Дата документу 27.05.2019 Справа № 554/3192/18
Провадження № 2/554/625/2019
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27 травня 2019 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Тімошенко Н.В.

за участю секретаря судового засідання Поливяної О.М.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4 ,

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтави в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні частиною квартири та земельною ділянкою, що знаходиться у спільному користуванні, -

в с т а н о в и в :

У травні 2018 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні частиною квартири АДРЕСА_1 та земельною ділянкою, що знаходиться у спільному користуванні.

В обґрунтування позовних вимог посилались на те, що відповідачі, які також є співвласниками зазначеного домоволодіння порушують права позивачів шляхом вчинення перешкод для вільного доступу до домоволодіння, застосування фізичної сили, незаконного встановлення замка на воротах до домоволодіння.

Зазначали, що внаслідок неправомірних дій відповідачів, вони не можуть користуватися належним майном по АДРЕСА_1 на власний розсуд.

Посилались на те, що відповідачі не допускають спеціалістів відповідних підприємств для виконання останніми геодезичних та інвентаризаційних робіт на земельній ділянці за вказаною адресою.

Крім того, вказували, що відповідачами самочинно було здійснено будівництво об`єктів нерухомо майна на території домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначали, що діями відповідачів порушено їх право власності та право користування земельною ділянкою, на якій розміщено їх домоволодіння.

Просили суд зобов`язати відповідачів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні належним ним по 7/50 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 , шляхом передачі позивачам ключів від воріт до домоволодіння по АДРЕСА_1 , а також зобов`язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні ними земельною ділянкою, шляхом допуску до неї спеціалістів ПП ПБТІ «Інвентаризатор» та УКР НДІІНТВ Полтавська філія, Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області, управління з питань містобудування та архітектури, виконавчого комітету Полтавської міської ради.

Ухвалою судді від 06.06.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвала суду від 27.05.2019 року провадження у справі в частині позовних вимог щодо зобов`язання відповідача ОСОБА_6 передати ключ від металевого гаража, що знаходиться на території домоволодіння по АДРЕСА_1 закрито.

Відповідачкою ОСОБА_4 подано до суду відзив на позовну заяву, де зазначено, що позовні вимоги до неї є необґрунтованими, а позов є завідомо безпідставним та таким, що має очевидно штучний характер, а тому задоволенню не підлягає.

У своєму відзиві відповідачка зазначила, що доводи позивачів щодо відсутності у них можливості користуватися належним їм спадковим майном, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю вільного доступу до цього майна є неправдивими, оскільки вони спростовуються фактом проживання у належній позивачам частині житлового будинку квартиронаймачів - сім`ї з числа трьох осіб: молодого подружжя та їх малолітньої доньки. Останні жодного разу не скаржилися на наявність будь-яких перешкод у користуванні житлом, яке вони винаймають у позивачів

Вказувала, що нею було встановлено за власні кошти нові ворота та хвіртку до домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , але замок відсутній і на воротах і на хвіртці, а доводи позивачів щодо протилежного не підтверджені належними та допустимими доказами.

Крім того, відповідачка ОСОБА_4 у своєму відзиві посилалась на те, що твердження позивачів щодо застосування до них фізичної сили є абсолютно надуманими, неправдивими, доказів застосування з її боку фізичної сили щодо позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до суду також не надано.

На спростуванні актів про перешкоди в користуванні власністю та доводів позивачів щодо вчинення дій стосовно їх недопуску до частини домоволодіння, що належить останнім на праві власності, зазначила, що такі акти є недопустими доказами з огляду на те, що з їх змісту не вбачається, що було встановлено осіб, які підписали акти та засвідчено справжість їх підписів у встановленому законом порядку.

Відсутність вказаних реквізитів на актах, а також відсутність зазначення паспортних даних осіб, які їх склали викликають об`єктивні сумніви щодо осіб громадян ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та справжності їх підписів.

Щодо наданих позивачами листів Українського державного головного науково-дослідного і виробничого інституту з інженерно-технічних і екологічних вишукувань від 08.09.2017 року № 71 та приватного підприємства Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 03.08.2015 року № 6708 та тверджень позивачів стосовно недопуску працівників вказаних підприємств до домоволодіння по АДРЕСА_1 , відповідачка ОСОБА_4 зазначила у відзиві, що такі докази є неналежними та недостовірними з огляду на норми статтей 77, 79 ЦПК України, оскільки зі змісту вказаних документів не вбачається ким саме не було надано доступу та у який саме спосіб не було надано такого доступу, особисто до відповідачки ніхто з позивачів не звертався і не попереджав про те, що може бути здійснено вихід працівників зазначених вище підприємств за місцем її проживання з метою виконання геодезичних вимірів та технічної документації, і, відповідно, вона нікому з вищеперерахованих осіб не відмовляла у такому доступі.

Тому просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, пояснення надали аналогічні, викладеним у позові. ОСОБА_1 підтвердила факт проживання у належній їй та другому позивачу ОСОБА_2 квартирі АДРЕСА_1 квартиронаймачів. Земельна ділянка по АДРЕСА_1 не виділялась та порядок її користування не визначався.

