Справа № 530/511/19

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

13.06.2019 року місто Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Дем`янченка С.М., за участю секретаря Тараненко Т.І., представника позивача ОСОБА_1 В., адвоката Постернака В.М. розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження в місті Зіньків Полтавської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Тарасівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права приватної власності на земельну ділянку,-

в с т а н о в и в:

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 3,01 га. призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Тарасівської сільської ради, Зіньківського району Полтавської області, яка належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 . За життя ОСОБА_5 склав заповіт, яким належний йому державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 заповів дочці ОСОБА_2 . Спадкоємцем за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 є позивач. Позивач прийняла спадщину, шляхом подачі до державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини, крім неї до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_3 , на іншу земельну ділянку, ОСОБА_4 подала заяву про відмову від спадщини інші спадкоємці відсутні. При наявності таких обставин та відсутності спору, позивач не може одержати в державного нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, на належну ОСОБА_5 земельну ділянку, оскільки на запит нотаріуса про видачу витягу з реєстру Державного земельного кадастру Держгеокадастр у Зіньківському районі Полтавській області відмовив у видачі витягу з реєстру Державного земельного кадастру, мотивуючи відмову тим, що у Державному земельному кадастрі відсутні відомості про вищезазначену земельну ділянку. В зв`язку з вище викладеним ОСОБА_2 звернулася з позовом до суду і просила суд ухвалити рішення, яким визнати в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 право власності на спадщину, яка складається з земельної ділянки площею 3,01 га. призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Тарасівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, яка належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 24.04.2019 року відкрито провадження по справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник, адвокат Постернак В.М. позов підтримали в повному обсязі, представник відповідача Тарасівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, але від нього надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, але від їх надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутність, позов визнали.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 цієї статті, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову, проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

За нормою ч.1 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_2 та її представника, адвоката Постернака В.М., прийнявши до уваги заяви всіх відповідачів, вивчивши та проаналізувавши матеріали цивільної справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 до Тарасівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права приватної власності на земельну ділянку підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Тарасівка Зіньківського району Полтавської області (а.с.8). ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Тарасівка Зіньківського району Полтавської області і її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с.4-6). ОСОБА_6 та ОСОБА_7 25.05.1980 року зареєстрували шлюб, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_8 (а.с.7). Відповідно до заповіту від 20.01.2011 року посвідченого секретарем Тарасівської сільської ради, Зіньківського району, Полтавської області Свириденко С.І., на випадок смерті ОСОБА_5 зробив слідуюче розпорядження: яким належний йому державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 заповів дочці ОСОБА_2 ( а.с.9). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 ОСОБА_5 належить земельна ділянка площею 3,01 га. призначена для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Тарасівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області (а.с.10). Відповідно до довідки відділу Держгеокадастру у Полтавській області від 11.03.2019 року, вартість земельної ділянки (паю) бувшого КСП Україна на території Тарасівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області станом на 01.01.2019 року становить 102413.98 грн ( а.с.11).

З повідомлення Зіньківської державної нотаріальної контори від 17.05.2019 року за № 288/01-16 вбачається, що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 заведена спадкова справа № 213/2011 на підставі заяви ОСОБА_7 , ОСОБА_2 про прийняття спадщини, ОСОБА_4 про відмову від спадщини, претензії від кредиторів не надходили.

Частиною 1 статті 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 вказаної постанови у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з роз`ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації (ч. 3ст. 116 ЗК). Визнається правильною практика судів, які задовольняють вимоги спадкоємців, що звернулися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця.

Відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «;Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Натомість, згідно із статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, яка передана фізичним та юридичним особам шляхом безоплатної передачі із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, є свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

Таким чином, суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення позову ОСОБА_2 до Тарасівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права приватної власності на земельну ділянку.

На підставі викладеного та керуючись п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»,ст.ст. 392,1217, 1223, 1233, 1268-1270 ЦК України, ст.ст. 12,13, 81, 189-200, 206, 207, 210, 258-259, 263-268 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в:

Визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на спадщину за заповітом, на земельну ділянку площею 3,01 га. призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Тарасівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за на слідками апеляційного перегляду.

Повний текст виготовлено:13.06.2019 р.

Суддя -