БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1606/19
Провадження № 2/497/944/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.19 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кравцової А.В.,

секретар судового засідання Бекметова Х.В.,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болград за відсутністю сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 - про зняття арешту з квартири,

ВСТАНОВИВ:

25.10.2019 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що вона є спадкоємцем після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , але, звернувшись до приватного нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, вона, позивач, отримала відмову з причини того, що за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на квартиру за АДРЕСА_1 , яка належала її батькові, ще 28.11.2008 року Болградською районною державною нотаріальною конторою було накладено арешт за рішенням суду у спорі ще попереднього власника цього нерухомого майна, спір давно був вирішений, квартира вже двічі міняла власників, але арешт з невідомих причин залишився, тому вона, позивач, змушена звернутися до суду за захистом свого права власності на це житло, оскільки, за наявності арешту, не може розпорядитися власністю - продати.

Позивач надала суду заяву, якою підтримала позовні вимоги, просила суд розглянути справу за її відсутністю, задовольнивши позов в повному обсязі, погоджуючись на ухвалення судом рішення заочно, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_2 та третя особа, що не заявляє самостійних вимог стосовно предмету спору - ОСОБА_3 , були повідомлені належним чином про час та місце судового засідання, до суду не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їхньою відсутністю, просять задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

В ході розгляду справи та дослідження судом доказів були встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини:

- ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 (свідоцтво про його смерть серії НОМЕР_1 , видане 10.12.2018 року Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, а/з №853, а.с.25), після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на його майно, яке успадкувала після його смерті його дочка - позивач ОСОБА_1 ;

- згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №21237822 від 11.12.2008 року (а.с.14), спадкодавець ОСОБА_4 зазначений власником квартири АДРЕСА_1 ;

- згідно свідоцтва про народження позивача (серії НОМЕР_2 видане 18.01.1960 року, а/з 38, а.с.7), її батьком є спадкодавець ОСОБА_4 , позивач змінила своє прізвище з " ОСОБА_5 " на " ОСОБА_6 "після укладення шлюбу (свідоцтво серії НОМЕР_3 , видане 02.11.1985 року Болградським РАЦС Одеської області, а/з 155, а.с.8);

- з технічного паспорту на квартиру від 19.11.2008р., спірна квартира розташована на АДРЕСА_2 , власником значиться спадкодавець ОСОБА_4 (а.с.18);

- згідно змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №184011926, яка була сформована 08.10.2019 року, ще 28.11.2008 року Болградською районною державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Болградського районного суду Одеської області б/н від 01.04.1998р. (у справі № 2-1856/1999 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7 про визнання права власності та вселення), на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , - накладено арешт (реєстраційний номер обтяження 8240974 (а.с.17);

- згідно договору дарування від 05.01.2001р. ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_8 квартиру АДРЕСА_3 (а.с.9);

- згідно договору купівлі-продажу від 23.03.2005р. ОСОБА_8 продала вказану спірну квартиру ОСОБА_9 (а.с.11);

- згідно договору купівлі-продажу від 22.11.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Агбун М.І., що був зареєстрований в реєстрі за №10867, ОСОБА_4 придбав спірну квартиру в ОСОБА_9 (а.с.13);

- згідно відповіді на усне звернення позивача до приватного нотаріуса Болградського районного округу Одеської області Агбун М.І., вона надала відповідь від 12.10.2019 року за №1948/02.14, якою позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння, яке вона успадкувала після смерті її батька - спадкодавця ОСОБА_4 , у зв`язку з тим, що за даним Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на квартиру за АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , 28.11.2008 року Болградською районною державною нотаріальною конторою було накладено арешт (а.с.36);

- згідно відповіді приватного нотаріуса Болградського районного округу Одеської області Агбун М.І. на запит суду від 15.11.2019р., за №2222/01-16, - спадкова справа щодо майна спадкодавця ОСОБА_4 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , - заводилася, спадкоємцем його майна за законом є його дочка - позивач ОСОБА_1 ;

- відповідно до заяви відповідача - ОСОБА_2 , та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , вони вимоги позивача визнають в повному обсязі;

