ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/45/19 Справа № 179/1685/14-ц Суддя у 1-й інстанції - Ковальчук Т.А. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.,

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Черкас Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Орган опіки та піклування Олександрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про звернення стягнення; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", ОСОБА_1 про визнання договору іпотеки недійсним; за зустрічним позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та як законний представник ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", третя особа Орган опіки та піклування Олександрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання недійсним договору іпотеки та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Орган опіки та піклування Олександрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про звернення стягнення.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк" посилалися на те, що 19 липня 2005 року між ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №DNM0GF00003981, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 30000 грн. з кінцевим терміном повернення - до 18 липня 2025 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки № DNM0GF00003980 від 21 липня 2005 року, відповідно до умов якого остання передала в іпотеку банку належний їй на праві власності житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 . Свої зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_1 належним чином не виконувала, у зв`язку із чим станом на 02 червня 2014 утворилася заборгованість, яка згідно розрахунку, наданого банком, становить 147 894 грн. 02 коп.,, що складається із заборгованості: за кредитом - 30222 грн. 82 коп, по відсоткам за користування кредитом - 46031 грн. 42 коп., по комісії за користування кредитом - 3348 грн. та пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 68291 грн. 78 коп. З підстав наявності кредитної заборгованості, яка позичальником добровільно не сплачується, банк просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DNM0GF00003981 від 19 липня 2005 року в розмірі 147 894 грн. 02 коп. звернути стягнення на будинок загальною площею 63,70 кв.м., житловою площею - 33,50 кв.м. та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ "Приватбанк" з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі- продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ "Приватбанк" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Крім того, банк просив виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані у спірному житловому будинку та стягнути з останніх на свою користь судові витрати у солідарному порядку (т. 1 а.с. 5-7, 109-110).

ОСОБА_2 31 березня 2015 року звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ "Приватбанк", ОСОБА_1 про визнання недійсним договору іпотеки.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_2 посилалася на те, що 21 липня 2005 року між нею та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на вказаний житловий будинок не було зареєстровано за ОСОБА_1 у встановленому законом порядку, а тому вважає, що ОСОБА_1 не набула права власності на це нерухоме майно, отже не могла передавати його в іпотеку. Вказувала, що станом на день подання позовної заяви вона є власником предмету іпотеки - житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , її права порушені наявністю укладеного між ОСОБА_1 та банком договору іпотеки №DNM0GF00003980 від 21 липня 2005 року, а тому просила суд визнати недійсним договір іпотеки DNM0GF липня 2005 року, укладений між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ "Приватбанк" (т. 1 а.с. 183-184).

У травні 2015 року ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та як законний представник ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ "Приватбанк", третя особа Орган опіки та піклування Олександрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання недійсним договору іпотеки та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування своєї позовної заяви ОСОБА_1 посилалася на те, що на момент укладання договору іпотеки № DNM0GF00003980 від 21 липня 2005 року вона мала двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Предмет іпотеки - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 є їх єдиними житлом. Вказаний правочин укладений без згоди Органу опіки та піклування, що є підставою для визнання його недійсним. Просила визнати недійсним договір іпотеки №DNM0GF00003980 від 21 липня 2005 року, укладений між нею та ПАТ КБ "Приватбанк", та зобов`язати нотаріуса Магдалинівського районного нотаріального округу Кудрявцева О.О. виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек відповідні записи щодо обтяження майна, яке є предметом іпотеки, та розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с.212-214).

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2018 року у задоволенні первісних позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Орган опіки та піклування Олександрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про звернення стягнення - відмовлено. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про визнання договору іпотеки недійсним - задоволено. Визнано недійсним договір іпотеки №DNM0GF00003980 від 21 липня 2005 року, укладений між ОСОБА_1 ПАТ КБ "Приватбанк" (т. 3 а.с.6-11).

