Справа № 744/416/19
Провадження № 2/744/286/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2019 року в місті Семенівка Чернігівської області Семенівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Гнипа О. І.,

при секретарі Шаповал Ю. В.,

розглянувши цивільну справу № 744/416/19 за позовом

позивача: товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН»

до

відповідача: ОСОБА_1

про

вимоги позивача: стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» заборгованості у розмірі 62791 гривня 87 копійок за договором позики № 11755 від 13 лютого 2016 року,

у відкритому судовому засіданні, проведеному у режимі відеоконференції з Київським апеляційним судом за участі представника позивача за довіреністю Васильєвої Т. С. та відповідача ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В :

За позовом позивач просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість у розмірі 62791 гривня 87 копійок за договором позики №11755 від 13 лютого 2016 року, обґрунтовуючи у позовній заяві свою позицію тим, що відповідно до укладеного в електронній формі договору позики № 11755 від 13 лютого 2016 року відповідач отримав гроші в розмірі 1500 гривень 00 копійок на картковий рахунок. Відповідач станом на 28 лютого 2019 року порушив зобов`язання за договором позики і має прострочену не повернуту заборгованість у розмірі 62791 гривня 87 копійок, яка складається з наступного: 1500 гривень 00 копійок основний борг; 61291 гривня 87 копійок заборгованість за процентами.

За відзивом відповідач не погоджується з вказаними вимогами позивача через сплив, на переконання відповідача, позовної давності (а.с. 55-57).

Представником позивача за довіреністю, адвокатом Васильєвою Тетяною Сергіївною, у судовому засіданні у режимі відеоконференції з Київським апеляційним судом позов підтримано повністю та пояснено про те, що представник позивача вважає позовні вимоги правомірними, адже відповідач не повернув кошти за договором позики позивачеві, через що вони мають бути стягнуті з відповідача за позовом у повному обсязі. Позивач при пред`явленні позову дотримався трирічної позовної давності, оскільки позов надіслав до суду вчасно, 13 березня 2019 року, до закінчення трьох років з моменту спливу строку виконання зобов`язання за договором позики № 11755 від 13 лютого 2016 року.

Відповідачем ОСОБА_1 у судовому засіданні позов не визнано повністю та пояснено, що, на думку відповідача, у справі відсутні підстави для задоволення позову, адже позивач ймовірно пропустив позовну давність щодо заявлених позовних вимог. Разом з тим, аргументів щодо неправильності нарахувань позивачем суми заборгованості відповідач навести не може.

Суд, вислухавши учасників справи, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне вирішити позов за наступних обставин.

У справі судом з`ясовано, що позивач вправі здійснювати операції з надання фінансових послуг, що підтверджується наявними у справі даними копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 6), копії свідоцтва про реєстрацію фінансової установи (а.с. 9).

13 лютого 2016 року позивач та відповідач досягли згоди в електронній формі із приводу зобов`язання, умови якого підтверджуються відомостями роздруківки договору позики №11755 від 13 лютого 2016 року (а. с. 23-27), згідно з яким позивач надає відповідачеві гроші в сумі 1500 гривень 00 копійок на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути позику протягом 30 днів й сплатити проценти за користування позикою.

За повідомленням від 25 лютого 2019 року системи прийому платежів «Platon» товариства з обмеженою відповідальністю «Платежі онлайн» (а.с.30), яке надає позивачеві технічну можливість для проведення операцій, за якими банк-еквайр здійснює зарахування коштів згідно договору доручення №ФБ211/11 від 18 листопада 2015 року з додатками (а.с. 31-37), на картковий рахунок відповідача було успішно зараховано суму позики 1500 гривень 00 копійок (а.с. 30).

Втім, відповідач не виконав умови вказаного договору позики, своєчасно не повернувши за договором кошти позивачеві в сумі 1500 гривень 00 копійок, порушивши приписи пунктів 1.1, 1.3 договору позики, на яких базуються договірні зобов`язання сторін (а. с. 23), внаслідок чого на підставі умов п. 1.5 згаданого договору відповідачем позивачеві нараховано проценти в розмірі 61291 гривня 87 копійок.

Загальна сума не повернутої на цей час заборгованості, котра утворилася у відповідача перед позивачем станом на 28 лютого 2019 року, складає 62791 гривню 87 копійок (1500 (заборгованість за тілом позики) + 61291,87 (заборгованість за процентами) = 62791,87), що доводиться наданим позивачем розрахунком, який був надісланий до суду електронною поштою 07 червня 2019 року (роздруківка на а.с. 118 127), і не спростований у справі даними доказів, в тому числі й електронних, зі сторони відповідача.

За таких обставин, суд убачає за потрібне позов задовольнити повністю, з огляду на положення п. 3.1 договору позики №11755 від 13 лютого 2016 року, ст. 1 Закону України «Про інформацію», ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», ст. ст. 525, 526, 610 612, 1046, 1048 1050 Цивільного кодексу України, адже отримані відповідачем у позивача гроші підлягають поверненню з процентами на договірних умовах сторін, яких відповідач, на відміну від позивача, не дотримався.

Ухвалюючи рішення на користь позивача, суд переконаний в тому, що позовна давність за розглядуваними судом вимогами не пропущена, позаяк за правилами ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно умов п. 1.3 договору позики №11755 від 13 лютого 2016 року позика відповідачеві була надана на строк 30 днів, тобто до 14 березня 2016 року (а.с. 23).

Позов у справі був пред`явлений позивачем шляхом скерування письмової позовної заяви поштою 13 березня 2019 року (конверт на а.с. 39).

Таким чином, беручи до уваги, що з моменту спливу строку виконання зобов`язання за договором позики (14.03.2016) до моменту здачі представником позивача матеріалів письмової позовної заяви на пошту для направлення до суду (13.03.2019) не пройшло три роки, то позовна даність, встановлена для спорів даної категорії ч. 1 ст. 257 Цивільного кодексу України тривалістю у три роки, за видом вимог позивача не сплинула.

Враховуючи викладене, суд відхиляє доводи відповідача, як викладені у відзиві, так і висловлені у судовому засіданні, із приводу не визнання ним позову через сплив позовної давності, адже така правова позиція відповідача вочевидь суперечить закону.

Через те, що позов підлягає повному задоволенню, відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним при подачі позову судовий збір (платіжне доручення на суму 1921 гривня 00 копійок на а.с. 1).

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю з усіх заявлених вимог.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» (місцезнаходження: вулиця Героїв Севастополя, 48, місто Київ, 03061, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 39952398) 62791 (шістдесят дві тисячі сімсот дев`яносто одну) гривню 87 копійок заборгованості за договором позики № 11755 від 13 лютого 2016 року.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» (місцезнаходження: вулиця Героїв Севастополя, 48, місто Київ, 03061, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 39952398) оплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одну) гривню 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до суду апеляційної інстанції через Семенівський районний суд Чернігівської області.

Дата складення повного рішення 14.06.2019.

Суддя: О. І. Гнип