Справа №: 343/940/19
Провадження №: 2/0343/406/19
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2019 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Лицура І.М.,

секретаря Бойків В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області про стягнення недоотриманих коштів до відшкодування втраченого заробітку,-

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивачки та заперечень відповідача:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області, в якому просила стягнути з відповідача на її користь 8 326,25 грн. 25-відсоткової доплати до відшкодування втраченого заробітку за роботу в гірському населеному пункті за період з 01.04.2018 року по 01.04.2019 року, зобов`язати відповідача продовжити виплату їй відшкодування з доплатою підвищення в розмірі 25% щомісячно за роботу в гірському населеному пункті, починаючи з 01.05.2019 року, а також стягнути з відповідача на її користь відшкодування витрат на надання їй правової допомоги адвокатом. Свої вимоги мотивувала тим, що 22 серпня 1979 року при виконанні трудових обов`язків вона отримала трудове каліцтво та визнана особою з інвалідністю 3 групи зі стійкою втратою професійної працездатності у розмірі 65% без терміну переогляду. До 1995 року відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, проводив ОСОБА_2 завод ЗБВІК, після реорганізації якого до 01.04.2001 року відшкодування втраченого заробітку у зв`язку з травмою на виробництві здійснювало ВАТ «Долинський деревообробний завод». В подальшому ВАТ «Долинський деревообробний завод» передав її особову справу до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Долинському районі Івано-Франківської області, який продовжив страхову виплату відповідно до довідки в сумі 76,70 грн., виходячи із розміру мінімальної заробітної плати без нарахування 25% гірських, що потягнуло за собою недоотримання коштів до відшкодування втраченого заробітку. Відділення виконавчої дирекції Фонду всупереч п.4.9 Інструкції про порядок передачі виконавчій дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України документів, що підтверджують право застрахованого або членів його сім`ї на страхову виплату, затвердженої Постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 20.04.2001 року № 910, не звернуло увагу на те, що зазначені в довідці відомості про розмір втраченого нею заробітку станом на день передачі справи не відповідають дійсному розміру втраченого заробітку з урахуванням доплати за роботу в гірському населеному пункті, так званих «гірських». Оскільки вона згідно посвідчення серії НОМЕР_1 від 26.01.2007 року має статус особи, яка працює на території гірського населеного пункту, то має право на збільшення заробітної плати, а відповідно і страхової виплати у зв`язку з частковою втратою працездатності на 25%. З 01 квітня 2018 року по квітень 2019 року та станом на даний час відповідач продовжує виплачувати їй відшкодування без нарахування та виплати 25-відсоткової доплати до відшкодування за роботу в гірському населеному пункті, що підтверджується довідкою № 223 від 02.05.2019 року, з якої вбачається, що за вказаний період їй щомісячно нараховувалася страхова виплата в сумі 2542,42 грн., а за березень-квітень 2019 року по 2669,55 грн., всього на загальну суму 33 305,72 грн. без виплати «гірських», в той час коли відповідач зобов`язаний дотримуватися гарантій соціального захисту громадян, передбачених законодавством та оплатити їй не лише недораховані «гірські», сума яких складає 8 326,25 грн., а також компенсацію за порушення терміну їх виплати. Вважає, що відповідачем порушено її право на отримання в повному обсязі відшкодування втраченого заробітку, що стало причиною для звернення до суду з даною заявою.

Відповідач подав до суду письмові пояснення, в яких вказав, що згідно п.1 Постанови КМУ від 11.08.1995 року № 648 «Про умови оплати праці осіб, які працюють в гірських районах» встановлено, що на підприємствах, в установах, організаціях, територіальних органах, територіальних підрозділах та військових частинах, розташованих на території населених пунктів, яким надано статус гірських, тарифні ставки і посадові оклади працівників, військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів та підрозділів цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби, визначені генеральною, галузевими та регіональними угодами як мінімальні гарантії в оплаті праці, а також встановлені за рішенням Кабінету Міністрів України або за його дорученням, підвищуються на 25 відсотків. Згідно вказаної Постанови, суми щомісячних страхових виплат не підлягають під категорію виплат, які підвищуються на 25%. Фонд соціального страхування України здійснює тільки відшкодування витрат втраченого заробітку і відповідно до ст.ст. 4, 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, проводить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом. Кошти Фонду не включаються до складу Державного бюджету України та використовуються тільки за цільовим призначенням. Щодо позовної вимоги про зобов`язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області продовжити позивачці виплату щомісячного відшкодування з підвищенням на 25% за роботу в гірському населеному пункті, починаючи з 01.05.2019 року, то задоволенню підлягають лише ті позовні вимоги, які відновлюють фактично порушені права та інтереси позивача, тому дана вимога є безпідставною. Крім того, позивачкою не долучено до позовної заяви жодного належного та допустимого доказу того, що вона отримує правову допомогу, тому вказана вимога також не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві та просила їх задоволити.

Заяви та клопотання учасників справи:

Представник відповідача згідно довіреності № 1-07 від 08.01.2019 року Бандура А.М. в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позовні вимоги не визнає та просить в їх задоволенні відмовити в повному обсязі.

Процесуальні дії:

Ухвалою суду від 11 травня 2019 року відкрито провадження в даній справі.

