Справа № 444/1514/18
Провадження № 2/444/129/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Зеліско Р. Й.,

секретар судового засідання Мамедова Г. І.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представник відповідача Ікавий М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № LVH9AE00000137 від 12.03.2008 року,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 9933,39 доларів США, що за курсом 26,99 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 19.02.2018 року , що складає 268102.20 грн. за кредитним договором № LVH9AE00000137 від 12.03.2008 року. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно до укладеного договору № LVH9AE00000137 від 12.03.2008 року відповідач ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 18228.93 долари США на термін до 11.03.2013 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку , встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку : щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією,а також іншими витратами відповідно до умов договору . що має відображення у розрахунку заборгованості за договором № LVH9AE00000137 від 12.03.2008 року. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509,526,1054 ЦК України,відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 19.02.2018 року має заборгованість 43906,08 доларів США, яка складається з наступного : 8728,36 доларів США заборгованість за кредитом (тіло кедиту), 1013,39 доларів США заборгованість по відсотках за користування кредитом, 191,64 Долари США заборгованість по комісії за користування кредитом, 33972,69 долари США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Позивач зазначає, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. А кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом . Таким чином заборгованість до стягнення становить 9933,39 долари США, яка складається із наступного : 8728,36 доларів США заборгованість за кредитом (тіло кедиту), 1013,39 доларів США заборгованість по відсотках за користування кредитом, 191,64 Долари США заборгованість по комісії за користування кредитом.

Попередній розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи становить 4021 грн.53 коп.

18.06.2018 року суддею постановлено ухвалу, якою прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

09.08.2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

09.08.2018 року відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності по справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № LVH9AE00000137 від 12.03.2008 року, яка мотивована тим, що згідно додатку №1 до даного договору останньою датою погашення кредиту була 11.03.2013 року . Оскільки відповідачем не було проведено погашення отриманого кредиту, то починаючи з 14.03.2013 року позивач отримав право на примусове стягнення суми отриманого кредиту. Таким чином перебіг строку позовної давності почався саме з 14.03.2013 року. Таким чином позивач пропустив строк позовної давності для пред`явлення відповіного позову.

19.09.2018 року представником позивача подано відзив на заяву про застосування строків позовної давності, в якому просить застосувати до даних правовідносин позовну давність з тих підстав, що згідно договору АТ КБ «ПриватБанк» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 18228,93 долари США на термін до 11.03.2013 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплати відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором. Згідно п.15.1 умов договору № LVH9AE00000137 від 12.03.2008 року, даний договір набуває чинності у частині сплати винагороди за надання фінансового інструменту з моменту його підписання обома сторонами, а в інших частинах з моменту надання позичальником розрахункових документів або оформлення касових документів з метою використання кредиту в межах зазначених у них сум, і діє в обсязі виданих позичальникові коштів до повного виконання сторонами зобов`язання за договором.

Наразі відповідач досі не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № LVH9AE00000137 від 12.03.2008 року, правовідносини між ним та банком тривають .

У зв`язку з цим, обставини, на які відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду.

Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала в повному розмірі .

Представник відповідача в судовому засіданні щодо позовних вимог позивача заперечив, про що подав суду письмові заперечення (а.с.87-91) . Та просив суд з врахуванням положення с.1050 ЦК України та висновки, викладені в постанові від 28.03.2018 року по справі №444/9519/12 а саме п.54 та п.89-93 постанови Великої палати Верховного суду , просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю у зв`язку із спливом позовної давності.

Відповідач, в судовому засіданні щодо позовних вимог заперечила, та підтримала думку свого представника. В подальшому в судове засідання не прибула, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином .

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оглянувши цивільну справу №2-1501/11 провадженням №2/444/34/2013 , об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Судом встановлено, що 12.03.2008 року відповідач уклала договір № LVH9AE00000137 з ПАТ КБ «ПриватБанк». отримала кредит у розмірі 18228.93 долари США на термін до 11.03.2013 року.

Позивач ПАТ КБ «Приват Банк» у відповідності до встановлених вимог вищевказаного кредитного договору свої зобовязання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу, кредит на встановлених вищевказаних кредитним договором умовах повернення грошових коштів зі сплатою відсотків за користування ними.

Відповідно до п.15.1 умов договору № LVH9AE00000137 від 12.03.2008 року, даний договір набуває чинності у частині сплати винагороди за надання фінансового інструменту з моменту його підписання обома сторонами, а в інших частинах з моменту надання позичальником розрахункових документів або оформлення касових документів з метою використання кредиту в межах зазначених у них сум, і діє в обсязі виданих позичальникові коштів до повного виконання сторонами зобов`язання за договором.

Наразі відповідач досі не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № LVH9AE00000137 від 12.03.2008 року, правовідносини між ним та банком тривають .

Як вбачається із розрахунку представленого позивачем відповідач ОСОБА_2 зобов`язання за договором не виконувала у строки і це призвело до виникнення заборгованості становить 9933,39 долари США, яка складається із наступного : 8728,36 доларів США заборгованість за кредитом (тіло кедиту), 1013,39 доларів США заборгованість по відсотках за користування кредитом, 191,64 Долари США заборгованість по комісії за користування кредитом.

Окрім того, 24.10.2013 року Жовківським районним судом Львівської області ухвалено рішення у справі №2-1501/11 (провадження №2/444/34/2013) за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави. Вказаним рішенням позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволені в повному обсязі. Однак рішення суду до виконання не зверталося і на виконанні не перебуває.

Як вбачається із матеріалів цивільної справи №2-1501/11 (провадження №2/444/34/2013) за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави (а.с.6) наявна вимога повідомлення №30.1.0.0/4 від 27.08.2011 року про погашення простроченої заборгованості.

Оскільки заборгованість за договором позичальником ОСОБА_2 не була погашена, відповідно до зазначеної вимоги , на підставі ст.1050 ЦК України в неї виник обов`язок повернути суму кредиту повністю.

Таким чином через 30 календарних днів після заявлення вимоги кредитний договір № LVH9AE00000137 від 12.03.2008 року був припинений і і в позичальника виник обов`язок повернути банку суму кредиту в повному обсязі.

За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті б 10 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Встановлення строку кредитування у кредитному договорі, що передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за вказаних умов початок перебігу позовної давності не можна визначати окремо для погашення всієї заборгованості за договором (зі спливом строку кредитування) і для погашення щомісячних платежів (після несплати чергового такого платежу).

Суд зазначає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі предявлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. У спірних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Ці висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно дост.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями із визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252,255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідач ОСОБА_2 останній раз здійснила платіж за наданим кредитом 17.09.2010 року .

Крім того, ПАТ "Приватбанк" звернувся до ОСОБА_2 27.08.2011 року про погашення простроченої заборгованості.

Зважаючи на те, що згідно додатку до кредитного договору № LVH9AE00000137 від 12.03.2008 року кінцевим терміном повернення кредиту є 11.03.2013 року , саме до цієї дати мав бути сплачений останній черговий платіж за договором, враховуючи, що сплив строк кредитування , у визначений законом та договором спосіб, з вимогою про погашення заборгованості, строк позовної давності сплив.

Обставин, які б свідчили про зупинення чи переривання перебігу строку позовної давності судом не встановлено.

Будь-яких поважних причин пропуску строку позовної давності позивачем не наведено.

Згідно ч.4 ст.267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи зазначені обставини, а також те, що позивачем пропущено строк позовної давності, визначений ст.257 Цивільного кодексу України, поважності причин пропуску такого строку позивачем не наведено, відповідач просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, суд приходить до висновку, що узадоволенні позову слід відмовити, у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

Керуючись статтями 23, 141, ч. 2 ст. 247, ст. 258, 259, 264, 265, 354 ЦПК України, статтями 256,257,261, п.4 ст.267 ЦК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовної вимоги АТ КБ "ПриватБанк" про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованості у розмірі 9933.39 доларів США , що за курсом 26.99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 19.02.2018 року складає 268102.20 грн. за кредитним договором № LVH9АЕ00000137 від 12.03.2008 року, яка складається з наступного : 8728.36 доларів США - заборгованість за тілом кредиту; 1013.39 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 191.64 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом - відмовити.

У задоволенні позовної вимоги АТ КБ "ПриватБанк" про стягнення з ОСОБА_2 судових витрат в розмірі 4021,53 грн. - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Зеліско Р. Й.

Текст повного рішення суду виготовлено 10.06.2019 року.