Додатковим рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2018 року стягнуто з ПАТ КБ "Приватбанк" на користь ОСОБА_1 сплачений за зустрічною позовною заявою судовий збір в сумі 243,60 грн. Зобов`язано нотаріуса виключити з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек відповідні записи щодо обтяження майна, яке є предметом іпотеки та розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (т. 3 а.с.38-39).

В апеляційній скарзі АТ КБ "Приватбанк", посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з`ясування, порушення норм матеріального права, просили його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги банку про звернення стягнення на предмет іпотеки, а у задоволенні зустрічних позовних заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - відмовити. (т. 3 а.с. 16-24).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу АТ КБ "Приватбанк" слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1,4 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 липня 2005 року між ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "Приватбанк", та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № DNM0GF00003981, відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти шляхом надання готівки через касу на строк до 18 липня 2025 року включно, у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 35700 грн. на наступні цілі: купівля житла - 30000 грн., сплата страхових платежів - 5700 грн. За умовами договору позичальник зобов`язалась сплачувати кредит та нараховані відсотки згідно графіка шляхом внесення щомісячних платежів у сумі 432,19 грн. (т. 1 а.с.17-18).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки № DNM0GF00003980 від 21 липня 2005 року, відповідно до умов якого остання передала в іпотеку банку належний їй на праві власності житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.21-23).

Після реєстрації шлюбу 04 грудня 2009 року ОСОБА_1 змінила прізвище на ОСОБА_1 (т. 1 а.с.135)

Свої зобов`язання позичальник ОСОБА_1 належним чином не виконувала, у зв`язку із чим, станом на 02 червня 2014 утворилася заборгованість, яка згідно розрахунку, наданого банком, становить 147 894 грн. 02 коп., та складається із заборгованості: за кредитом - 30222 грн. 82 коп, по відсоткам за користування кредитом - 46031 грн. 42 коп., по комісії за користування кредитом -3348 грн. та пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 68291 грн. 78 коп. (т. 1 а.с. 9-13).

12 квітня 2014 року банк направив на адресу ОСОБА_1 вимогу про дострокове повернення кредиту у повному обсязі, надавши позичальнику тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги для погашення заборгованості (т. 1 а.с. 14).

Згідно п. 18.8.2 договору іпотеки іпотекодержатель з метою задоволення своїх вимог має право звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання термінів виконання якого-небудь із зобов`язань за кредитним договором у випадках, зокрема, порушення позичальником якого-небудь із зобов`язань, передбачених умовами кредитного договору (т.1 а.с.22).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог банку про звернення стягнення на предмет іпотеки та задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , суд першої інстації посилався на пропуск банком строку позовної давності, про застосування якого заявлено ОСОБА_1 , наявність правових підстав для визнання договору іпотеки недійсним, однак повністю погодитися з такими висновками суду не можливо, оскільки суд дійшов них через не правильне застосування норм матеріального права, неповне з"ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для часткового скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

За правилами ст. 3 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на день укладання договору іпотеки) іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Статтею 7 вказаного Закону передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Якщо вимога за основним зобов`язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов`язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов`язання.

Відповідно до вимог ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З матеріалів справи вбачається рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24 травня 2011 року у справі за позовом ПАТ КБ "Приватбанк" до ТОВ "УФА "Верус", ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором №DNM0GF00003981 від 19 липня 2005 року у розмірі 31700 грн. 20 коп. Вказана заборгованість складається із простроченої заборгованості: за кредитом - 28874 грн. 62 коп. (тіло кредиту), нарахованих відсотків -2595 грн. 75 коп., комісії - 108 грн., пені - 121 грн. 83 коп. (т.1 а.с.170).

Згідно відповіді Магдалинівського районного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області виконавчий лист з примусового виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованості за кредитним договором №DNM0GF00003981 від 19 липня 2005 року у розмірі 31700 грн. 20 коп. не перебуває (т. 3 а.с. 85).

Таким чином, при зверненні 23 червня 2009 року з позовом до суду у справі за позовом ПАТ КБ "Приватбанк" до ТОВ "УФА "Верус", ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором, банк змінив строк виконання зобов`язання, оскільки ПАТ КБ "Приватбанк" було застосовано право на повернення кредиту достроково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2011 року у вказаній справі набрало законної сили, а з позовом у справі, що переглядається про звернення стягнення на предмет іпотеки за цим же кредитним договором банк звернувся до суду 22 серпня 2014 року, тобто поза межами трирічного строку позовної давності, про застосування якого просила ОСОБА_1 (т.1 а.с. 176-178).

З наведених підстав суд першої інстанції дійшов огбрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог банку про звернення стягнення та виселення з підстав пропуску банком строків позовної давності.

Таким чином, рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк" про звернення стягнення слід залишити без змін.

Стосовно позовних ОСОБА_2 про визнання недійсним договору іпотеки, слід зазначити, суд першої інстанції посилався на те, що на час передачі ОСОБА_1 в іпотеку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , остання не була його власником, а тому вказаний правочин не відповідає вимогам закону та є таким, що порушує права ОСОБА_2 , як власника спірної нерухомості, однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Згідно ч.1, 5 ст. 18 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, чинній на день укладання договору іпотеки від 21 липня 2005 року) іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

У разі якщо іпотекою забезпечується повернення позики, кредиту для придбання нерухомого майна, яке передається в іпотеку, договір купівлі-продажу цього нерухомого майна та іпотечний договір можуть укладатися одночасно.

Як вбачається з умов кредитного договору № DNM0GF00003981 від 19 липня 2005 року, укладеного між банком та ОСОБА_1 , цільовим призначенням отриманої позики у сумі 30000 грн. була купівля житла (т. 1 а.с.17).

21 липня 2005 року між позивачем за зустрічним позовом - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу домоволодіння, посвідчений нотаріусом Магдалинівського районного нотаріального округу Кудрявцевим О.О., відповідно до умов якого ОСОБА_1 придбала домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.24).

Вказаний договір 21 липня 2005 року був зареєстрований у Державному реєстрі правочинів за № 96, що підтверджується змістом договору та витягом з цього реєстру (т.1 а.с.204).

Цього ж дня, 21 липня 2005 року, вказане домоволодіння було передано в іпотеку банку для забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за укладеним кредитним договором від 19 липня 2005 року, про що було укладено оспорюваний договір іпотеки.

Відповідно до п. 38 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України ( в редакції, чинній на день посвідчення договору іпотеки від 21 липня 2005 року) договори про відчуження та заставу (іпотеку) майна, що підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, які підтверджують право власності на майно, що відчужується або заставляється, та в передбачених законодавством випадках державну реєстрацію прав на це майно.

Відповідно до п. 20.1 іпотечного договору ОСОБА_1 зобов`язалася з моменту купівлі-продажу предмету іпотеки зареєструвати договір купівлі-продажу предмету іпотеки та право власності на предмет іпотеки згідно з чинним законодавством (т. 1 а.с. 22).

Вказані вимоги договору щодо реєстрації права власності на предмет іпотеки на предмет іпотеки ОСОБА_1 виконані не були та за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 01 грудня 2014 року спірне домоволодіння залишилося зареєстрованим за ОСОБА_2 (т.1 а.с.67-68).

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Вказані обставини справи та положення договору іпотеки від 21 липня 2005 року залишилися поза увагою суду першої інстанції та суд дійшов помилкового висновку про порушення оскаржуваним договором іпотеки прав ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_2 відчужила спірне домоволодіння ОСОБА_1

Слід зазначити, договір купівлі-продажу вказаного домоволодіння від 21 липня 2005 року є чинним і ОСОБА_2 не оскаржувався у встановленому законом порядку.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та як законний представник ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання недійсним договору іпотеки, слід зазначити, згідно зі статтею 17 Закону України «Про охорону дитинства» (в редакції, чинній на день укладання оспорюваного іпотечного договору від 21 липня 2005 року) батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятись від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов`язуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання.