28 травня 2019 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 22.06.2018 року, що набрало законної сили (а.с. 6-8), позов ОСОБА_1 задоволено частково та стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області на її користь 4 908,50 грн. 25-відсоткової доплати до відшкодування втраченого заробітку за роботу в гірському населеному пункті за період з 01.03.2017 року по 01.04.2018 року та 800,00 гривень витрат за надання правової допомоги згідно квитанції, а в задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області продовжувати виплату ОСОБА_1 щомісячного відшкодування з підвищенням на 25% за роботу в гірському населеному пункті, починаючи з 01.04.2018 року, відмовлено.

В судовому засіданні встановлено, що з квітня 2018 року по квітень 2019 року відповідач виплатив ОСОБА_1 відшкодування без нарахування та виплати 25-відсоткової доплати до відшкодування за роботу в гірському населеному пункті в загальному розмірі 33 305,72 грн., про що свідчить довідка про доходи № 223 від 02.05.2019 року (а.с. 12) та підтверджується письмовими поясненнями відповідача (а.с. 23-24).

Згідно з проведеним позивачкою в позовній заяві розрахунком, станом на 01.04.2019 року недоотримана нею сума 25-відсоткової доплати за роботу в гірському населенному пункті становить 8 326,25 грн.

Оцінка суду:

Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до п.1 Постанови КМУ № 648 від 11.08.1995 року «Про умови праці осіб, які працюють в гірських районах», на підприємствах в установах, організаціях та військових частинах, розташованих на території населених пунктів, яким надано статус гірських, тарифні ставки і посадові оклади працівників, визначені генеральною, галузевими та регіональними угодами як мінімальні гарантії в оплаті праці, а також встановлені за рішеннями КМ України або за його дорученням, підвищуються на 25 %.

Відповідно до постанови КМУ від 24.01.2001 року № 47 «Про доповнення переліку населених пунктів, яким надано статус гірського», місту Долина надано статус гірського.

Таким чином дія вищевказаної Постанови КМУ № 648 від 11.08.1995 року поширювалась на підприємства, установи організації, що знаходяться на території м.Долина, зокрема, на ВАТ «Долинський деревообробний завод» та Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Долинському районі Івано-Франківської області.

Згідно ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду соціального страхування від нещасних випадків своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги.

Таким чином, судом встановлено, що Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області недораховано позивачці ОСОБА_1 , яка отримує щомісячно відшкодування втраченого заробітку внаслідок трудового каліцтва, доплату до вказаного відшкодування за роботу в гірському населеному пункті в розмірі 25% за період з 01.04.2018 року по 01.04.2019 року, хоч відповідно до Постанови КМУ від 24.01.2001 року № 47 «Про доповнення переліку населених пунктів, яким надано статус гірського» вона має право на отримання такої доплати.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивачки 8 326,25 грн. 25-відсоткової доплати до відшкодування втраченого заробітку за роботу в гірському населеному пункті за період з 01.04.2018 року по 01.04.2019 року слід задоволити.

Що стосується вимоги позивачки про зобов`язання відповідача продовжувати проводити їй виплату щомісячного відшкодування з доплатою 25% за роботу в гірському населеному пункті, починаючи з 01.05.2019 року, то суд вважає, що вона також підлягає до задоволення, оскільки встановлено, що відповідач систематично вже протягом багатьох років порушує передбачене законом право позивачки на отримання щомісячного відшкодування втраченого нею в зв`язку з трудовим каліцтвом заробітку з доплатою 25% за роботу в гірському населеному пункті, що підтверджується рішеннями Долинського районного суду Івано-Франківської області в справах № 343/985/13-ц від 07.06.2013 року, № 343/985/13-ц від 07.06.2013 року, № 343/752/14-ц від 02.09.2014 року, № 343/856/16-ц від 09.06.2016 року, № 343/349/17 від 22.03.2017 року, № 343/640/18 від 22.06.2018 року (а.с. 25-30). Таким чином суд вважає, що в даному випадку йде мова про захист порушеного права позивачки на отримання передбачених законом виплат.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, ст. 19,46 Конституції України, ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», Постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.1995 року № 648 «Про умови оплати праці осіб, які працюють в гірських населених пунктах», Постанови Кабінету Міністрів України від 24.01.2001 року № 47 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.1995 року № 647 «Про перелік населених пунктів, яким надається статус гірських», керуючись ст.ст. 259,263-265ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 8 326,25 грн. (вісім тисяч триста двадцять шість гривень і 25 копійок) 25-відсоткової доплати до відшкодування втраченого нею в зв`язку з трудовим каліцтвом заробітку за роботу в гірському населеному пункті за період з 01.04.2018 року по 01.04.2019 року, 800,00 грн. (вісімсот гривень) відшкодування витрат на надання їй правової допомоги адвокатом Оленин О.Ф. згідно її квитанції № 13 від 10.05.2019 року та стягнути з нього в дохід держави 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) судового збору.

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області проводити виплату ОСОБА_1 відшкодування втраченого заробітку з доплатою за роботу в гірському населеному пункті в розмірі 25% щомісячно, починаючи з 01.05.2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення, а особами, що були відсутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення в той же строк з дня отримання копії цього рішення.

Позивачка: ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Долинським РВ УМВС в Івано-Франківській області 30.07.1997 року.

Відповідач: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області, що знаходиться за адресою: 76014, м.Івано-Франківськ вул. Андрія Мельника, 11, .

Суддя: