Головуючий у І інстанції Усатова І.А.
Провадження №22-ц/824/7698/2019 Доповідач у ІІ інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 червня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Іванової І.В., Мельника Я.С.,

при секретарі: Зубленку Ю.О.,

розглянувшиу відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 21 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Солом`янського районного відділу Державної міграційної служби Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання недійсними та скасування розпорядження органу приватизації, свідоцтва про право власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовною заявою, в якій просила визнати недійсним з дати видання та скасувати розпорядження органу приватизації, Відділу приватизації державного житла Управління житлово-комунального господарства Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації №46762 від 04.07.2016 року, а також визнати недійсним з дати видання та скасувати Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, серія НОМЕР_3 , видане 04.07.2016 року Відділом приватизації державного житла Управління житлово-комунального господарства Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , на ім`я: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках, а саме по 1/3 частині.

Обгрунтовуючи вимоги, позивачка посилалась на те, що з листопада 1993 року вона проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Починаючи з березня 2013 року і по дату звернення до суду з даним позовом, відповідачі: її рідний брат ОСОБА_1 та невістка ОСОБА_3 , перешкоджали її проживанню в спірній квартирі шляхом таємної зміни вхідних замків, влаштування сварок, бійок. Крім того, ОСОБА_1 подав до Солом`янського районного суду м. Києва позов про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, за результатами розгляду якого Солом`янський районний суд м. Києва 02 березня 2016 року постановив заочне рішення по справі №760/19126/15-ц, яким позивачку визнано такою, що втратила право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_2 .

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29 серпня 2016 року заочне рішення суду від 02 березня 2016 року скасовано та призначено новий судовий розгляд. В подальшому, рішенням від 28 листопада 2016 року в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання її такою, що втратила право користуванням жилим приміщенням у спірній квартирі, відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 25 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 28 листопада 2016 року залишено без змін.

Разом з тим, поки йшов спір про право проживання позивача у спірній квартирі, ОСОБА_1 , незважаючи на розгляд спору в Солом`янському районному суді м. Києва, приховуючи цей факт, як від неї, суду, так і від органу приватизації, незаконно разом з членами своєї сім`ї приватизував спірну квартиру, чим порушив право позивачки на участь у приватизації житла.

ОСОБА_2 в позові зазначала, що приватизація спірної квартири згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відбулася в період з 4 липня 2016 року (свідоцтво про право власності, серія НОМЕР_2 видане 04.07.2016, розпорядження № 46762 від 04.07.2016, Дата, час державної реєстрації: 19.07.2016 09:39:14) по 25 липня 2016 року (Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 30610635 від 25.07.2016 10:53:47). При цьому, відповідачі знали про засідання 29 серпня 2016 року у зазначеній справі, були присутні на ньому, але умисно не повідомили орган приватизації про розгляд спору в суді, а потім і суд про проведену приватизацію, що говорить про злочинний умисел на незаконну приватизацію спірної квартири.

У травні та вересні 2016 року позивачка інформувала орган приватизації шляхом написання листів до Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації та до Житлово-експлуатаційної дільниці №901, в яких повідомляла про оскарження заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києва, яким її було визнано такою, що втратила право користування спірною квартирою. Однак листи позивачки на процес приватизації не вплинули. В результаті, зазначена квартира безоплатно передана в спільну часткову власність ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках, по 1/3; підстава передачі - Розпорядження відділу приватизації державного житла Управління житлово-комунального господарства Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації № 46762 від 04.07.2016 року.

На підставі вищевказаного розпорядження відділом приватизації державного житла Управління житлово-комунального господарства Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно (свідоцтво про право власності, серія та номер: НОМЕР_2 ), а саме: на спірну квартиру АДРЕСА_2 .

Оскільки позивачка своєї згоди на приватизацію не надавала, приватизація проведена з порушенням ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», в зв`язку із чим розпорядження про приватизацію спірної квартири та свідоцтво про право власності на вищевказане нерухоме майно є незаконними та такими, що підлягають скасуванню. Крім того, здійснена приватизація стала підставою для позбавлення позивачки права на користування спірною квартирою, оскільки тепер відповідачі до неї її взагалі не допускають.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 21 листопада 2018 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним з дати видання та скасовано розпорядження органу приватизації Відділу приватизації державного житла Управління житлово-комунального господарства Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації №46762 від 04.07.2016 року.

Визнано недійсним з дати видання та скасовано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, серія НОМЕР_2 , видане 04.07.2016 року Відділом приватизації державного житла Управління житлово-комунального господарства Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках, а саме: по 1/3 частині.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Солом`янського районного відділу Державної Міграційної Служби Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від позивачки ОСОБА_2 , остання просила апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Зокрема, посилалась на те, що оскарження заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 02.03.2016 року, яким її визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням, відбулось у травні 2016 року, тобто до приватизації спірної квартири, в якій позивачка постійно проживала та, відповідно, мала право на її приватизацію.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 проти скарги відповідача ОСОБА_1 заперечила та просила залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 06.06.2016 року до відділу (Центру) надання адміністративних послуг Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації для отримання адміністративної послуги з видачі свідоцтва про право власності на житло звернувся ОСОБА_1 із заявою, в якій просив оформити передачу в приватну власність квартири, яку він займає разом з членами сім`ї на умовах найму та просив передати квартиру у власність йому, ОСОБА_1 , та членам його сім`ї: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у рівних частках; уповноваженим власником житла визначити ОСОБА_1 (а.с.107). До заяви було долучено довідку про склад сім`ї наймача та займані ними приміщення за № 2241 від 27.05.2016 року, що видана балансоутримувачем Житлово-експлуатаційною дільницею № 901 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва», в якій зазначено, що у спірній квартирі мешкають і мають право на приватизацію житла: ОСОБА_1 (власник особового рахунку), ОСОБА_3 (дружина), ОСОБА_4 (дочка) (а.с.109).

