КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

22 листопада 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Поліщук Н.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 18 грудня 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Повторним заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 18 грудня 2013 року позовні вимоги ПАТ "Універсал Банк" задоволено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 15 листопада 2019 року подано апеляційну скаргу. Просить поновити строк на оскарження рішення, зазначаючи, що про рішення йому стало відомо 24 жовтня 2019 року під час ознайомлення з матеріалами справи. Також зазначає, що судових повісток на дату, у яку ухвалено рішення, судом йому не надсилалось.

Відповідно до пункту 13 перехідних положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини 2 статті 358 ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

З матеріалів справи не убачається передбачених частиною 2 статті 358 ЦПК України обставин, відповідно до яких у разі подання апеляційної скарги після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення суд мав би вирішити питання про відкриття апеляційного провадження.

Так, з матеріалів справи убачається, що після ухвалення першого заочного рішення ОСОБА_2 , дружиною ОСОБА_1 , яка також виступила поручителем у правовідносинах щодо яких розглядалась ця справа, подано заяву про перегляд заочного рішення, розгляд якої був призначений на 10 жовтня 2013 року.

На адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про відкладення цього судового засідання у зв`язку із відрядженням та додано копію наказу про відрядження ОСОБА_1 , начальника департаменту розвитку роздрібного бізнесу ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК", у м.Будапешт. В заяві про відкладення розгляду справи вказав адресу реєстрації: АДРЕСА_1 та адресу проживання: АДРЕСА_2 .

В подальшому листування із ОСОБА_1 здійснювалось за зазначеними адресами, проте виклики ним не отримувались, що дає підстави для висновку про відсутність у ОСОБА_1 належної зацікавленості бути обізнаним про стан відомого йому судового провадження та прийнятті участі у процедурі слухання.

Частина 2 статті 358 ЦПК України містить імперативну вказівку для суду як він має діяти у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

При цьому, за змістом пункту 1 частини 2 статті 358 ЦПК України положення частини 2 цієї статті не застосовуються у разі, якщо особа не була повідомлена саме про розгляд справи, а не про конкретне судове засідання.

Згідно із статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі значним спливом періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Чинний ЦПК України обмежує дискреційні повноваження апеляційного суду стосовно часу поновлення строків на оскарження судового рішення.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеження встановлені державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Нешев проти Болгарії" від 28 жовтня 2004 року).

При цьому, складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Дія 97" проти України" від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини у справі "Каракуця проти України" зазначив, що заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи, про що, зокрема, свідчить те, що вони протягом 1 року та 8 місяців не звертались до апеляційного суду за інформацією щодо стану розгляду їх апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини у справі у справі "Пономарьов проти України" зробив висновок про те, що у разі якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Матеріали справи свідчать, що скаржник був обізнаний із судовим провадженням, протягом розумного строку мав можливість проявити заінтересованість щодо руху справи, проте подав апеляційну скаргу після спливу майже 6 років після ухвалення рішення у справі.

З урахуванням встановлених вище обставин, ураховуючи, що апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, суд дійшов висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст.ст. 3, 126, 312, 358 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 18 грудня 2013 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 22 листопада 2019 року.

Суддя Н.В. Поліщук