За змістом частини шостої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами) і суперечить правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, може бути визнаний судом недійсним. Такий правочин є оспорюваним.

За таких обставин вчинення батьками малолітньої дитини певного правочину без попереднього дозволу органу опіки та піклування порушує установлену статтею 17 Закону України «Про охорону дитинства» заборону. Проте сам по собі цей факт не є безумовною підставою для визнання правочину недійсним. Правочин може бути визнано недійсним, якщо його вчинення батьками без попереднього дозволу органу опіки та піклування призвело до порушення права особи, в інтересах якої пред`явлено позов, тобто до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини, зменшення або обмеження прав та інтересів дитини щодо жилого приміщення.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про іпотеку» (станом на 21.07.2005 року) іпотекодавець обмежується в розпорядженні предметом іпотеки, однак має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При цьому ЦК України, як і спеціальний Закон України «Про іпотеку», не містять норм, які б зменшували або обмежували права членів сім`ї власника житла на користування жилим приміщенням у разі передання його в іпотеку.

При вирішенні справ за позовом в інтересах дітей про визнання недійсними договорів іпотеки на підставі порушення статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» в кожному конкретному випадку суди повинні:

1) перевіряти наявність у дитини права користування житловим приміщенням на момент укладення оспорюваного договору, а також місце її фактичного постійного проживання;

2) ураховувати добросовісність поведінки іпотекодавця щодо надання документів про права дітей на житло, яке є предметом іпотеки, при укладенні оспорюваного договору;

3) з`ясовувати, чи існує фактичне порушення законних прав дитини внаслідок укладення договору іпотеки.

З матеріалів справи вбачається договір купівлі продажу-домоволодіння та іпотечний договір були укладені в один день - 21 липня 2005 року.

Діти іпотекодавця ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день укладання договору іпотеки не були зареєстровані у домоволодінні, яке є предметом іпотеки, не були власниками домоволодіння, а тому для укладання договору іпотеки від 21 липня 2005 року згода Органу опіки та піклування, за вказаних обставин, не вимагалася (т. 1 а.с. 156, 157).

Таким чином, підстави вважати, що оспорюваним договором іпотеки були порушені права неповнолітніх дітей ОСОБА_1 відсутні, однак суд першої інстанції на вищезазначене належної уваги не звернув та дійшов необгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги АТ КБ "Приватбанк" стосовно того, що банком не були пропущені строки позовної давності для звернення до суду зі вказаними позовними в вимогами є безпідставними.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу АТ КБ "Приватбанк" слід задовольнити частково, рішення суду від 02 липня 2018 року скасувати частково в частині визнання недійсним договору іпотеки №DNM0GF00003980 від 21 липня 2005 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ КБ "Приватбанк" з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про визнання договору іпотеки недійсним.

Додаткове рішення суду від 30 серпня 2018 року, яким було стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 сплачений за зустрічною позовною заявою судовий збір в сумі 243,60 грн. та зобов`язано нотаріуса виключити з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек відповідні записи щодо обтяження майна, яке є предметом іпотеки, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 слід скасувати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"- задовольнити частково.

Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Орган опіки та піклування Олександрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про звернення стягнення; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", ОСОБА_1 про визнання договору іпотеки недійсним; за зустрічним позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та як законний представник ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", третя особа Орган опіки та піклування Олександрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання недійсним договору іпотеки та зобов`язання вчинити певні дії - скасувати в частині задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про визнання недійсним договору іпотеки № DNM0GF00003980 від 21 липня 2005 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", ОСОБА_1 про визнання договору іпотеки недійсним та про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та як законний представник ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", третя особа Орган опіки та піклування Олександрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання недійсним договору іпотеки та зобов`язання вчинити певні дії.

В іншій частині рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2018 року суду залишити без змін.

Додаткове рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2018 року - скасувати.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді