Справа № 317/677/18
Провадження № 2/317/30/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Яркіної С.В.,

при секретарі судового засідання Ігнатченко Ю.О.,

представника позивача Гнедчик В .О. ,

представника відповідача адвоката Железняка А.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року до суду надійшов позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 96945,29 грн. за кредитним договором № б/н від 28.02.2013, яка складається з наступного: 7577,02 грн. - заборгованість за кредитом; 80875,64 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3400,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 4592,63 грн. - штраф (процентна складова) та судові витрати в розмірі 1762,00 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 28.02.2013 ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Зазначає, що позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов договору. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 31.01.2018 має заборгованість 96945,29 грн.

Представник позивача - Гнедчик В.О. у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити у повному обсязі. Підтримала доводи, зазначені у раніше наданій до суду відповіді на відзив.

У зазначеній відповіді на відзив позивач не погоджується із доводами відповідача та наполягає на задоволенні позову у повному обсязі. На підтвердження факту отримання відповідачем кредитних коштів та картки, додав до матеріалів справи суду фото клієнта з картою, виписку по картрахунку, які є підтвердженням того, що відповідачу було видано платіжну картку та відкрито картрахунок. З виписки вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали, в касах магазинів, а отже він точно отримав кредитну карту «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без її наявності.

Також з розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором. З матеріалів справи не вбачається, а відповідачем не доведено відсутність заборгованості та, відповідно, виконання умов договору належним чином. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, судово-економічні експертизи по справі не призначались, наданий контррозрахунок є необґрунтованим.

Стосовно форми кредитного договору зазначив, що відповідачем підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву відповідач ознайомився та згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.privatbank.ua; https://client-bank.privatbank.ua, тарифами банку, які разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування. Окрім цього зазначено, що відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заявці про приєднання. Підписавши заяву, банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому.

Отже, враховуючи вищевикладене, заява про приєднання до Умов та правил з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, що розташовані на офіційному сайті банку (www.privatbank.ua) складають договір про надання банківських послуг.

Тобто в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах та правилах надання банківських послуг та тарифах. Таким чином, між банком та позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. На підставі поданої Заяви, що разом з Умовами та правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, тарифами, що розташовані на офіційному сайті банку (www.privatbank.ua) складають договір про надання банківських послуг відповідачу було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 , ключем до карткового рахунку є пластикова картка, яку отримав відповідач та мобільний телефон, який вказав відповідач у Заяві.

За допомогою встановлених ключів до карткового рахунку, відповідачу надано можливість здійснювати дистанційне обслуговування. Таким чином банк забезпечив позичальнику можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема за допомогою карти та фінансового телефону на який приходить динамічний (змінюваний) ОТП-пароль.

Тарифи є невід`ємною частиною договору. З моменту оформлення кредитного договору позичальник не звертався до банку за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування і повністю з ними погодився, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які він здійснював.

Щодо наданого банком розрахунку заборгованості позивач зауважив, що розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображує стан нарахувань в певні періоди часу. Банківська виписка має статус первинного документа.

Згідно з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифів для погашення заборгованості по кредитним картам, для клієнтів передбачений пільговий період, що діє за умови погашення боргу до 25 числа наступного місяця з дати виникнення заборгованості. У разі не погашення заборгованості протягом пільгового періоду за користування кредитом і овердрафтом банк нараховує проценти в розмірі, встановленому тарифам банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік. Строк та порядок погашення кредиту здійснюється шляхом внесення щомісячних мінімальних обов`язкових платежів. Розмір та строки внесення щомісячних мінімальних обов`язкових платежів зазначені в тарифах, а саме: розмір щомісячного мінімального платежу складає 7 % від суми заборгованості, але не менше 50,00 грн. та не більше решти заборгованості; строк внесення щомісячного платежу - до 25 числа місяця наступного за звітним.

У разі виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100,00 грн. клієнт сплачує банку пеню згідно Умов та правил надання банківських послуг (п. 2.1.1.12.6.1, 2.1.1.12.6.2) та Тарифів.