Відповідачка ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 проти позову заперечували, просили суд відмовити у його задоволенні, пояснення надали, аналогічні, викладеним у відзиві на позовну заяву.

Позивач ОСОБА_2 , а також відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове засідання не з`явились. Суд, на підставі ч. 3 ст. 223 ЦПК України розглядає справу за відсутності таких учасників справи.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Судом встановлено, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 07 травня 2014 року у справі № 2-554/319/2014 за ОСОБА_1 як за спадкоємцем за законом п`ятої черги визнано право власності на спадкове майно після померлого11.07.2012 року ОСОБА_12 , а саме: 7/50 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 . Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень за ОСОБА_1 зареєстровано право спільної часткової власності на 7/50 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 16 жовтня 2014 року у справі № 2/554/1547/2014 з урахуванням ухвали судді Октябрського райсуду м. Полтави від 22 листопада 2016 року про виправлення описки в рішенні Октябрського районного суду м. Полтави від 16 жовтня 2014 року за ОСОБА_2 як за спадкоємцем за законом п`ятої черги визнано право власності на спадкове майно після померлого11.07.2012 року ОСОБА_12 , а саме: 7/50 частин домоволодіння по АДРЕСА_5 .

У іншій частині зазначеного домоволодіння проживають відповідачі у справі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 .

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно з ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч.1-2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

За змістом ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном.

Згідно з ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Позивачами на підтвердження обґрунтованості позовних вимог надано до суду листи Українського державного головного науково-дослідного і виробничого інституту з інженерно-технічних і екологічних вишукувань від 08.09.2017 року № 71, приватного підприємства Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 03.08.2015 року № 6708.

Судом надано належну оцінку зазначеним доказам, однак з їх змісту не вбачається наявність факту вчинення з боку відповідачів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 саме неправомірних дій, спрямованих на ненадання доступу працівникам вищевказаних підприємств до домоволодіння по АДРЕСА_1 та земельної ділянки за вказаною адресою, а відтак і вчинення ними перешкод позивачам у користуванні їх власністю та земельною ділянкою.

Твердження позивачів щодо незаконного встановлення замка на воротах та застосування фізичної сили з боку відповідачів не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не доведені належними, допустимими та достовірними доказами.

Надаючи оцінку наданим позивачами актам про перешкоди в користуванні власністю від 15 липня 2015 року, 21 липня 2015 року, 06 вересня 2017 року та 12 вересня 2017 року, суд виходить із наступного.

За змістом статтей 78, 79, 80 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження факти того, що громадяни ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 15 липня 2015 року, 21 липня 2015 року, 06 вересня 2017 року та 12 вересня 2017 року не допустили громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до частини житлового будинку-квартири АДРЕСА_1 , незаконно установили замок на хвіртці, застосовували відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 фізичну силу, не допускали їх у вказане домоволодіння, незаконно чинили перешкоди щодо володіння, користування та розпорядження майном за вказаною вище адресою та не допустили ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до земельної ділянки, на якій розміщено домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Лист Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області від 01.04.2016 року № 1016-1.14/101 щодо проведення останньою позапланової перевірки дотримання вимог містобудівного законодавства по АДРЕСА_5 , за результатами якої встановлено здійснення відповідачем ОСОБА_7 самочинного будівництва сараю, не стосується характеру спірних правовідносин та предмета доказування у даній справі.

За змістом статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до положень статті 391 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Аналогічне роз`яснення міститься у пункті 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Стаття 55 Конституції України наділяє кожну особу правом захищати свої права і свободи будь-якими не забороненими законом засобами від порушень і протиправних посягань.

Норма ч. 2 ст. 386 ЦК закріплює за власником право у разі наявності в нього достатніх підстав припускати можливість порушення свого права власності іншою особою звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

За правилами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Надавши належну оцінку всім зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу та групі однотипних доказів, які містяться у справі, суд прийшов до наступного висновку.

Позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не наведено переконливих доводів та не надано доказів на обґрунтування обставин, які б стали підставою для усунення їм перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 та земельною ділянкою, на якій вона розміщена. Матеріалами справи не підтверджується правомірність заявлення вимог позивачів про зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні частиною домоволодіння, що належить їм на праві власності, а також земельною ділянкою, тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Судові витрати, відповідно до статті 141 ЦПК України, покладаються на позивачів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,19,247,258-259,265,352,254 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні частиною квартири та земельною ділянкою, що знаходиться у спільному користуванні відмовити.

Судові витрати у справі покласти на позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Копію повного судового рішення направити учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні протягом 2 (двох) днів з дня його складання.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд міста Полтави протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

1. Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 28 листопада 1996 року Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області;

2. Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий 27 травня 1996 року Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області;

3. Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 , виданий 17 лютого 1997 року Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області;

4. Відповідач: ОСОБА_7 , місце проживання: АДРЕСА_9 ;

5. Відповідач: ОСОБА_6 , місце проживання: АДРЕСА_10 .

Рішення суду виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

З текстом рішення суду можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Н.В.Тімошенко