Ухвала

12 червня 2019 року

м. Київ

справа № 497/1623/17-ц

провадження № 61-181св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д.Д. (суддя-доповідач),

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Одеської області від 26 листопада 2018 року у складі колегії суддів: Погорєлової С. О., Калараша А. А., Заїкіна А. П.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 23 грудня 2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк та ОСОБА_1 укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої банк надав позичальнику кредит у розмірі 42 139 грн 19 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Вказувало, що ОСОБА_1 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 17 жовтня 2017 року утворилась заборгованість у розмірі 49 625 грн 90 коп., яка складається з: 38 984 грн 05 коп. - заборгованість за кредитом, 6 047 грн 55 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 3 349 грн 80 коп. - нарахована пеня, 1 244 грн 50 коп. - штраф, відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди.

Враховуючи вищевикладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором станом на 17 жовтня 2017 року у розмірі 49 625 грн 90 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 30 травня 2018 року у складі судді Кравцової А. В. у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідно до умов Заяви позичальника, які разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами надання послуг (виконання робіт) та Тарифами складає між банком та позичальником договір про надання банківських послуг, а долучений до позовної заяви банком витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не містить підпису позичальника. Банком не доведено, що під час підписання заяви позичальника ОСОБА_1 була ознайомлена саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг. Також зазначено, що долучені до матеріалів справи Умови та Правила надання банківських послуг не містять відомостей про дату їх прийняття/затвердження.

Крім того, ПАТ КБ «ПриватБанк» не надало доказів того, що відповідна картка, яка передбачена умовами Заяви від 06 січня 2009 року, була видана відповідачу, як і не надано відомостей про тип, номер та строк дії картки, що є істотними умовами кредитного договору.

Зазначено, що з наданих позивачем матеріалів вбачається, що між банком та ОСОБА_1 з 06 січня 2009 року існують кредитні правовідносини, які реструктуризовано Генеральною угодою від 23 грудня 2016 року, проте, належних доказів заборгованості відповідача перед банком не надано, натомість ОСОБА_1 заперечує про наявність заборгованості.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Одеської області від 26 листопада 2018 року апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задоволено.

Рішення Болградського районного суду Одеської області від 30 травня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 23 грудня 2016 року, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 38 984 грн 05 коп., заборгованості за процентами за користування кредитними коштами у розмірі 6 047 грн 55 коп., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 3 349 грн 80 коп., а також штраф відповідно до пункту 2.2 генеральної угоди у розмірі 1 244 грн 50 коп., а всього на суму 49 625 грн 90 коп.

Стягунто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 1 600 грн.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що ОСОБА_1 добровільно, розуміючи значення своїх дій, підписуючи Генеральну угоду від 23 грудня 2016 року, підтвердила факт ознайомлення з її положеннями, визнала розмір заборгованості за кредитним договором від 06 січня 2009 року та сам факт його укладення. Також свої підписом вона підтвердила надання згоди на те, що підписана Генеральна угода разом із запропонованими банком Умовами та Правилами, Тарифами складає між нею та банком кредитним договір.

Крім того, апеляційний суд зазначив, що у разі незгоди з кредитним договором та Генеральною угодою, або окремими її положеннями, ОСОБА_1 мала право звернутись до суду у встановленому законом порядку із позовом про визнання договорів недійсними, чого останньою зроблено не було.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У січні 2019 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати й залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд надав неправильну оцінку наявним у справі доказам та невірно встановив обставини справи, оскільки в Генеральній угоді відсутній її підпис. Також вказано, що зміст Генеральної угоди не надає можливості встановити цільове призначення коштів, які є предметом угоди, оскільки загальний зміст угоди носить ознаки окремого самостійного договору, який жодним чином не створює сприятливих умов для виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором від 06 січня 2009 року, а навпаки лише погіршує її становище.

Банком не надано первинної документації отримання нею грошових коштів на споживчі цілі, як зазначено у пункті 2.1 Генеральної угоди.

Посилається на те, що пункт 1.8 Генеральної угоди суперечить чинному законодавству, а саме частини третьої статті 207 ЦК України, оскільки використання факсимільного підпису не було узгоджено сторонами.

Крім того, зазначається, що відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відзив на касаційну скаргу позивач не подав.

Колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у справі, виходячи з наступного.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 лютого 2019 року справу № 342/180/17-ц (провадження № 61-28274св18) за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 14 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 03 серпня 2017 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Справа прийнята Великою Палатою Верховного Суду до розгляду

(провадження № 14-131 цс 19).

Судові рішення у справі, яка переглядається, та судові рішення у справі, яка передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, ухвалені у подібних правовідносинах.

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу, до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.

Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Оскільки справа у подібних правовідносинах передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, суд вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі, що переглядається, до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 342/180/17-ц.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 497/1623/17-ц (провадження № 61-181св19) за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Одеської області від 26 листопада 2018 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 342/180/17-ц за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 14 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 03 серпня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

Ю. В. Черняк