У разі зміни процентної ставки розрахунок процентів на заборгованість, що виникла до зміни нараховується за діючою процентною ставкою на момент використання цих коштів, якщо частина боргу використана уже після зміни процентної ставки, розрахунок процентів на цю частину заборгованості здійснюється за новою процентною ставкою. Дана умова не діє при нарахуванні процентів на прострочену заборгованість.

Щодо кредитного ліміту банк посилається на п. 2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, який передбачає, що клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає згоду банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт.

Щодо зміни відсоткової ставки позивач вказав, що під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,5 % в місяць або 30,0 % на рік. Далі процентна ставка була змінена, що підтверджується наказами банку. Підвищення процентної ставки відбулося тільки за витратами з певної дати, що дає можливість у разі незгоди з новою процентною ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій процентній ставці, що являється суттєвою перевагою для клієнта і не порушує його право на незмінність процентної ставки по уже наявній кредитній заборгованості. Зазначені зміни повністю узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг. Відповідача було ознайомлено із зазначеними змінами, що підтверджуються витягами з архіву SMS-повідомлень.

Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Таким чином, розмір процентної ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг.

Повідомлення про підвищення процентної ставки були направлені відповідачу, заяв про розірвання кредитного договору від відповідача до банку не надходило.

Щодо строків позовної давності позивач зазначив, що відповідачем дійсно були вчинені дії, що свідчать про визнання ним свого боргу перед банком. Так, згідно з випискою, відповідач неодноразово здійснював погашення заборгованості, останнє з яких внесено 07.05.2015, підтвердженням є виписка з рахунку. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача 02.03.2018, тобто до спливу строку позовної давності.

Щодо строків позовної давності по пені банк вказує, що підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені немає, оскільки порушення зобов`язання триває, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 до суду не з`явився, раніше надав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що він не укладав з ПАТ КБ «Приватбанк» кредитний договір від 28.02.2013, на який ПАТ КБ «Приватбанк» посилається у своєму позові, та взагалі не отримував кредитні кошти.

Зауважив, що згідно з наданого позивачем розрахунку розміру заборгованості за кредитним договором від 28.02.2013, процентна ставка становила: у період часу з 28.02.2013 до 31.08.2014 включно - 30,00 % річних, у період часу з 01.09.2014 до 31.03.2015 включно - 34,80 % річних, у період часу з 01.04.2015 до 31.01.2018 включно - 43,20 % річних.

Викладене свідчить про те, що ПАТ КБ «Приватбанк» всупереч вимог ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України в односторонньому порядку починаючи з 01.09.2014 збільшило процентну ставку з 30,00 % річних до 34,80 % річних, а починаючи з 01.04.2015 - з 34,80 % річних до 43,20 % річних.

Також зазначив, що з наданого ПАТ КБ «Приватбанк» розрахунку заборгованості за кредитним договором від 28.02.2013 вбачається, що нарахована банком заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом за період часу з 28.02.2013 до 31.01.2018 включно становить 80875,64 грн., що свідчить про неправильність цього розрахунку. Так, при процентній ставці у 30,00 % річних з 28.02.2013, 34,80 % річних з 01.09.2014 та 43,20 % річних з 01.04.2015 й тілі кредиту у розмірі 8000,00 грн., заборгованість зі сплати процентів за користування цим кредитом за період часу з 28.02.2013 до 31.01.2018 не може становити аж 80875,64 грн., а є значно меншою.

Вважає, що ПАТ КБ «Приватбанк» умисно надало до суду завідомо неправильний розрахунок розміру заборгованості за кредитним договором.

Крім того, ПАТ КБ «Приватбанк» пропустив строк позовної давності для звернення до суду з позовом до нього про стягнення заборгованості, що є самостійною підставою для відмови у позові. У зв`язку з цим відповідач просить суд застосувати позовну даність до всіх позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк».

Представник відповідача - адвокат Железняк А.В. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову у повному обсязі. Підтримав доводи, викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву. Крім того, раніше надав до суду власний розрахунок заборгованості за кредитним договором на суму 23461,13 грн.

Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

Відповідно до умов укладеного кредитного договору № б/н від 28.02.2013, ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затв. наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 р. та Тарифами банку, складають між сторонами договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 7).

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією iз сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п. 2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою, банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік.

Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг і п. 1.1.2.3 Правил користування платіжною карткою.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.

У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_3 станом на 31.01.2018 банком нараховано заборгованість у розмірі 96945,29 грн., яка складається з наступного: 7577,02 грн. - заборгованість за кредитом; 80875,64 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3400,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 4592,63 грн. - штраф (процентна складова).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики.

На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Оскільки ОСОБА_3 не сплатив заборгованість по тілу кредиту у розмірі 7577,02 грн., суд вважає позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості та не спростував належним чином наданий позивачем розрахунок.

Перевіривши розрахунок відсотків, суд вважає його частково арифметично помилковим з огляду на наступне.

Так, загальна сума відсотків за користування кредитними коштами складається з суми відсотків, нарахованих з залишків поточної та простроченої заборгованості за кредитом.

Відповідач у період дії кредитного договору користувався кредитними коштами, періодично здійснював погашення заборгованості.

З 29.07.2014 у відповідача перед банком почала обліковуватись заборгованість у розмірі 7577,02 грн., на яку нараховуються відсотки. При цьому у відповідача на цей час вже була наявна заборгованість за відсотками у розмірі 911,30 грн.

Розмір відсотків має розраховуватись по формулі: сума заборгованості за кредитом з якої нараховуються проценти х розмір процентної ставки / 360 (кількість днів у календарному році) / 100 х кількість днів прострочення.

До 01.09.2014 включно діяла відсоткова ставка 30 %. З 01.09.2014 позивач підвищив відсоткову ставку з 30,00 % до 34,80 %, а з 01.04.2015 до 43,20 %, на що вказує розрахунок заборгованості (а.с. 5-6).

Розмір підвищених відсоткових ставок визначений Витягом з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та підтверджується наказами банку, а також витягами з повідомленнями банку для відповідача (а.с. 8, 75-89).

Кількість днів прострочення з 29.07.2014 до 31.08.2014 складає 34 дні. Отже, розрахунок має бути наступним: 7577,02 грн. х 30,00 % / 360 / 100 х 34 дні = 214,68 грн.

Кількість днів прострочення з 01.09.2014 до 31.03.2015 складає 212 днів. Отже, розрахунок має бути наступним: 7577,02 грн. х 34,80 % / 360 / 100 х 212 днів = 1552,78 грн.

Кількість днів прострочення з 01.04.2015 до 31.01.2018 складає 1037 днів. Отже, розрахунок має бути наступним: 7577,02 грн. х 43,20 % / 360 / 100 х 1037 днів = 9428,84 грн.

З 29.07.2014 відповідачем в рахунок сплати відсотків внесено грошові кошти у сумі 2613,10 грн. (140,84 грн. + 126,00 грн. + 116,00 грн. + 57,85 грн. + 400,00 грн. + 1372,00 грн. + 400,00 грн. + 0,41 грн.).

Таким чином, позовні вимоги банку в частині стягнення заборгованості за процентами слід задовольнити частково, а з відповідача необхідно стягнути загальну суму заборгованості по процентам у розмірі 9494,50 грн. (заборгованість за відсотками до 11.07.2014 у розмірі 911,30 грн. + заборгованість за відсотками з 29.07.2014 до 31.08.2014 у розмірі 214,68 грн. + заборгованість за відсотками з 01.09.2014 до 31.03.2015 у розмірі 1552,78 грн. + заборгованість за відсотками з 01.04.2015 до 31.01.2018 у розмірі 9428,84 грн. - сплачені відсотки за період з 29.07.2014 до 31.01.2018 у розмірі 2613,10 грн.).

Щодо заявлених до стягнення пені та комісії, суд виходить з наступного.

Так, як видно з доданих до позову доказів, договором № б/н від 28.02.2013 не передбачена сплата комісії.

Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1, 2.1.1.12.6.2 Умов та Правил надання банківських послуг, у разі прострочення зобов`язань на суму від 100,00 грн., клієнт сплачує банку пеню.

Розмір підвищених ставок пені визначений Витягом з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та підтверджується наказом банку (а.с. 8, 80-87).

Доводи представника відповідача щодо заборони односторонньої зміни розміру пені суд відхиляє, оскільки позивачем додержано вимоги договору щодо порядку зміни розміру пені.

Стосовно строку, в межах якого можливе стягнення неустойки у вигляді пені, Верховний Суд України у постанові від 18.05.2016 у справі № 6-474цс16 зазначив: «Аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою».

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 08.06.2016 у справі № 6-3006цс15 та від 25.05.2016 у справі № 6-1138цс15.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, пеня вперше нарахована 01.03.2014 і з наростаючим підсумком до 31.01.2018, загальна сума пені склала 3400,00 грн. До суду з позовом про стягнення пені банк звернувся 06.03.2018.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: 1) про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Так, з загальної суми пені, нарахованої банком, у сумі 3400,00 грн., 2300,00 грн. обчислено поза межами строку скороченої позовної давності.

Будь-яких причин, які свідчать про поважність пропуску позивачем строку позовної давності, передбаченого ст. 258 ЦК України стосовно вимог про стягнення пені, позивач не навів.

Відмова у вимогах у зв`язку з пропуском позовної давності є самостійною підставою, яка може бути застосована лише в частині обґрунтованих вимог. У разі, якщо заявлені вимоги безпідставні по суті, то суд має відмовляти у задоволенні таких вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Оскільки до вимог щодо стягнення пені застосовується річний строк позовної давності, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача пеню в межах річного строку позовної давності, починаючи з 06.03.2017 - в розмірі 1100,00 грн.

Щодо стягнення штрафів суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору передбачено застосування пені, як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У той самий час, умовами цього ж договору передбачена сплата штрафів, як виду цивільно-правової відповідальності за правопорушення: порушення строків платежів по будь-якому грошовому зобов`язанню, передбаченому договором більш ніж на 30 днів.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15).

З мотивів, викладених вище, суд приходить до висновку, що вимоги банку про стягнення штрафів у розмірі: 500 грн. - фіксована частина та 4592,63 грн. - процентна складова, не підлягають задоволенню.

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 не сплатив заборгованість, суд вважає позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню в сумі 18171,52 грн. (розрахунок: заборгованість за кредитом 7577,02 грн. + заборгованість по процентам за користування кредитом 9494,50 грн. + заборгованість за пенею та комісією 1100,00 грн.).

Щодо вимоги відповідача про застосування до вимог позивача позовної давності як на підставу для відмови у позові, необхідно зазначити наступне.

Частиною 3 статті 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Позовною давністю, відповідно до ст. 256 ЦК України, є строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу. При цьому, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила - ч. 1 ст. 261 ЦК України.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Судом встановлено, що відповідачем дійсно були вчинені дії, що свідчать про визнання ним свого боргу перед банком. Так, згідно з випискою, відповідач неодноразово здійснював погашення заборгованості, останнє з яких внесено 07.05.2015. Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_3 06.03.2018, а відтак до спливу трирічного строку позовної давності, тобто з моменту, коли відповідач порушив права банку шляхом припинення виконання зобов`язань щодо погашення заборгованості.

Відтак суд не вбачає підстав для застосування до вимог позивача позовної давності як на підставу для відмови у позові.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

А тому, суд вважає, що судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідачки - в сумі 330,27 грн. пропорційно задоволених вимог (розрахунок: судовий збір за подачу позову 1762,00 грн. х сума задоволених позовних вимог банку 18171,52 грн. / сума заявлених банком позовних вимог 96945,29 грн.).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 256-258, 526, 549, 610, 612, 625, 634, 1048-1049, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 19, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 279, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (, рах. № НОМЕР_3 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО 305299, адреса для листування: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50) заборгованість у розмірі 18171,52 (вісімнадцять тисяч сто сімдесят одна грн. 52 коп.) за кредитним договором № б/н від 28.02.2013, яка складається з наступного: 7577,02 грн. - заборгованість за кредитом; 9494,50 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1100,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (, рах. № НОМЕР_3 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО 305299, адреса для листування: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50) судовий збір в розмірі 330,27 грн. (триста тридцять грн. 27 коп.).

Решту позовних вимог залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 31.05.2019.

Суддя С.В. Яркіна