Єд.унік. №243/2799/19
Провадження №2/243/1264/2019
Рішення

Іменем України

21 червня 2019 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя Воронков Д.В.,

за участю секретаря Колено Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та зміну черговості одержання права на спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

21.03.2019 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, яким просить встановити факт проживання її однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_3 , змінити черговість права на спадкування і визнати її спадкоємцем другої черги після смерті ОСОБА_3 ..

На обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначила, що вона мешкала однієї сім`єю з померлим ОСОБА_3 майже 30 років без реєстрації шлюбу. ОСОБА_3 хворів на серцево-судинну недостатність, ішемічну хворобу серця, а після смерті його батьків, вказані захворювання стали частіше загострюватися. Останні декілька років ОСОБА_3 було тяжко пересуватися, він відчував болі в ногах через загострення атеросклероз нижніх кінцівок. З початку 2018 року ОСОБА_3 самостійно не міг пересуватися і фактично був прикований до ліжка. Вона фактично здійснювала ухід за чоловіком у зв`язку з його хворобою. ОСОБА_3 з рідним братом відповідачем ОСОБА_2 стосунків не мав і вони не спілкувалися. Вважає, що вона має право на зміну черговості у спадкуванні після смерті померлого чоловіка ОСОБА_3 , з яким проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу, для того, щоб в рівних частках з братом чоловіка отримати право на спадщину.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяв та доповнила, що з 1989 року вони мешкали однієї сім`єю з ОСОБА_3 у Ѕ частині будинку, що належав його батькам, де робили поточний ремонт. Шлюб з ОСОБА_3 вони не укладали, оскільки вона вважала, що помре першою. Останні роки ОСОБА_3 тривалий час хворів, не мав можливості працювати, через що вони витрачали на життя її пенсію, заробітну плату та соціальну допомогу, що отримував ОСОБА_3 . Призначена ОСОБА_3 пенсія повністю витрачалась на лікування останнього, а все господарство велося за рахунок її пенсії; грошей не вистачало. З березня 2018 року ОСОБА_3 самостійно рухатися не міг через отриману травму ноги та наступну операцію. Похованням ОСОБА_3 займалася вона. Відповідач будь-якої допомоги не надавав. Зазначила, що з жовтня 2013 року по квітень 2014 року вона вимушена була працювати у іншому місті, через що не мешкала дома, але на вихідні дні завжди поверталася, готувала їсти, вбирала, тобто продовжувала спільне сімейне життя. Просила позов задовольнити.

Представник позивача адвокат Керанчук В.Б. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні через недоведеність та сумніви, що викликають у нього показання позивача, свідків, письмові докази. Вважав показання свідків недостовірними в цілому. Не заперечував факт проживання позивачки з померлим однією родиною з 1989 року окрім деякого періоду у 2013-2014 роках. Також вказав, що ОСОБА_3 мав можливість себе забезпечувати самостійно, отримував постійний дохід, не потребував стороннього нагляду.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_4 показала, що вона є донькою позивача, а тому їй відомо, що її мати з 1989 року мешкала однією родиною з ОСОБА_3 , який останні роки хворів, потребував лікування, а позивачка самостійно здійснювала нагляд за останнім, утримувала родину. Хвороба ОСОБА_3 потребувала значних витрат, грошей родині не вистачало. ОСОБА_3 з відповідачем спілкувався дуже рідко, допомоги не просив, а той не надавав.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні показала, що з 1980 року мешкає по сусідству з позивачкою, підтримує дружні стосунки, а тому, може засвідчити, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 30 років мешкали разом однією сім`єю, вели спільний бюджет, разом харчувалися, покупали речі першої необхідності, ліки для ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні надала аналогічні показання, показанням свідка ОСОБА_5

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь по справі, свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини:

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , видане Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 01.03.2019 року, актовий запис №438 (а.с.16).

Згідно Акту обстеження житлово-матеріальних умов для отримання спадщини померлого № 112 від 14.03.2019 року, складеного керівником комітету мікрорайону «Северний», ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_3 та вела суспільне господарство з 10.07.1989 року по 01.03.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 ; здійснювала догляд та похорони (а.с.6).

З виписного епікризу № 243 вбачається, що з 19.03.2014 року по 04.04.2014 року ОСОБА_3 перебував на лікуванні в хірургічному відділенні з діагнозом облітерний атеросклероз нижніх кінцівок, яким страждає тривалий час (а.с.7).

Відповідно до Виписки із медичної картки № 269/118/380 стаціонарного хворого від 07.06.2018 року, Виписки із медичної картки № 727 стаціонарного хворого від 12.11.2018 року та Виписки із медичної картки № 219/375/386 від 05.04.2018 року ОСОБА_3 скаржився на біль в області тазостегнового суглобу, порушення функції лівої нижньої кінцівки, наявність свищу з гнійним виділенням, гостра спайкова кишкова непрохідність, внаслідок закритого осколкового, чрезвертального перелому лівого стегна зі зміщенням; закритий перелом дистального мета епіфізу лівої променевої кістки зі зміщенням; (а.с.8-13).

Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 216 від ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер вдома за адресою: АДРЕСА_1 , причина смерті: хронічна серцево-судинна недостатність, ішемічна хвороба серця: атеросклеротичний кардіосклероз; приблизний час між початком захворювання і смертю більше ніж п`ять років (а.с.14-15).

Витрати на поховання ОСОБА_3 несла ОСОБА_1 , що підтверджується товарним чеком № 9 від 02.03.2019 року (а.с.17).

За загальним правилом (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Звертаючись до суду із позовною вимогою про встановлення факту тривалого проживання однією сім`єю із ОСОБА_3 по час відкриття спадщини, ОСОБА_1 посилається на те, що встановлення такого факту необхідно їй для отримання спадщини.

Як роз`яснено у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі ст.1261 ЦК.

Інститут спільного проживання осіб як чоловіка і жінки, який породжує юридичні наслідки, передбачений Цивільним кодексом 2004 року і такий факт може бути встановлений лише з 01 січня 2004 року.

Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для встановлення факту проживання однією сім`єю позивачем ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_3 , оскільки вони проживати однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, що підтверджено свідками та наявними в матеріалах справи доказами, тому у суду немає жодних правових підстав ставити під сумнів встановлення заявленого позивачем факту, який підлягає до встановлення з 01 березня 2014 року по день смерті ОСОБА_3 , тобто не менш ніж 5 останніх років.

Позивач також просить змінити черговість одержання її права на спадкування за законом як спадкоємця ОСОБА_3 на другу чергу спадкування.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановленихст.1259 цього Кодексу.

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Як зазначено вище, позивач, як особа, що проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до відкриття спадщини, має право на спадкування за законом у четверту чергу.

Статтею 1259 ЦК України визначено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

З наданих суду позивачем відомостей спадкоємець останні п`ять років важко хворів, і це підтверджується не тільки відповідною медичною документацією, но і показаннями свідків. Представник позивача адвокат Керанчук В.Б. стверджує, що лише ОСОБА_1 доглядала лежачого і важко хворого спадкодавця, і ці відомості ніким і нічим не спростовані.

Як зазначається в п.5.2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у п.п.1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

В зазначеній категорії справ підлягає встановленню судом також факт належності сторін до спадкоємців за законом різних черг.

Слід зазначити, що зміна черговості спадкування лише надає право спадкоємцю наступної черги на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, а не визнає його спадкоємцем цієї черги. Отримавши право на спадкування разом із спадкоємцями іншої черги, такий спадкоємець вважається спадкоємцем тієї черги, до якої він належить відповідно до ст.ст.1261 - 1265 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_3 тривалий час - з 2014 року і до дня своєї смерті тяжко хворів. Його хвороба з часом прогресувала, стан здоров`я погіршувався, він важко пересувався. З 2018 року по день смерті він самостійно не міг пересуватися, фактично був прикований до ліжка, потребував постійно сторонньої допомоги і піклування у лікуванні, харчуванні, побуті, забезпеченні комфорту в домі, що з боку позивача ОСОБА_1 отримував. Його дружина, з якою він проживав у фактичних шлюбних стосунках, але шлюб не реєстрував, надавала йому фізичну, моральну, матеріальну та психологічну допомогу.

Суд вважає, що позивачем надані належні та допустимі докази щодо тривалого перебування ОСОБА_3 у безпорадному стані, який потребував опіки, матеріального забезпечення, як це визначено ст. 1259 ЦК України.

Зміна черговості одержання права на спадкування - це виняток з правила черговості, що застосовується лише тоді, якщо в судовому порядку належним чином встановлено всі обставини, передбачені ч. 2 ст. 1259 ЦК, на підставі яких суд вправі ухвалити відповідне рішення.

За встановлених обставин, вбачаються наявні правові підстави для застосування ст. 1259 ЦК України та зміни у позивача черговості на одержання права на спадкування з четвертої на другу чергу, оскільки відповідач ОСОБА_2 є спадкоємцем другої черги після смерті ОСОБА_3 , як рідний брат померлого.

Зазначені вище медичні документи, а також показання свідків, як в сукупності, так і кожний окремо, спростовують доводи відповідача про відсутність у ОСОБА_3 потреби у матеріальній допомозі та сторонньому догляді. Суд звертає увагу на характер спілкування відповідача з померлим братом, яке відбувалося у вкрай рідких випадках та носило формальні ознаки, а тому, на думку суду, відповідач у повній мірі не був обізнаний про життя брата.

Інші заперечення відповідача суд не приймає до уваги, оскільки вони не необґрунтовані, не містять жодної конкретики, не стосуються предмету доказування по справі та не є доведеними, оскільки відповідачем, не зважаючи на неодноразове роз`яснення судом вимог ст. 12, 81 ЦПК України, не надано жодного доказу на їх підтвердження.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та зміну черговості одержання права на спадкування, - задовольнити у повному обсязі.

Встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2014 року по 01.03.2019 року.

Змінити черговість одержання права на спадкування після смерті ОСОБА_3 , надавши ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право на спадкування разом з ОСОБА_2 , як спадкоємцем другої черги.

Рішення може бути оскаржене до Донецького Апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Слов`янський міськрайонний суд Донецької протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 25 червня 2019 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Д.В. Воронков