- з вищезазначеного вбачається, що рішення про накладення арешту на спірну нерухомість за заявою колишньої власниці квартири ОСОБА_2 , вже існував під час дарування ініціатором арешту ОСОБА_2 цієї квартири ОСОБА_8 , та реалізації цієї спірної нерухомості ОСОБА_8 на ім`я ОСОБА_9 , яка, у свою чергу, продала квартиру ОСОБА_4 , але з невідомої причини арешт досі не знятий, хоча підстав для його існування не вбачається. Ініціатор цієї заборони ОСОБА_2 не заперечує проти переходу права власності цієї спірної нерухомості позивачу, що свідчить про припинення існування причин, які породили звернення ОСОБА_2 з заявою до суду про накладення вищевказаного арешту. Особа, що виконувала функції державного нотаріуса в м.Болград на момент накладення арешту - ОСОБА_3 - не надала жодних заперечень щодо зняття цього арешту, та, погоджуючись на визнання права позивача на цю нерухомість підтвердила таким чином відсутністьобгрунтованих пояснень і підстав для існування цієї заборони. Оскільки ця спірна нерухомість тричі змінювала власників і цей арешт не завадив оформленню цих угод, не вбачається доказів обгрунтованого продовження вказаної заборони на відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини.

Таким чином, з метою захисту свого порушеного права на отримання спадщини після смерті батька, позивач обгрунтовано звернулася до Болградського районного суду Одеської області з даним позовом.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, згідно ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоложних свобод , кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 №6 (в редакції від 30.06.1978 №5) надані роз`яснення, що вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. А Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Нормами частин 1 та 2ст.321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Згідно до ст.391 ЦК України, власник майна може вимагати скасування заборон у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 під визначенням «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і Законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності.

За правилами ст.57 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції на момент ухвалення рішення про накладення арешту), арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: ухвалення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; ухвалення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; ухвалення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до ст.50 Закону України "Про виконавче провадження, в разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. А згідно ст.264 ЦПК України, п.8), суд, ухвалюючи остаточне рішення, має визначити, чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову; така сама норма діяла у ЦПК України на момент розгляду справи судом за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7 у 1998 році (стаття 114); а ст.391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст.59 ЗУ "Про виконавче провадження" (чинна редакція) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Позивач, у даному випадку, має намір розпорядитися належним йому правом, а саме оформити спадщину після смерті батька, проте через наявність арешту позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача.

Виходячи з вищевикладеного, суд враховує, що на час звернення позивача з даною позовною заявою до суду, наявність арешту (обтяження), накладеного на вказане спірне майно, порушує її право на оформлення спадщини, обґрунтованих законних підстав для збереження (продовження) цієї заборони не вбачається, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб, а саме, - шляхом зняття арешту з майна.

Керуючись ст.ст4,12,81,237,263-265,268 ЦПК України, Конституції України, Закону України "Про виконавче провадження", суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 - про зняття арешту з квартири - задовольнити в повному обсязі.

Зняти арешт та заборону на відчуження квартири АДРЕСА_4 (право власності на яку зареєстроване за спадкодавцем ОСОБА_4 ), - що був накладений 11.12.2008 року державним нотаріусом Станєвою В.Б. Болградської державної нотаріальної контори на підставі ухвали Болградського районного суду Одеської області від 01.04.1998року у справі №2-856 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7 про визнання права власності на 3/4 частини нерухомого майна.

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 28.11.2008 року за номером 8240974, вчинений реєстратором: Болградська районна державна нотаріальна контора ( АДРЕСА_5 Болград, вул. 25 АДРЕСА_6 ) - про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_4 (право власності на яку зареєстроване за спадкодавцем ОСОБА_4 ), - що був накладений 11.12.2008 року державним нотаріусом Станєвою В.Б. Болградської державної нотаріальної контори на підставі ухвали Болградського районного суду Одеської області від 01.04.1998року у справі №2-856 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7 про визнання права власності на 3/4 частини нерухомого майна.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня отримання ним повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення виготовлено 25.11.2019 року.

Суддя А.В. Кравцова