ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 598/23/19Головуючий у 1-й інстанції Левків А.І.
Провадження № 22-ц/817/539/19 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Сташків Б. І., Хома М. В.,

розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу № 598/23/19 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Зернопродукт МХП» на рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 27 лютого 2019 року, ухваленого суддею Левківим А.І., повний текст якого складено 27 лютого 2019 року, по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Зернопродукт МХП» про розірвання договору оренди землі,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Збаразького районного суду із позовом до ПАТ «Зернопродукт МХП» про розірвання договору оренди землі.

В обгрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 05 вересня 2015 року між ним та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до п.9 якого за користування предметом оренди орендар вносить орендодавцю орендну плату у відповідному встановленому порядку. Згідно п.36 Договору дія договору оренди припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов"язків, передбачених договором. Відповідач неналежним чином виконує взяті на себе обов"язки та не здійснює виплату орендної плати згідно умов договору.

Рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 27 лютого 2019 року позов задоволено.

Розірвано договір оренди земельної ділянки площею 1.78 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , розташованої на території Кобильської сільської ради Збаразького району Тернопільської області, який зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №13761654, укладений 05 вересня 2015 року між ПАТ «Зернопродукт МХП» та ОСОБА_2 .

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ПАТ «Зернопродукт МХП» подало на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до вимог Закону України «Про оренду землі» отримання орендної плати є правом, а не обов`язком орендодавця. Договором не визначено обов`язку орендаря повідомляти орендодавця про необхідність отримання останнім орендної плати. З моменту укладення договору оренди земельної ділянки позивач не звертався до відповідача за отриманням орендної плати.

Крім того, орендодавець не звертався до орендаря із заявами про неналежне виконання умов договорів чи про розірвання договору оренди земельної ділянки, що свідчить про відсутність порушених прав та підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки.

На підставі наведеного, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити ноге рішення, яким в задоволені позов відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників по справі не надходив.

У даній справі, яка переглядається апеляційним судом відкрито апеляційне провадження та призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи відповідно до ст.369 ЦПК України.

За правилами ч.13 ст.7, ст.369 ЦПК України апеляційна скарга ПАТ «Зернопродукт МХП» на рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 27 лютого 2019 року розглядається апеляційним судом у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

Судом встановлено наступні обставини.

Згідно Державного акту серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 1.78 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кобильської сільської ради, кадастровий номер НОМЕР_1 (а.с.7).

05 вересня 2015 року між ОСОБА_2 та Приватним акціонерним товариством «Зернопродукт МХП» в особі директора Теофіпольської філії ПрАТ «Зернопродукт МХП» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 1.78 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , розташованої на території Кобильської сільської ради Збаразького району Тернопільської області. Даний договір укладено строком на 7 років із розміром орендної плати 6 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 2379.39 грн. (а.с.8-11).

Даний договір оренди зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 13761654 (а.с.12).

Після пред"явлення позову, а саме 14 лютого 2019 року, Теофіпольською філією ПрАТ «Зернопродукт МХП» було здійснено переказ грошових коштів ОСОБА_2 , як орендну плату за користування земельною ділянкою, в розмірах 8427.79 грн. та 7278.54 грн., що підтверджується квитанціями ВАТ «Укрпошта» №176 та № 177 від 14 лютого 2019 року.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Разом з тим згідно із частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. При цьому, фундаментальне значення, крім ознаки «систематичність», має значення саме несплата орендної плати.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11 липня 2018 року в справа № 484/3687/16.

Відповідно до п.11 Договору орендна плата вноситься один раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 15 грудня поточного року.

Згідно п. 36 Договору оренди дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором.

Отже у разі систематичної несплати орендної плати, договір може бути достроково розірваний за рішенням суду.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в порушення умов договору оренди відповідач не сплачував позивачу орендну плату за 2016-2018 роки у передбачені договором терміни, чим систематично порушував умови договору щодо сплати орендної плати, неналежно виконував умов договору. Відповідач жодних доказів на спростування вказаних тверджень не надав.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що перекази позивачу грошових коштів від 14 лютого 2019 року підтверджують пояснення останнього щодо несплати відповідачем орендної плати за користування земельною ділянкою у встановлені договором терміни, що і стало причиною звернення позивача до суду із вказаним позовом.

Крім того, в апеляційній скарзі ПАТ «Зернопродукт МХП» підтверджено, що належна позивачу орендна плата була депонована на його рахунку та виплачена лише у лютому 2019 року, тобто, після звернення позивача до суду.

Апеляційний суд звертає увагу, що основною метою договору оренди земельної ділянки та правом орендодавця є своєчасне отримання орендної плати в установленому розмірі. У свою чергу, недотримання умов договору у частині сплати орендної плати має наслідком його розірвання.

У даній справі суд першої інстанції дійшов правильного висновку про систематичну несплати відповідачем орендної плати, в зв"язку із чим наявні підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що з моменту укладення договору оренди земельної ділянки позивач не звертався за отриманням орендної плати, в зв"язку із чим остання не виплачувалася, оскільки відповідно до п.11 Договору орендна плата вноситься один раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 15 грудня поточного року.

З матеріалів справи по пояснень сторін вбачається, що ПАТ «Зернопродукт МХП» до лютого 2019 року жодного разу не здійнювало виплату орендної плати.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ПАТ «Зернопродукт МХП» належним чином не виконував умови договору в частині оплати за оренду земельної ділянки (п.11 договору).

Апеляційний суд звертає увагу, що в матеріалах справи відстутні докази того, що відповідач направляв повідомлення на адресу орендодавця, зазначену в договорі (або іншу, якщо про неї орендаря повідомлено належним чином), згідно якого орендар, дбаючи про належне виконання умов договору оренди, запрошує орендодавця для отримання орендної плати. Крім того, відсутні докази що ОСОБА_2 відмовлявся від орендної плати.

Також колегія суддів не погоджується з посиланнями апелянта про те, що орендодавець не звертався до орендаря із заявами про неналежне виконання умов договорів, оскілька вказана обставина жодним чином не спростовує того, що відповідач не сплачував позивачу орендну плату за 2016-2018 роки у передбачені договором терміни.

Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відмовляючи в задоволенні позову, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Зернопродукт МХП» - залишити без задоволення.

Рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 27 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Дата складення повного тексту постанови - 13 червня 2019 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи