н/п 2/490/1275/2019
Справа № 490/7474/18
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2019 року Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді Гуденко О.А.,

при секретарі -Дудник Г.С.,

за участі представника позивача адвоката Душаченко В.В., відповідачки ОСОБА_1 та її представника адвоката Гайдаржий А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивівльну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання,-

ВСТАНОВИВ:

06.09.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить суд розірвати договір про зміну набувача в договорі довічного утримання, посвідченого приватним нотаріусом ММНО Сіряковою О.В. від 28.11.2016 р. за реєст.№1088 та внесення змін та доповнень до нього від 05.04.2017 р. укладений між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Ухвалою суду від 30.11.2018 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено. Накладено обтяження у вигляді арешту на квартиру АДРЕСА_1 - до набрання судовим рішенням по справі законної сили.Заборонено укладати усі види угод, пов`язані з відчуженням вищевказаного нерухомого майна.позивач надав суду заяву, в якій просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка є предметом оспорюваного договору довічного утримання.

В обгрунтування позову позивач посилається на те, що в зв`язку з похилим віком та потребуючи сторонньої допомоги та догляду вона, почувши рекламу по телебаченню, що існує така служба, як «Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів», яка займається соціальними проектами для літніх людей - вона звернулася до цієї фірми та підписала оспорюваний договір. 08.11.2016 року уклала нотаріально посвідчений Договір довічного утримання з ОСОБА_3 . 05.04.2017 року їй повідомили працівники фірми "Пенсіон", що у зв`язку з неможливістю подальшого виконання ОСОБА_3 своїх обов`язків слід укласти Договір про зміну набувача в Договорі довічного утримання з іншою особою ОСОБА_4 Вона, довіряючи обіцянкам працівників цього центру, підписала ці договори навіть не вчитуючись в їх зміст та умови, роз`яснень їй ніхто не надавав. Довірившись цим особам, вона навіть не усвідомила, що набувачі за договором не є мешканками м. Миколаєва і не будуть до неї приходити та надавати необхідну допомогу по догляду.

Відповідно до умов договору набувач зобов`язався довічно утримувати її у вигляді забезпечення лише грошовими ресурсами, на які вона самостійно буде забезпечувати себе харчуванням, одягом, лікарськими засобами і не має права вимагати іншу допомогу, навіть якщо буде її потребувати. Зазначений еквівалент сторони оцінили у розмірі 600 гривень, а також сплату комунальних послуг з визначеними обмеженнями.

Як вказує позивач, спочатку відповідач начебто виконувала свої зобов`язання, а з березня 2018 року перестала, коли позивачка їй телефоном повідомила, що її стан здоров`я погіршився і вона не може самостійно придбати продукти харчування, ліки, їй необхідна допомога зі сторони відповідача або найняти їй доглядальницюта їй необхідна операція, бо вона може втратити зір. ОСОБА_1 їй відповіла, що відповідно до умов Договору у випадку виникнення в майбутньому потреби забезпечення відчужувача іншими видами матеріального забезпечення чи догляду,вона повинна самостійно нести всі витрати на ці види забезпечення в межах грошового утримання. Тоді вона зрозуміла, що за 600 гривень через свою необізнаність та необачність повинна забезпечити себе і харчами і ліками і доглядальницею, так як самостійно в зв`язку з віком та станом здоров`я вже не в змозі. Яким чином її умовили на отримання допомоги саме через укладання договору довічного утримання і саме в такому обмеженому вигляді вона вже не пам`ятає, в зв`язку з віком та юридичною необізнаністю.

В останній рік вона хворіє і майже всю свою пенсію витрачає на придбання ліків, що підтверджується виписками лікарів, а відповідачка за рік з моменту укладання Договору про зміну відповідач жодного разу не приїжджала до неї, щоб провідати та дізнатися про стан її здоров`я, не запропонувала допомогу.

31 жовтня 2018 року надійшов відзив на позов відповідача ОСОБА_1 , в якому вона просила відмовити у позові. Зазначила, що твердження позивача про непогодженість умов договру і відсутність роз`яснення його умов не відповідає дійсності . Так, позивачка сама звернулася до ТОВ "Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів2 з метою укладення договру довічного утримання , це підприємство здійснює свою діяльність в підготовці і підписанні договорів довічного утримання та пошуку відужувачів та набувачів з 2008 року. Обидва договри позивачка підписала з перервою у 4 місяці та 7 днв , що є достатнім часом, щоюб ознайомитимя з умовами та сформувати нові пропозиції та вимоги. Позивачка підписала договір у присутності нотаріуса, про реальне місце проживання набувача їй було добре відомо, договір відповідав її реальному волевиявленню. Підтави для розірвання договру відсутні, адже жодного істотного порушення своїх обовязків з боку набувача не було - з липня 2018 року позивачка сама першкоджає їй у виконанні умов договору. Протягом дії договору вона сумлінно та своєчасно сплачувала комунальні послуги - згідно інформації, що надавала позивачка телефоном щомісяця, адже мє пільги на оплату комунальних послуг і часто велися певні перерахунки, та щомісячне грошове утримання. Зазанчила, що є відповідальною та порядною людиною, має двох дітей-студентів, дбає про їх майбутнє і свою старість, має два накопичувальні страхові поліси , сама не працює, отже всі фінасові витрати її родина ретельно планує. Проте витрати на суд нею заплановані не були, вона в зв`язку з цим вимушена була взяти у борг, що боляче вдарило по її самолюбству та почуттю гідності. Вимоги закону дозволяють встановлювати в договрі довічного утримання обов`язок набувача лише щодо утримання матеріального відчужувача. Позивачка згідно умов договору може забезпечити себе послугами доглядальниці самостійно, а лише бажання відчужувача розірвати договір з власних міркувань не є підставою для розірвання договору.

06 листопада 2018 року представником позивача адвокатом Душаченко В.В, подано відповідь на відзив .

20 листопада 2018 року надійшов відзив на позов від відповідачки ОСОБА_3 , в якому просить відмовити в задоленні позову за відсутності правових підстав розірвання договру довічного утримання та недоведеності доводів позивача.Так, як перший, ак і другий договір був укладений з урахуванням вільного волевиявлення позивача з попереднім та обдуманим погодженням всіх умов , договір виконувася протягом його дії своєчасно та в повному обсязі. Своїм підписом в договрі у нотаріуса та дадною заявою праціваникам центру "Пенсіон" ОСОБА_2 підтвердила свою згоду з умовами догвору та обізнаність з ними.

В минулому судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 просила задовольнити позов з викладених в ньому підстав. Суду пояснила, що оскільки її рідні онук та невістка завжди зайняті на роботі і вона не бажала їх турбувати, то коли побачила по телевізору рекламу про надання пенсіонерам допомоги та догляду від Центра допомоги та соціального захисту пенсіонерів, вирішила звернутися до них. В офісі центру їй запропонували укласти договір довічного утримання і обіцяли повний соціальний захист. Там їй ніхто не пояснив, що набувачі її квартири будуть з іншого міста і відвідувать її не збираються. В коштах вона не потребувала, оскільки мала достатню пенсію , а укладаючи договір вона мала на меті не залишитися на старості років самою, без допомоги, щоб нікому було до неї прийти. Укладжаючи цей догвоір вона мала не меі отримання лише побутового утримання на майбутнє, а не грошей. Вона розуміла , що має хронічні захворювання і в будь-який момент може стати безпорадною, або втратити зір. Набувачів підбирали самі працівники Центру, вона з ними не знайомилася . ОСОБА_3 вона взагалі ніколи не бачила, проте їй при укладенні першого договору дійсно сплатитли 45 000 грн , які вона поклала на депозит і не витрачала, на теперішній час вона готова їх повернути. Згодом їй подзвонили працівники центру і повідомили, що з якихось причин надо переподписати договір з новою жінкою, на що вона погодилася, адже повністю їм довіряла. Коли працівники фірми привезли її до нотаріуса, там були готові уже всі документи та розпечатаний договір, якій їй ніхто не читав і вона сама його також не читала. В березні 2018 року у неї погіршився стан здоров`я, вона вже не може сама ходити за покупками, до неї регулярно почала приходити невістка та онук, допомагали навіть сусідка по тамбуру, коли вона втратила влітку свідомість. ОСОБА_1 сказала, що живе в іншому місті і приїзждати їй на допомогу не збирається. Лише тоді вона усвідомила, що уклавши цей договір вона фактично позбавилася і житла, і допомоги на старості років, адже тоді їй родичі роз`яснили, що за цим договром вона не має права вимагати будь-якої допомоги у догляді. Тоді вона і вирішила звернутися до суду з цим позовом, адже цей договір порушує її права, позбавляє її права на надання допомоги , яку вона вкрай потребує, а сплата комунальних послуг взагалі ніяким чином не є належною допомогою. Зазначає, що завдяки своїм таким необдуманим діям та відсутністю належних роз`яснень з боку нотаріуса і праццівників Центру вона повірила в рекламу, а фактично побавила себе єдиної власності і можливості отримати належний догляд, коли не зможе зовсім обходитися без сторонньої допомоги.

Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити позов. Звернув увагу суду на те,що фактично відповідачка визнала, що дійсних намірів, що походять з принципів моралі, турботи, доброчинності, справедливості щодо виконання умов довічного утримання шляхом саме надання допомоги відчужувачу у неї не було, позивача вона бачила один раз лише у нотаріуса в квітні 2017 року в момент підписання змін до договору, і сама зазначає, що якщо б зі сторони позивача були вимоги про обов`язкове її відвідування, та надання будь-якої іншої допомоги окрім матеріальної, то б відповідач не укладала б цей договір. Проте матеріалами справи підтверджується, на його думку, що позивачка потрібувала саме такої допомоги.

Як вбачається з телефонних розмов позивач взагалі не розуміла, які кошти і за що їй висилає відповідач, натомість позивачка не потребувала матеріальних коштів від відповідача, проте окрім грошових переводів іншої допомоги вона не надавала. З наданих роздруківок відповідачем(як раз і вбачається, що остання розмова між сторонами щодо необхідності наданню позивачу додаткової допомоги у вигляді догляду за нею відбулася 14 березня 2018 року), 4 червня 2018 року позивач подзвонила відповідачу знову та попросила перестати їй надсилати грошові перекази, так як вони їй не потрібні і попросила про розірвання договору в нотаріальному порядку, на що відповідачка відмовилася. І ще раз наголосила на тому,що ніякої іншої допомоги, крім оплати комунальних послуг та щомісячного утримання у 600 грн вона надавати не зобовязана і не буде.

Тобто за 600 гривень позивач за своєї необізнаності та необачності повинна забезпечити себе і харчами, і ліками і доглядальницею, так як самостійно вже покупатися, попрати, приготувати їжу, погладити білизну та інше в зв`язку з погіршенням здоров`я, поганого зору та літнього віку вже не в змозі. Позивач з 2001 року перебуває під наглядом лікарів в зв`язку з хворобами серця, атеросклеротичного кардіосклерозу тощо, про що відповідач навіть не знала, не знала відповідач про те, що понад три роки позивач дуже погано бачить на обидва ока в зв`язку з катарактою і відповідно потребує допомоги, що характеризує лише корисний умисел в укладанні договору довічного утримання, без прояви в майбутньому належної турботи та догляду за відчужувачем.

В зв`язку з відмовою відповідача приймати особисту участь або найняти помічницю щодо догляду за позивачем, призвело до того, що 28 липня 2018 року в зв`язку з віком та станом здоров`я, позивач взагалі втратила свідомість і життя їй врятувало лише те, що прийшла невістка готувати їй їжу і сусіди по тамбуру були в дома, які допомогли потрапити до квартири позивача. Після цього випадку позивач категорично виявила бажання щодо звернення до суду з відповідним позовом, 13.08.2018 року було між позивачем та адвокатом було підписано Договір про надання правничої допомоги.

Що стосується твердження представник відповідача у відзиві щодо неналежного способу захисту права, то відповідно до п. 1 договору про зміну набувача в договорі довічного утримання відповідач ОСОБА_3 особисто підтвердила та засвідчила, що не може в подальшому виконувати свої обов`язків за первинним договором, а позивач ОСОБА_2 прийняла таку відмову. Крім того у п. 3 даного договору зазначено, що з моменту його укладання відповідач ОСОБА_3 втрачає всі права та обов`язки за договором довічного утримання у відношенні позивача ОСОБА_2 Сам Договір про зміну набувача є невід`ємною частиною Основного договору, але одночасно є окремим договором, так як є трьохстороннім договором, передбачає лише заміну набувача та визначає зміст прав та обов`язків нового набувача. Даний договір не вносить змін до складу сторін Основного договору, тому відповідно до діючого цивільного законодавства України підлягає окремому розірванню в судовому порядку від Основного договору довічного утримання, так як при укладанні та підписанні договору про зміну набувача в договорі довічного утримання від 28.11.2016 року за реєстровим № 1088 та внесення змін та доповнень до нього від 05.04.2017 року укладений між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , остання підтвердила неможливість виконання договору довічного утримання у відношенні ОСОБА_2 , та з моменту укладання договору про зміну набувача від 05.04.2017 року за згодою сторін фактично припинила договірні відносини між нею та ОСОБА_2 за договором довічного утримання від 28.11.2016 року.

У своєму виступі у судових дебатах відповідачка ОСОБА_1 просила відмовити у задоволенні позову, оскільки завжди сумлінно виконувала умови договору. Відповідачка зазначила, що вирішила з чоловіком зайнятися таким видом діяльності та через сайт оголошень "ОЛХ" підшукала прийнятну для неї квартиру , при чому зазначила, що на сайті містить багато таких оголошень від фірми "Пенсіон", чітко зазначено параметри квартири, її адреса. Обравши цю квартиру , яка підходила їй по вартості місячних платежів та була в обласному центрі, "бо займатися квартирою в маленькому місті це не вигідно", вона зв`язалася з фірмою "Пенсіон", яке все і влаштовувала. Потім в призначений день вона приїхала до Миколаєва вже одразу до нотаріуса для укладання Договору. Саму ОСОБА_2 вона ніколи не бачила і не вважала за потрібне дізнаватися про її стан здоров`я і інші умови. ОСОБА_3 вона ніколи не зналаі перший платіж за договром у 40 000 грн також сплачувала не вона, адже всі перемовини і підготовка документів велася через фірму.

Вже у нотаріуса вона познайомилася з позивачкою і запевнила ту, що вона буде совоєчасно перераховувати кошти та сплачувати комунальні послуги. ОСОБА_2 зазначала, що вона потребує лише матеріальної допомоги у сплаті комунальних послуг, має хороше здоров`я та все робить для себе сама. Після підписання угоди вона запросила їх до квартири і сама заначила, що треба оглянути їх квартиру, тобто чітко усвідомлювала, що квартира переходить у власність набувача за договором. Позивачка сама їй розповідала, що не отримувала допомоги та підтримки від своїх рідних і змушена була просити про допомогу фірму, яка надає допомогу пенсіонерам, а вже фірма "Пенсіон" вийшла на неї. Вона кожного місяця дзвонила позивачці для того, щоб та їй повідомила, які покази лічильників, які платежі слід сплачувати за комунальні послуги і вона своєчасно їх сплачувала. При цьому ОСОБА_2 не скаржилася на здоров`я, розповідала, що все робить самостійно, купляє продукти, добре себе почуває. Вона навіть радилась з нею, який колір кахельної плитки покласти у ванній кімнаті, зазначаючи, що їй (ОСОБА_1) же тут потім жити. Вона навіть почала робити ремонту квартирі, поставила металопластикові вікна на балконі, планувала робити ремонт на балконі, у ванній кімнаті та кухні, поставити собі бойлер. Десь весною з нею перервався зв`язок, не відповідав домашній телефон і вона тривалий час не змогла з нею зв`язатися, навіть до неї дзвонили працівники цієї фірми "Пенсіон" також цікавилися, куди зникла жінка. В червні -липні до неї подзвонив чоловік, який представився онуком ОСОБА_2 і сказав, що бабуся більше не хоче спілкуватися і не треба висилати кошти, що їм від неї нічого не потрібно. Відмовися надавати телефон ОСОБА_2 . Потім вона з чоловіком вирішили приїхати і особисто пересвідчитись, що сталося, взяли з собою начальника ЖЕКа і прийшли до квартири, проте двері іїм не відчинили, вони спілкувалися через тамбур і ОСОБА_2 , сказала, що з нею все добре, до неї приходить невістка, їй нічого від неї не потрібно. Зазначила, що завжди виконувала умови договору вчасно, вона ніколи і не збиралася надавати додаткову допомогу позивачці, додаткоий догляд, адже проживає в Дніпропетровській області і попереджала, що не може відвідувати позивачку, тим більше, що була домовленість з працівниками "Пенсіону", що в разі виникнення необхідності додакового догляду це будуть забезпечувати працівники фірми, а вона до них не зверталася. Працівники фірми "Пенсіон" її запевнили, що укладення цього Договору цілком законно, отже просить відмовити у задоволенні позову. Вона завжди добре відносилася до позивачки, турбувалася за неї, адже розуміла, що людина похилоговіку за 80 років знаходиться в квартирі сама.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Гайдаржий А.В. просив відмовити у позові з підстав, викладених у відзиві. Звернув увагу суду на те, що позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права, адже позивачка просить розірвати Договір про заміну набувача за Договором довічного утримання, а не сам основний договір - що є самостійною підставою для відмови у задоводенні позову. Крім того, відповідачка чітко виконувала усі умови договору, на що свідомо погодилася позивачка при його укладанні, отже жодними доказами не підтверджуєється факт неналежного його виконання. Адже згодом позивачка сама відмовилася від прийняття виконання договору, що в силу положень ст.ст. 612,627 ЦК України звільняє боржника від відповідальності у випадку прострочення прийняття виконання сами кредитором. Також заявив про витрати на правничу допомогу у сумі 8 000 грн, підтвердження яких надасть протягом 5 днів з дня ухвалення рішення.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

У справі, яка розглядається, предметом позову є розірвання нотаріально посвідченого договору довічного утримання та застосування правових наслідків такого розірвання визначених частиною першою статтею 756 ЦК України.

Статтею 744 ЦК України встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або її частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно з частиною першою статті 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.

За правилами статті 751 ЦК України матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями свідків (пункт 3 частини другої статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, судом встановлено, що 28 листопада 2016 року між ОСОБА_2 , 1932 року народженння, з однієї сторони, та відповідачкою ОСОБА_3 , яка проживає в м.Чуднів Житомирської обасті, від імені якої на підставі довіреності діяла ОСОБА_10 , яка проживає в м.Києві, з другої сторони, був укладений Договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Миколаїввського міського нотаріального округу Сіряковою О.В. за реєстровим номером № 1088.

Відповідно до п. 1 вказаного Договору ОСОБА_2 (відчужувач) передає у власність, а ОСОБА_3 (набувач) зобов`язується прийняти у власність квартиру , що знаходиться в АДРЕСА_1 , взамін чого ОСОБА_3 зобов`язується забезпечити відчужувача утриманням (доглядом) довічно на умовах, встановлених цим Договором.

Згідно із умовами п. 5 Договору набувач зобов`язується довічно утримувати ОСОБА_2 , тобто забезпечувати грошовими ресурсами , на які відчужувач буде самостійно забезпечувати себе харчуванням , одягом, лікарськими засобами тощо. Сторони домовились, що утримання оцінюється сторонами за спільною згодою у розмірі 600, 00 грн. на місяць, які будуть надаватися відчужувану щомісячно.

Крім того, набувач зобов`язалася щомісячно сплачувати комунальні послуги за квартиру у терміни, встановлені відповідними договорами про надання таких послуг, незалежно від того, з ким вони укладені. До оплачуваних комунальних послуг належать: плата за користування природним газом, теплопостачання, водопостачання (холодна вода до 4 куб.м.) та електроенергія в обсязі до 100 кВт, абонентська плата за телефон (крім міжнародних і міжміських розмов) та за послуги соціального пакету кабельного телебачення, стаціонарний телефон ( крім міжміських, міжнародних дзвінків та розмов з мобільними операторами, оплата домофону.

У випадку виникнення в майбутньому потреби забезпечення відчужувача іншими видами матеріального забезпечення чи догляду відчужувач самостійно , на свій розсуд, несе всі витрати на ці види забезпечення чи догляду. Відчужувач самостійно на свій розсуд, несе всі витрати на ці види забезпечення в межах грошового утримання, передбаченого цим договором згідно передбачених сум.

Також набувач зобов`язується здійснити поховання відчужувача квартири після смерті відчужувача, або компенсувати вартість ритуальних послуг особі, яка здійснила поховання, у разі неможливості здійснити поховання набувача самостійно через поважні причини.

Як встановлено договором, грошове утримання повинно виплачуватись, починаючи з моменту укладення Договору, щомісячно до 10 числа поточного місяця поштовим переказом за адресою, або на руки під розписку, або на вказаний банківський рахунок. Сума грошового утримання підлягає індексації у порядку, встановленому чинним законодавством. Несвоєчасна сплата індексації не вважатиметься істотним порушенням умов договору. в разв зміни способу отримання щомісячного грошового утримання відчужувач зобов`язаний письмово про це повідомити набувача за адресою проживання.

Одноразове грошове утримання визначено сторонами за спільною згодою у розмірі 45 000, 00 грн., які відчужував отримав повністю від набувача при підписанні цього договору - п.8 Договору. Згідно п.9 договру відчужувач свідчить, шщо визначене сторонами щомісячне грошове утримання є достатнім для підтримання повноцінногота якісного життєвого рівня відчужувача та не потребуватиме подальшого перегляду сторонами цього договору.

При надходженні грошового переказу на поштове відділення за місцем проживанняч відчужувача коштів відповаідно до умов договру зобовязання набувача за цим договром за відповідний місяць вважаються виконаними в повному обсязі.у рахі неотримання відчужуваачем грошового переказу набувач має право отримати його після повернення та взяти ці кошти на відповідальне зберігання.

Згідно п. 12 Договору істотними умовами вважається вчасна сплата щомісячних платежів і довічне право відчужувача на проживання у вказаній квартирі. Разом з правом проживання в квартирі відчужувач бере на себе обовязки щодо зберігання та підтримання в алежному стані .Відчужвач несе повну відповідальність за шкоду, спричинену його діями третім особам в процесі використання квартири.

За п.13 цей договір може бути розірваний сторонами у випадку невиконання його істотних умов і відмови від добровільного виконання, а також у судовому порядку.При розірванні догвору у добровільному порядку відчужувач зобов`язаний повернути набувачу усі витрати , які набувач понесла протягом дії договору.

05 квітня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , яка проживає в м.Дніпропетровську, та ОСОБА_3 укладено посвідчений приватним нотаріусом сіряковою О.В. за реєстровим номером 258 Договір про зміну набувача в договорі довічного утримання , посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського МНОЛ Сіряковою О.В. 28 листопада 2016 року за реєстровим № 1088 та внесення змін та доповнень до нього.

Відповідно до умов цього договору - у звязку з неможливістю подальшого виконання ОСОБА_3 , обовязків за договром довічного утримання від 28.11.2016 року з підстав, що мають істотне значення, обов`язки набувача відповідно до ст. 752 ЦК України за договром довічного утримання передаються ОСОБА_1 . ОСОБА_2 , надає згоду на передачу прав та обовязків набувача ОСОБА_1 ,, а ОСОБА_3 , з момету укладення цього договру втрачає всі права та обов`язки за договром довічного утримання.

З моменту укладення цього договру та реєстрації права власності ОСОБА_1 , набуває право власності на вказану квартиру .

Зі змісту вказаного договору вбачається, що в попередній договрі внесені зміни лише стосовно особи набувача, інші умови договру довічного утримання залишаються незмінними і сторони підтверджують за ними свої зобовязання.Цей договір про внесення змін є невідємною частиною основного Договору довічного утримання і набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення.

Також відповідачкою ОСОБА_3 було надано суду копію Додатку до Паспорту угоди до Договору довічного утримання, де ОСОБА_2 , особиссто розписалася в згоді на заміну набувача за договором від 05.04.2017 р та після укладення договору на заготовленому роздрукованому бланку заповнила рядочок з прізвищем та ініціалами в тому, що висловлює подяку працівникам Центру "Пенсіон" , які надали юридичний супровід в укладанні Договру довічного утримання.Їй було повністю розяснено умови істотні договору нотаріусом, перебуває вона при здоровому розумі та пам`яті, ясно усвідомлювала всі умови цього договору з усім згодна, жодних претензій не має рівнем обслуговування задоволена. На питання "чи є зауваження стосовно організації укладення договору?" - відповіла, що все добре та власноруч написала в графі "враження від роботи Центру "Пенсіон" - "нравится ваша реклами по ТВ вьіступают работники все рассказьівают и показьівают".

Розпискою від 28.11.2016 року ОСОБА_2 , підтвердила, що отримала від ОСОБА_3 , через ОСОБА_10 , 45 000 грн в рахунок одноразової грошової виплати згідно договру від 28.11.2016 року. В судовому засіданні позивачка цей факт повністю визнала.

В судовому засіданні допитані в якості свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та ОСОБА_13 , які є сусідами позивачки, суду пояснили, що ніхто крім онука та невістки до неї не приходив та не доглядав і не допомагав, наприкінці липня сусідка по тамбуру знайшла позивачку без свідомості та викликали лікарів, після чого вона вже не може самостійно обходитися без сторонньої допомоги і до неї регулярно приходить невістка. 6 років потому помер її чоловік та вона залишилася сама. До літа 2018 року почувалася себе добре, а з того часу стан її здоров`я є жахливим, вона зовсім не може вже обходитися без сторонньої допомоги. Про те, що вона уклада договір про відчуженян квартири, нікому не говорила, як і не казала про те, що отримує якісь додаткові гроші.

Наявними в матеріалах справи копіями квитанцій та платіжних доручень підтверджується та таке не спростоване жодною зі сторін , що ОСОБА_1 , з часу укладення оспорюваного договору своєчасно сплачувала щомісячні платежі у розмірі 600 грн та комунальні послуги, як-то їй повідомляла позивачка - до червня 2018 року, коли ОСОБА_2 відмовилася від отримання цих коштів та припинила повідомляти відповідачці розмір поточних комунальних платежів.

Так, всього за період з квітня 2017 року по серпень 2018 року ОСОБА_1 своєчасно сплачено щомісячних платежів згідно умов договору на загальну суму 10126 грн..

Платежі за вересень-жовтень 2018 року повернуті відправнику.

Також наданими відповідачем квитанціями про сплату комунальних послуг підтверджується, що загалом за вказаний період сплачено комунальних порслуг на суму близько 10 200 грн.

Як підтверджується наявними в матеріалах справи медичними документами ( виписками з медичної картки ОСОБА_2 ), позивачка з квітня 2018 року по серпень 2018 року зверталася до лікаря невролога та сімейного лікаря з приводу поганого самопочуття , втрати свідомості наприкінці липня 2018 року (знайдена сусідами), слабкість, швидку втомлюваність, невпевненість при ходінні, стенокардії, кардіосклерозу, тощо. Також ОСОБА_2 , має зрілу вікову катаракту обох очей та потребує оперативного лікування ( висновок від 10.10.2018 року) .

За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 744 ЦК Українивстановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або її частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно з частиною першою статті 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.

За правилами статті 751 ЦК України матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, и у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню.

Згідно з вимогами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до умов укладеного між сторонами договору довічного утримання істотними умовами договору є:

- предмет договору - квартира АДРЕСА_1 та право довічного прождивання в ній відчужувача.

- зміст утримання: забезпечення грошщовоими ресурсами, на які відчужувач самостійно бкде забезпечувати себе харчуванням, одягом, лікарськими засобами тощо, виражене в грошовому еквіваленті за спільною згодою у розмірі 600, 00 грн.; періодичність платежів, визначена сторонами, як щомісячна ; зобов`язання по сплаті щомісячно комунальних послуг: плати за користування природним газом, тепло-, водопостачання та електроенергії, абонентської плати за телефон (крім міжнародних та міжміських розмов), послуги соціального пакету кабельного телебачення, домофон; виплата набувачем відчужувану одноразового грошового утримання у розмірі 45 000, 00 грн.

Так, на виконання п. 8 Договору відповідачкою ОСОБА_3 перед укладенням оспорюваного договору було сплачено позивачці грошові кошти у розмірі 45 000, 00 грн., що підтверджується розпискою ОСОБА_2 , від 28.11.2016 р.

Також відповідачка ОСОБА_14 щомісячно, на виконання п. 7 Договору банківським та поштовим переказами надсилала останній грошові кошти у розмірі 600, 00 грн., що підтверджується наданими квитанціями за період з квітня 2017 року по серпень 2018 року; квитанціями про оплату комунальних послуг за весь період дії договору.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Тлумачення пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій.

При цьому суд погоджується з твердженням відповідачки, що приблизно з липня 2018 року позивачем було створено перешкоди відповідачу у виконанні умов укладеного Договору, а саме відмова від отримання грошових переказів, неповідомлення рахунків за сплату комунальних послуг , був відключений стаціонарний телефон. Згідно із частиною другою статті 614 ЦК України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх належних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність свої вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Але при цьому суд також і погоджується з твердженням позивачки, що таке сталося після того, як ОСОБА_2 , в звязку з різким погіршенням здоров`я усвідомила, що не може обходитися без сторонньої допомоги, а набувач за догвором і не збирається їй таку допомогу надавати і згілно умов догвору вона навіть не має права такої допомоги вимагтаи.

Разом з тим, суд приймає до уваги доводи позивача про те, що не відвідування та не здійснення фактичного догляду та не надання необхідної допомоги за ОСОБА_2 є підставою для розірвання договору довічного утримання, незважаючи на те, що між сторонами фактично було визначено, що вартість матеріального утримання у розмірі 600 грн., яка передбачена пунктом 7 цього договору, оплата комунальних послуг, а також виплата одноразового грошового утримання в розмірі 45 000 грн. буде забезпечувати потреби позивача - адже при цьому оспорюваний договір містить вкрай несправедливу, значно порушуючу права позивачки та взагалі суперечливу самому змісту і призначенню поняття "довічного утримання" умову - що відчужувач у випадку виникнення в майбутньому потреби забезпечення іншими видами забензпечення чи догляду -самостійно на свій розсуд несе всі витрати на ці види забезпечення в межах грошового уримання, визначеного цим Договором.

Так, враховуючи перш за все вік відчужувача станом на час подачі позову - 86 років , отже сторони договору об`єктивно могли і повинні були усвідомлювати, що в такому віці особа через певний проміжок часу не зможе обходитися без сторонньої допомоги не тільки у сплаті комунальних полуг, але, насамперед, у побуті та лікуванні . Проте свідомо включені до умов договору положення про позбавлення права відчужувача за будь яких обставин вимагати додаткового догляду і покаладення на відчужвача обов`язку самостійно та на власний розсуд забзпечувати свої потреби у догляді та лікуванні в межах 600 грн - що також обєктивно є завідомо невиконуваним.

Ураховуючи похилий вік позивачки та її очевидну юридичну необізнаність - адже при укладенні договору не було надано належного юридичного супроводу (так підготуванням укладення договору займалися виключно праівники фірми "Пенсіон", які були зацікавлені в укладенні догвору - адже саме вони розміщували на сайті "ОЛХ" оголошення з пропозицією та пошуку набувача , викладаючи технічні характеристики квартири - що підтвердила відовідачі, і, вочевидь, маючи певні дівіденти від набувачів за таку діяльність) - отже і не було належного роз`яснення значення умов договору та наслідків певних його положень для відчужувача.

Як слідує з пояснень позивачки та обставин справи, щодо справжньої волі та мети кожної із сторін такого правочину, суд, із врахуванням усталеної практики, звичаїв ділового обороту, подальшої поведінки, тексту типового договору та інших обставин, що мають істотне значення для справи, суд вважає доведеним, що справжньою метою відчужвача було отримання стороннього догляду, в тому числі і побутового і медичного, та матеріальної підтримки, в той час як дії набувача ( з огляду на її ж пояснення щодо підшукування підходящої квартири у великому місті через оголошення в інтернеті з урахуванням обмеженої суми щомісячних платежів без врахування особи відчужувача взагалі) напралдені лише на отримання майна в подальшому.

Згідно положень ст. 749 ЦК України, у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.

Якщо обов`язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності.

Так, згідно визначення дефініції "утримання" - є повне забезпечення матеріальними та грошовими ресурсами особи для задоволення її життєво необхідних потреб та створення умов для нормальної життєдіяльност; "догляд" - в широкому розумінні нагляд за особою, станом його здоров`я, умовами побуту тощо. Догляд не обов`язково пов`язаний з наданням матеріальної допомоги і опосередковується участю набувача в житті відчужувача, наданням відчужувачу послуг, обсяг яких передбачається договором, тощо.

Згідно з Переліком соціальних послуг, що надаються особам, які перебувають у складних життєвих обставинах і не можуть самостійно їх подолати, затвердженим Наказом Міністерства соціальної політики України від 3 вересня 2012 р. № 537 , розрізняються такі види догляду: зокрема, догляд вдома, допомога у самообслуговуванні (дотримання особистої гігієни, рухового режиму, годування), у пересуванні в побутових умовах, у веденні домашнього господарства (закупівля продуктів харчування, ліків та інших товарів, приготування їжі, прання, прибирання житла, оплата комунальних платежів, дрібний ремонт одягу, взуття тощо), в організації взаємодії з іншими фахівцями та службами (виклик лікаря, комунальних служб, транспортних служб тощо); навчання навичкам самообслуговування; допомога у забезпеченні технічними засобами реабілітації, навчання навичкам користування ними; психологічна підтримка; надання інформації з питань соціального захисту населення; допомога в отриманні безоплатної правової допомоги; допомога в оформленні документів; та денний догляд, забезпечення умов для денного перебування; забезпечення харчуванням; допомога у самообслуговуванні (дотримання особистої гігієни, рухового режиму, прийом ліків, годування); спостереження за станом здоров`я, надання реабілітаційних послуг; формування та підтримка навичок самообслуговування; психологічна підтримка; організація денної зайнятості, дозвілля.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність відступити від загальних засад свободи договору з врахуванням загальних засад цивільного законодавства - розумності та справедливості, добросовісності дій учасників правочину , та що слід розірвати вказаний договір .

Додатково суд вважає за необхідне зазгначити, що навіть враховуючи існування різної судової практики щодо можливості застосування ч.1 ст. 755 ЦК України до подібних правовідносин - за наявності встановлення судом порушення прав відчужувача з боку відповідачів такі права підлягають безумовному судовому захисту з врахуванням положень ст. 2, ч.2 ст. 5 ЦПК України , усталеної практики Європейського суду з прав людини - направленому на виконання основних засад цивільного судочинства щодо справедливоого та своєчасного розгляду та вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених прав особи , яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Стаття 6 Конвенції гарантує кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків право на справедливий і відкритий розгляд у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

З огляду на встановлені судом під час судового розгляду обставини суд приходить до висновку про наявність правових підстав в розрізі положень ч.2 ст. 749, ч. 1 ст. 755 ЦК України необхідності розірвання договору від 05.04.2017 р. відносно позивача ОСОБА_2

Що стосується посилання представника відповідача щодо незаявлення позовних вимог про розірвання першого договору довічного утримання від 28.11.2016 року, а лише Договору про зміну набувача в договорі довічного утримання, посвідченого приватним нотаріусом ММНО Сіряковою О.В. від 28.11.2016 р. №1088 та внесення змін та доповнень до нього від 05.04.2017 р. - то такі вимоги позивачем не заявлялися , отже їх вирішення виходить за межі позовних вимог в розумінні ст. 13 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь позивачки судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанцій в розмірі 768 грн. в рівних частках з кожної.

Керуючись ст.ст. 2,5,12,13, 81,141, 259-265 , 273 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Розірвати Договір про зміну набувача в договорі довічного утримання, посвідченого приватним нотаріусом ММНО Сіряковою О.В. від 28.11.2016 р. за реєстровим №1088 та внесення змін та доповнень до нього від 05.04.2017 р. укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Стягнути на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по 352 грн судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний тест рішення складено 13 червня 2019 року.

СУДДЯ О. А. ГУДЕНКО