Постанова

Іменем України

25 листопада 2019 року

місто Київ

справа № 263/3824/16-ц

провадження № 61-26146св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 травня 2017 року у складі судді Хараджі Н. В. та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 13 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Попової С. А., Зайцевої С. А., Кочегарової Л. М.,

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивача

Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго»

(далі - ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго») у березні 2016 року звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію за актом про порушення правил користування електричною енергією у розмірі 6 733, 59 грн.

Позивач обґрунтовував заявлені вимоги тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , є споживачем електроенергії (особовий рахунок № НОМЕР_1 ), що постачається позивачем. 06 серпня 2015 року у помешканні відповідача під час здійснення перевірки працівниками позивача виявлено самовільне підключення до електромережі енергопостачальника з порушенням схеми обліку, заміна електролічильника без дозволу ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», що зафіксовано в акті від 06 серпня 2015 року № 203942. Внаслідок порушення споживачем пунктів 42, 48 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (далі - Правила користування електричною енергією для населення), відповідачу до сплати нарахована сума збитків, заподіяних енергопостачальній організації у сумі 6 733, 59 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача з компенсацією понесених у справі судових витрат.

Стислий виклад заперечень відповідача

Відповідач заперечувала проти задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі, вважала, що нею не порушено Правила користування електричною енергією для населення під час встановлення лічильника.

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 травня 2017 року позов ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» заборгованість за спожиту електричну енергію у сумі 6 733, 59 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 378, 00 грн.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовувалося тим, що будь-яких доказів щодо встановлення законним шляхом лічильника СО 197 № 589067, прийняття його в експлуатацію, опломбування пломбами електропостачальної організації суду не надано. Посилання відповідача на встановлений ще у 2007 році лічильник СО 197 № 589067 як на обґрунтованість нездійснення нею порушень, викладених у акті, є необґрунтованими та непідтвердженими доказами. Зокрема, суду не надано документа на підтвердження факту установлення і передачі на збереження у встановленому порядку приладу обліку і пломб електроустановки, тобто лічильника СО 197 № 589067. Також суд першої інстанції зазначив, що посилання відповідача щодо розрахунку загального обсягу самовільно спожитої електричної енергії за період з 31 листопада 2014 року (останньої перевірки) до 06 серпня 2015 року у кількості 8 місяців і 5 днів є необґрунтованим та такими, що не відповідає чинному законодавству, в той час як розрахунок загального обсягу самовільно спожитої електричної енергії позивачем зроблений за 6 місяців, тобто з 06 лютого 2015 року до 06 серпня 2015 року, відповідно до пункту 3.3 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України 04 травня 2006 року № 562 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04 липня 2006 року за № 782/12656 (далі - Методика).

Також суд відхилив посилання відповідача на пропуск позивачем позовної давності при зверненні до суду з цим позовом, оскільки розрахунок заборгованості був зроблений за 6 місяців: з 06 лютого 2015 року до 06 серпня 2015 року, тобто в межах позовної давності.

Судом відхилені доводи відповідача про непроведення позивачем експертизи з метою встановлення факту порушень Правил користування електроенергією для населення, оскільки відповідно до пункту 3.1 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, має бути підтверджений експертизою факт втручання споживача в роботу приладів обліку, факт пошкодження пломб та/або приладів обліку, в той час як відповідач допустила порушення у виді самовільної заміни електролічильника без дозволу позивача.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 13 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 травня 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, додатково зазначив, що відповідачем не надано документів, які б свідчили про виконання дій з узгодження установки лічильника із енергопостачальником у встановленому законом порядку. Доказів на установку лічильника працівниками обленерго у 2007 році відповідачем не надано, не представлено акт (екземпляра побутового споживача) про збереження пломб. Апеляційний суд не погодився з доводами відповідача, що сума нарахованих збитків мала бути зменшена на суму фактично здійснених платежів у період нарахування збитків внаслідок необліковування електроенергії, застосувавши правило пункту 3.7 Методики.

ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ засобами поштового зв`язку у жовтні 2017 року, ОСОБА_1 просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 13 вересня 2017 року.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтовується порушенням судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Заявник зазначає, що суди помилково не застосували до спірних правовідносин презумпцію правомірності правочину, не врахували роз`яснення Національної комісії регулювання електроенергетики України, надані у листі від 27 липня 2012 року № 4745/11/47-12. Заявник вважає позовні вимоги недоведеними, спростованими наявністю укладеного між сторонами договору про користування електричною енергією, у якому зазначено реквізити встановленого лічильника, відповідно до якого здійснюється облік використаної електроенергії.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

ІІІ. ВІДОМОСТІ ПРО РУХ СПРАВИ У СУДАХ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ ТА МЕЖІ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ СУДОМ

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, далі - ЦПК України) судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду у травні 2018 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За змістом правила частини першої статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи проводиться колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом застосовані правила статті 400 ЦПК України, відповідно до яких під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 213 ЦПК України (в редакції Закону України від 18 березня 2004 року № 1618-IV, далі - ЦПК України 2004 року), відповідно до яких рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд перевірив правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, за наслідками чого зробив висновок, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Обставини, встановлені в рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , а також є споживачем електроенергії за цією адресою, що постачається ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», особовий рахунок № НОМЕР_1 .

06 серпня 2015 року представниками ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» складено акт № 203942 про порушення відповідачем пунктів 42, 48 Правил користування електроенергією для населення, а саме: здійснено самовільне підключення електроустановок до електричної мережі енергопостачання з порушенням схеми обліку; здійснено заміну електролічильника без дозволу ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго».

26 серпня 2015 року комісією Маріупольського району електромереж (далі - Маріупольський РЕМ) ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» складено протокол засідання № 905 з розгляду актів про порушення Правил користування електроенергією для населення, відповідно до якого акт від 06 серпня 2015 року № 203942 складений відповідно до вимог пункту 53 Правил користування електроенергією для населення, розрахунок суми недорахованої електричної енергії проведено згідно з пунктом 2.7 Методики, який дорівнює 6 733, 59 грн.

До зазначеного протоколу додано розрахунок збитків за актом про порушення Правил користування електроенергією для населення № 203924.

Судами встановлено, що з 2006 року за особовим рахунком відповідача

НОМЕР_1 рахується наявність приладу обліку 2006 року встановлення СО-2М № 1325081 . Протягом періодичного зняття показань з лічильника у березні і грудні 2014 року та в грудні 2016 року у відомостях відзначено наявність у ОСОБА_1 саме цього лічильника, показання за яким підписувала відповідач.

Написавши у квітні 2007 року заяву про заміну лічильника, ОСОБА_1 не виконала подальші обов`язкові дії з узгодження установки розрахункового засобу обліку з електропередавальною організацією; погодження питання оплати робіт з заміни приладу обліку; подальше забезпечення збереження пломб на приладі обліку.

Згідно з листом ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» від 21 лютого 2017 року за відомостями журналів реєстрації заяв Маріупольського РЕМ за період з 01 січня 2017 року до 01 січня 2008 року заміна електролічильника за адресою: АДРЕСА_2 , співробітниками ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» не проводилася.

Відповідно до пояснень сторін, фото лічильника, наданих копій квитанцій про сплату за спожиту електричну енергію, у квартирі відповідача встановлений лічильник СО 197 № 589067, який не містить пломб електропостачальної організації. Крім того, відповідно до наданих сторонами документів, відповідач сплачує за спожиту електричну енергію виходячи із п`ятизначних показників лічильника, проте у квитанціях, надісланих позивачем, зазначаються чотиризначні показники, у зв`язку з чим ОСОБА_1 неодноразово наголошувалося на необхідності узгодження таких розбіжностей.

Доказів на установку лічильника працівниками обленерго у 2007 році відповідачем не надано, не представлено акт (екземпляра побутового споживача) про збереження пломб.

Судами зроблено висновок, що зазначення у договорі від 08 січня 2014 року НОМЕР_1 про користування електричною енергією із застосуванням приладу обліку в квартирі відповідача СО 197 не доводить факту його санкціонованого встановлення. У пункті 11 цього договору передбачено зобов`язання споживача послуг забезпечення належного стану електроустановок, збереження приладів обліку і пломб на них, узгодження з енергопостачальником нових підключень, переобладнань тощо.

Апеляційним судом встановлено, що за допущеним порушенням відповідачу нараховано використання необлікованої електроенергії на суму 6 733, 59 грн, що є більшим, аніж фактично сплачено відповідачем сумарно у періоді лютий-серпень 2015 року (262, 20+88, 82+110, 31+217, 47).

Оцінка аргументів, викладених у касаційній скарзі

В оцінці доводів касаційної скарги Верховний Суд зробив такі висновки.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про електроенергетику» відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням і використанням енергії, а також з централізованим диспетчерським (оперативно-технологічним) управлінням, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 25 Закону України «Про електроенергетику» споживачі електричної енергії мають право на приєднання та підключення до електричної мережі, за умови виконання правил приєднання електроустановок до електричних мереж.

Споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов`язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Безпечну експлуатацію енергетичних установок споживача та їх належний технічний стан забезпечує сам споживач. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України. Споживач енергії несе відповідальність за шкоду, заподіяну енергопостачальнику внаслідок невідповідності технічного стану електроустановок споживача та/або схеми живлення споживача вимогам нормативно-технічних документів, згідно з умовами договору (частини перша-п`ята статті 26 Закону України «Про електроенергетику»).

Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно з частинами першою та другою статті 27 Закону України «Про електроенергетику» правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Правопорушеннями в електроенергетиці є: порушення вимог нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, нормативних документів з питань технічної експлуатації електричних станцій і мереж, енергетичного обладнання і мереж суб`єктів електроенергетики та споживачів енергії, виготовлення, монтажу, налагодження та випробування енергоустановок і мереж, виконання проектних робіт на енергоустановках і мережах; крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку; пошкодження приладів обліку; розкомплектування та пошкодження об`єктів електроенергетики, розкрадання майна цих об`єктів; створення перешкод у здійсненні державного енергетичного нагляду та у виконанні робіт, пов`язаних з обслуговуванням об`єктів електроенергетики; порушення правил охорони електричних мереж; порушення правил користування енергією.

У пункті 42 Правил користування електроенергією для населення передбачено, що побутовий споживач електричної енергії зобов`язаний: дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору; забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів; забезпечувати збереження засобів обліку і пломб на них у разі розміщення засобу обліку в квартирі або на іншому об`єкті побутового споживача; узгоджувати з енергопостачальником нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснювані з метою збільшення споживання електричної потужності.

Відповідно до пункту 48 цих Правил побутовий споживач несе відповідальність згідно із законодавством за: порушення правил користування електричною енергією; розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електричних мереж і споживання електричної енергії без засобів обліку.

Згідно з пунктом 53 Правил користування електроенергією для населення у разі виявлення представником енергопостачальника порушення побутовим споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та побутовим споживачем чи представником побутового споживача (особою, яка є співвласником об`єкта або має право користуватися цим об`єктом відповідно до договору). Один примірник акта вручається побутовому споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Побутовий споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови побутового споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. Акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника.

Рішення комісії з розгляду актів оформляється протоколом, копія якого видається побутовому споживачу. У протоколі зазначається інформація про причетність побутового споживача до порушення цих Правил. У разі причетності побутового споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначаються: відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії; розрахунок проведених нарахувань з посиланням на відповідні пункти цих Правил та Методики.

У разі відмови побутового споживача від сплати вартості необлікованої електричної енергії енергопостачальник звертається з позовом до суду та має право припинити постачання електричної енергії після прийняття судом рішення на користь енергопостачальника (крім випадку виявлення факту самовільного підключення).

За правилами статей 10, 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статті 11 ЦПК України 2004 року суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд

Згідно зі статтею 179 ЦПК України 2004 року предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 212 ЦПК України 2004 року встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.

Вирішуючи спір, належним чином дослідивши та давши оцінку поданим позивачем та відповідачем доказам, врахувавши наведені норми матеріального права, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження завдання йому шкоди внаслідок самовільного підключення до електромережі енергопостачальника з порушенням схеми обліку, заміни електролічильника без дозволу ПАТ «ДТЕК «Донецькобленерго».

Доводи касаційної скарги про презумпцію правомірності правочину висновків суду не спростовують, на вирішення спору та відповідний правовий результат не впливають.

Також Верховний Суд врахував, що лист Національної комісії регулювання електроенергетики України від 27 липня 2012 року № 4745/11/47-12 має рекомендаційний та роз`яснювальний характер щодо застосування ліцензіатами з передачі електричної енергії місцевими (локальними) мережами, а також за обставинами справи не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність ухвалених судових рішень не впливають та зводяться до переоцінки встановлених судом обставин, а тому до уваги не беруться з огляду на межі повноважень суду касаційної інстанції, встановлені статтею 400 ЦПК України.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Вирішення питання про поновлення виконання (дії) оскаржуваних судових рішень

За правилами статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку. Про зупинення виконання або зупинення дії судового рішення постановляється ухвала. Суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 листопада 2017 року зупинено виконання рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 травня 2017 року до закінчення касаційного провадження.

Зробивши висновок про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних судових рішень без змін, Верховний Суд, керуючись частиною третьою статті 436 ЦПК України, поновлює виконання рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 травня 2017 року.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 13 вересня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 травня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Погрібний

А. С. Олійник

В. В. Яремко