Справа № 482/441/19
Номер провадження 2/482/339/2019

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого - судді Демінської О.І., за участю секретаря судового засідання Мозгової В.В., представника позивача адвоката Качана Р.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , співвласниками якого є позивач ОСОБА_3 та третя особа - ОСОБА_3 ..

На обґрунтування позову вказала, що відповідач знаходився в зареєстрованому шлюбі з її донькою, який було розірвано. Після реєстрації шлюбу був зареєстрований у вказаному житловом будинку позивача. З 2009 року відповідач виїхав з будинку і не проживає за місцем реєстрації понад один рік, жодного разу в будинку не з`являвся. Просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні 20.06.2019 року представник позивача адвокат Качан Р.Ю. позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові, просив про його задоволення.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про визнання позову та про розгляд справи за його відсутності.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином.

Заслухавши представника позивача адвоката Качана Р.Ю., вивчивши доводи позовної заяви, матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_3 та третя особа по справі ОСОБА_3 є співвласниками житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 у равних частках по Ѕ частці за кожним, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про реєстрацію права власності №138376049 від 19.09.2018 року.

Відповідно до довідки РКП «Новоодеське районне бюро технічної інвентаризації» за №204 від 04.09.2018 року за архівними даними нерухоме майно житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 Ѕ частка, ОСОБА_3 Ѕ частка на підставі свідоцтва про право на спадщину від 30.09.2003 року, №1-853 та зареєстровано в Вознесенському МБТІ 03.11.2003 року за №9.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , як чоловік доньки позивача, був зареєстрований за вказаною адресою.

Згідно довідки Новопетрівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області від 07.02.2019 року за №185 підтверджено, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в тому числі і ОСОБА_2 , який зареєстрований, але фактично не проживає за вказаною адресою.

Згідно акту обстеження по факту проживання від 07.02.2019 року, складеного секретарем сільської ради Ситовською О.В. та депутатом сільської ради Гунішевою Л.В. в присутності сусідів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , підтверджено, що за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 зареєстрований з 08.10.2008 року, але фактично за місцем реєстрації не проживає з 2009 року. Місце у домі, що використовується для проживання, відпочинку відсутнє.

З 2009 року відповідач ОСОБА_2 виїхав з будинку, припинивши користування та проживання в ньому, не знявшись з реєстраційного обліку.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним.

За приписами ст. ст. 12 ,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження його майна.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб.

Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них, що встановлено ст. 379 ЦК України.

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Положеннями ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, будинку або квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово (ч.1 ст. 29 ЦК України).

Згідно із Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце фактичного проживання особи не залежить від місця її реєстрації. Місцем проживання особи може бути будь-яке житлове приміщення, в якому особа проживає постійно або тимчасово, яке належить цій особі на праві власності або праві користування, що визнається власником жилого приміщення.

За змістом ч. 2 ст. 405 ЦК України, визнання члена сім`ї власника житла таким, що втратив право користування цим жилим приміщенням, можливе внаслідок відсутності цієї особи в цьому приміщені понад один рік без поважних причин, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла.

Викладені у позові обставини щодо не проживання відповідача у житловому будинку з 2009 року, тобто більше 1 року до моменту звернення до суду із позовом, суд вважає встановленим, в тому числі враховуючи, що відповідач вказані обставини у заяві не заперечував, позовні вимоги визнав.

Враховуючи той факт, що відповідач, місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , за вказаною адресою не проживає більше 1 року без поважних причин, що є встановленим у судовому засіданні, він є особою, що втратила право користування зазначеним будинком.

Відповідно до вимог ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Новоодеський районний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення складено 20.06.2019 року

Суддя Новоодеського районного суду

Миколаївської області О.І. ДЕМІНСЬКА