегіясуддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 10 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 25 червня 2019 року.

Суддя - доповідач:

Судді :