+Єдиний унікальний номер справи 754/3547/18
Провадження №22-ц/824/6326/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Суханової Є.М., Приходька К.П.,

за участю секретаря Тімуш Д.І.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 07 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби зайнятості про скасування дисциплінарного стягнення (догани),

В С Т А Н О В И В:

В березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про скасування наказу відповідача, яким накладено на нього дисциплінарне стягнення у вигляді догани, обґрунтовуючи його наступним:

Він перебуває з відповідачем у трудових відносинах і займає посаду заступника голови Державної служби зайнятості. Актом відповідача від 19.01.2018 року засвідчено факт відсутності ОСОБА_1 на робочому місці з 13:45 год. до 16:06 год. Наказом в.о. Голови ДСЗ від 19.02.2018 року позивачу оголошено догану за порушення трудової дисципліни, а саме за самовільне залишення робочого місця для прийняття участі у незапланованому заході - круглому столі-дискусії в прес-центрі Україно-Ізраїльського Інституту стратегічних досліджень ім. Голди Меїр на тему «Як втримати в Україні талановиту молодь», який не був занесений до графіку робочих заходів заступників Голови ДСЗ (ЦА). Вважає застосування до нього дисциплінарного стягнення необґрунтованим та протиправним, а оспорюваний наказ протизаконним, зокрема прийнятим в порушення статті 147 «Про працю в Україні», відтак просить його скасувати.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 07 лютого 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати і постановити нове рішення про задоволення позову. Обґрунтував скаргу тим, що висновки суду про те, що позивач має неухильно погоджувати виключно з в.о. голови ДСЗ графік виїзних зустрічей, не відповідає дійсним обставинам справи. Суд не звернув уваги на те, що правилами внутрішнього трудового розпорядку не передбачено умови стосовно обов`язковості виконання заступником Голови Державної служби зайнятості посадових обов`язків виключно у межах його робочого місці і місця роботи. Також цими правилами не передбачено обов`язковість погодження із вищестоящім керівництвом виконання посадових обов`язків за межами робочого місця і місця роботи. Відповідачем в порушення вимог ч.3 ст. 149 Кодексу Законів «Про працю в Україні» не було враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку і відсутність заподіяної позивачем шкоди. Зазначає, що даний проступок не можна вважати дисциплінарним, оскільки в ньому відсутні всі чотири елементи правопорушення. Тому вважає, що а викладені у рішенні суду висновки є помилковими і не відповідають обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує доводи апелянта, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду - законним і обґрунтованим. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що наведеним вимогам оскаржуване рішення не відповідає.

В ході розгляду справи встановлено, що позивач працює у Державній службі зайнятості (Центральний апарат) на посаді заступника голови. Наказом виконуючого обов`язки голови Центрального апарату у Державній службі зайнятості Ярошенка В. С. від 19 лютого 2018 №25-к «Про оголошення догани ОСОБА_1 » позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення трудової дисципліни. Згідно з наказом стягнення було накладено на позивача за те, що він самовільно залишив робоче місце для прийняття участі у незапланованому заході, а саме круглому столі-дискусії в прес-центрі Україно-Ізраїльського Інституту стратегічних досліджень ім. Голди Меїр на тему «Як втримати в Україні талановиту молодь», який не був занесений до графіку робочих заходів заступників Голови ДСЗ (ЦА). Вказаний наказ й було оскаржено позивачем в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пунктів 1, 2, 6 Положення про державну службу зайнятості, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 15 грудня 2016 року №1543, державна служба зайнятості є централізованою системою державних установ, діяльність якої спрямовується та координується Міністерством соціальної політики України. Служба складається з Державної служби зайнятості (Центрального апарату), Центру зайнятості Автономної Республіки Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських центрів зайнятості, міських, районних і міськрайонних центрів зайнятості. Центральний апарат Служби, регіональні та базові центри зайнятості є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України та банківських установах, кутові штампи та печатки із зображенням Державного Герба України, своїм найменуванням та кодом за ЄДРПОУ, інші печатки та штампи (за наявності).

Враховуючі дане положення, можна зробити висновок про те, що Державна служба зайнятості є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції відповідно до законодавства України та є централізованою системою державних установ, діяльність якої спрямовується та координується Міністерством соціальної політики України.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

У відповідності до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Тобто, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень, владних управлінських функцій, зокрема на публічно-правові спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби. Публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (п.17 ч.1 ст.4 КАС України). Проходження публічної служби - це процес діяльності особи на посадах, які вона обіймає, починаючи від моменту призначення на відповідну посаду та завершуючи припиненням публічної служби, із сукупністю всіх обставин і фактів, які супроводжують таку діяльність.

Оскільки публічна служба є різновидом трудової діяльності, відносини публічної служби як окремий різновид трудових відносин існують на стику двох галузей права - трудового та адміністративного, тому правовідносини, пов`язані з прийняттям на публічну службу, її проходженням та припиненням, регламентуються нормами як трудового, так і адміністративного законодавства, а спори, які виникають з таких правовідносин, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства. Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №761/33941/16-ц.

ОСОБА_1 знаходиться у трудових відносинах з Державною службою зайнятості (Центральний апарат) та обіймає посаду заступника голови Центрального апарату у Державній службі зайнятості, тобто є уповноваженою особою на виконання функції держави в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції та є юридичною особою публічного права. Підставою для звернення до суду з даним позовом стало притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. За таких умов цей спір не є трудовим спором приватного характеру та стосується проходження позивачем публічної служби.

Велика Палата Верховного Суду у справі №754/15544/17-ц, провадження №14-202-цс19 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби зайнятості (Центрального апарату) про скасування дисциплінарного стягнення (догани), накладеного на позивача 10.11.2017 року (тобто в справі між цими ж сторонами стосовно оскарження іншого дисциплінарного стягнення позивача в рамках правовідносин з цим же роботодавцем), вже зробила висновок про те, що такий спір не є трудовим спором приватного характеру, а стосується проходження позивачем публічної служби, відтак є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст.263, 264 ЦПК України на вказані вище положення закону, обставини справи та правові висновки Верховного Суду уваги не звернув, внаслідок чого помилково розглянув позовну заяву ОСОБА_1 в порядку цивільного судочинства.

Згідно з п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Зважаючи на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, відтак апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.374, 377, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 07 лютого 2019 року скасувати.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби зайнятості про скасування дисциплінарного стягнення (догани).

Роз`яснити ОСОБА_1 , що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Є.М. Суханова

К.П. Приходько