РІШЕННЯ

іменем України

14 червня 2019 рокуСправа №451/227/19
Провадження № 2/451/598/19

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Сахаревич М.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Радехові в залі суду цивільну справу №451/227/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Радехівської районної державної адміністрації про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька,-

встановив:

18 лютого 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька.

В позовній заяві зазначає, що з 2003 року по 2005 рік, вона та відповідач ОСОБА_3 , проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу в органах РАЦС (вели фактичні шлюбні відносини). ІНФОРМАЦІЯ_1 у них з відповідачем народилася дочка ОСОБА_4 , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1 виданим відділом РАЦС Радехівського РУЮ Львівської області 24.04.2012 року. В 2005 році відповідач виїхав у місто Дніпро, до родичів і з цього часу він до неї з дочкою не навідувався, не вважає їх своєю сім`єю, не надає жодної матеріальної допомоги та не піклується дочкою. Позивачка з дочкою проживають окремо від відповідача, на спілкування із ними він не погоджується і на час подання позовної заяви ніяких відомостей про нього немає. Фактичне місце проживання відповідача, на сьогоднішній день не відоме Останнім відомим місцем проживання відповідача було Львівська область, АДРЕСА_1 . Від 2005 року і по даний час відповідач не займається вихованням дочки, та не цікавиться її здоров`ям, навчанням, розвитком, не надає жодної допомоги на утримання дочки. Маючи реальну можливість приймати участь у вихованні та забезпеченні дитини, відповідач з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Позивач самостійно несе усі витрати по утриманні дочки, піклується про її здоров`я та про її фізичний, духовний та моральний розвиток. Із цих мотивів позивач має намір забезпечити дочці повноцінний відпочинок та оздоровлення в морській оздоровчій зоні, у т.ч і закордоном, задля підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану її здоров`я, а також з метою фізичного, духовного та морального розвитку та розвитку інтелектуальних та творчих здібностей хоче забезпечити можливість тимчасового виїзду дочки за кордон для участі у виступах танцювального ансамблю, у якому вона займається. Вказане є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов`язків. Позивач неодноразово, по телефону (у той час коли він відповідав на дзвінки) зверталась до відповідача, з проханням надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон. Однак, відповідач ігнорує її просьби та звернення, а останнім часом на його телефон додзвонитись неможливо. Відповідач діючи всупереч інтересам дочки, безпідставно чинить перешкоди позивачу у здійсненні заходів, спрямованих на покращення здоров`я дочки, та для фізичного, духовного та морального розвитку, що полягає у його небажанні добровільно надати дозвіл на тимчасовий виїзд дочки за кордон. Таким чином, враховуючи, що у позасудовому порядку позивач із відповідачем не може вирішити питання про надання дозволу для тимчасового виїзду за кордон дочки, вона змушена звернутись до суду із позовом про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини, ОСОБА_4 , за кордон без згоди батька в Республіку Туреччину та/або країни Євросоюзу та/або країни Шенгенської угоди, в період з 01.07.2019 року по 28.10.2020 року.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовільнити позов та надати дозвіл на виїзд дитини за кордон.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоч про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.18).

Представник третьої особи в підготовче судове засідання не з`явився, подала суду заяву в якій підтримує позовні вимоги в інтересах дитини (а.с.20-21).

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд робить висновки про те, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст.ст. 7, 155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч.2 ст.154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини.

Як вбачається з копії повторного свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 і її батьками є ОСОБА_3 і ОСОБА_2 (а.с.7).

Дочка ОСОБА_4 зареєстрована разом із матір`ю ОСОБА_2 у АДРЕСА_1 (а.с.9).

Відповідно до довідки, виданої Радехівською районною школою мистецтв імені митрополита Андрея Шептицького 25.04.2019 року, ОСОБА_4 є ученицею хореографічного відділу, учасницею та солісткою зразкового дитячого ансамблю танцю «Квітанок». У складі танцювального колективу візьме участь у міжнародному хореографічному фестивалі, який проходитиме у Туреччині з 17.07.2019 року по 30.07.2019 року (а.с.16).

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» №2402-III від 26.04.2001 року, На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

У відповідності до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з ч.1 ст.64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів) піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

У п.п.3,4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли вісімнадцятирічного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, в тому числі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

У ст.141 СК України визначена рівність прав і обов`язків батьків відносно дитини.

Відповідно до п. 2 ст.2 Протоколу №4 Конвенції «Про права людини», кожен має право вільно залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням.

Статтею 3 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі здоровий розвиток дітей, визнають право дитини на користування найбільш досконалими послугами системи охорони здоров`я та засобами лікування хвороб і відновлення здоров`я, намагаються забезпечити, щоб жодна дитина не була позбавлення свого права на доступ до подібних послуг системи охорони здоров`я (ст.ст.6, 24 Конвенції).

Таким чином, законодавством України не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. У разі відсутності згоди одного з батьків питання про виїзд неповнолітнього за кордон вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з`ясуванням питання про державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування дитини у цій державі, строку та мети виїзду.

З матеріалів справи вбачається, що, звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач діє в інтересах своєї неповнолітньої дочки, виїзд дитини за межі України носить тимчасовий характер, в свою чергу, відповідач необґрунтовано обмежує права позивача на розвиток та організацію дозвілля дочки.

З огляду на вищевикладене, суд робить висновки, що дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за кордон буде сприяти гармонійному розвитку ОСОБА_4 і її адаптації у суспільстві, розширюватиме кругозір розвитку та буде відповідати інтересам дитини, а тому наявні усі підстави для часткового задоволення позову, надання дозволу в період з 01.07.2019 року по 30.07.2019 року, оскільки позивачем не подано суду доказів та мети виїзду із України в інший період часу.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,258-259,263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Надати дозвіл ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованою за адресою АДРЕСА_2 , на тимчасовий виїзд за межі України, в Республіку Туреччину без згоди батька, ОСОБА_3 , в період з 01.07.2019 року по 30.07.2019 року.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , жительки АДРЕСА_1 , судовий збір в 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Рішення суду виготовлено 21.06.2019 року.