Також встановлено, що розпорядженням відділу приватизації державного житла управління житлово-комунального господарства Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації № 46762 від 04.07.2016 року прохання ОСОБА_1 щодо приватизації квартири АДРЕСА_2 задоволено та передано вказану квартиру в приватну спільну часткову власність в рівних частках ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с.122).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна №87087108 від 15.05.2017, квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 1/3 частині, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія та номер НОМЕР_2 /розпорядження №46762 від 04.07.2016, виданий 04.07.2016, Відділом приватизації державного житла Управління житлово-комунального господарства Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації (а.с.18-20).

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_5 на підставі ордеру №028738 від 14.06.1988 року на сім`ю з 4-х осіб: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (чоловік) ОСОБА_1 (син), ОСОБА_7 (дочка), була надана квартира АДРЕСА_2 (а.с.12).

Згідно довідки форми №3 від 17.08.2015 року, виданої структурним підрозділом ЖЕД № 901 Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» за №3623, в квартирі АДРЕСА_2 були зареєстровані: ОСОБА_1 (власник особового рахунку з 07.02.1995 року), члени його сім`ї: дружина ОСОБА_3 (зареєстрована з 27.11.2001 року), дочка ОСОБА_4 (зареєстрована з 20.01.2004 року), сестра ОСОБА_2 (зареєстрована з 02.11.1993 року).

Встановлено, що ОСОБА_1 звертався до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2 .

Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 02 березня 2016 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задоволено. Визнано ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_2 .

В подальшому, за заявою ОСОБА_2 ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29 серпня 2016 року заочне рішення суду від 02 березня 2016 року скасовано та призначено справу до судового розгляду (а.с.13). Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 28 листопада 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про визнання особою такою, що втратила право користування жилим приміщенням, відмовлено (а.с.14-15). Вказане рішення залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 25 квітня 2017 року (а.с.16-17).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що право позивачки на користування вказаною квартирою було поновлено внаслідок скасування заочного рішення суду, на підставі якого її було знято з реєстраційного обліку, а тому її право на участь у приватизації спірної квартири залишилося незмінним, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Згідно із ч. 3 ст. 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до вимог абзацу 1 ст.3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» № 2482-ХІІ від 19.06.1992 року (зі змінами та доповненнями в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю.

Згідно ч.1 ст.8 цього ж Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Частиною 4 ст.8 Закону передбачено, що підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків) може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства).

Частиною 3 ст. 8 вищезазначеного Закону встановлено, що передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

За частиною 2 ст.8 зазначеного Закону передача займаних квартир (будинків, кімнат у гуртожитках) здійснюється у спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку, кімнаті в гуртожитку), в тому числі тимчасово відсутні, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири, будинку, кімнати в гуртожитку.

Виходячи з аналізу змісту Закону України від 19 червня 1992 року № 2482-ХІІ "Про приватизацію державного житлового фонду" у поєднанні з нормами ст.ст. 1, 6, 9, 61 ЖК України, ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право й у разі тимчасової відсутності, а отже, і право на приватизацію разом з іншими членами сім`ї.

Пунктом 18 цього Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, передбачено, що громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; довідка про склад сім`ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім`ї на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі.

Відповідно до п. 19 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, довідка про склад сім`ї та займані приміщення береться громадянином на підприємстві (організації), що обслуговує жилий будинок, гуртожиток. У довідці вказуються члени сім`ї наймача, які зареєстровані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло. У довідці також вказуються новонароджені, і на них враховується норма площі, що передається безкоштовно. Відомості про займані наймачем приміщення та їх площу заповнюють згідно з інвентаризаційними матеріалами, які зберігаються на підприємстві (організації) по обслуговуванню житла.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_2 постійно проживала та була зареєстрована у квартирі АДРЕСА_2 , та була позбавлена права користування квартирою заочним рішеннямСолом`янського районного суду м. Києва від 02 березня 2016 року, яке в подальшому було скасовано ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29 серпня 2016 року. Враховуючи факт скасування рішення, яке було правовою підставою позбавлення позивача права користування спірною квартирою, після скасування даного рішення право користування ОСОБА_2 квартирою АДРЕСА_2 відновилося з моменту його незаконного припинення, тобто з моменту зняття позивача з реєстраційного обліку.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 на час приватизації спірної квартири у липні 2016 року мала право користування нею, вона згідно вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» мала беззаперечне право на участь у приватизації квартири, в зв`язку із чим обґрунтованим є висновок суду про те, що приватизація спірної квартири без участі позивача не відповідає вимогам діючого законодавства.

Оскільки приватизація спірної квартири відбулась з порушенням встановленого законом порядку її проведення, вимоги позивача ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування розпорядження органу приватизації та виданого на його підставі свідоцтва про право власності на житло, є ефективним способом захисту та відновлення її порушених прав і висновок суду про їхнє задоволення є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції, невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин; ці доводи були предметом перевірки суду першої інстанції, який дав їм повну, всебічну та об`єктивну оцінку у своєму рішенні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і доводи апеляційної скарги відповідача цього не спростовують, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, а скарги ОСОБА_1 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 21 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий :

Судді: