КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№22-ц/824/7909/2019 Головуючий в суді 1 інстанції - Бортницька В.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Панченка М.М.

суддів - Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

при секретарі - Кемському В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 07 березня 2019 року про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Публічного акціонерного товариства «Омега Банк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Дарина Геннадіївна, про визнання правочину недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Публічного акціонерного товариства «Омега Банк», в якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу права вимоги №1 від 18.06.2013 року, укладений між відповідачами, в частині купівлі-продажу права вимоги за кредитними договорами №94-Н від 31 березня 2006 року та №0050/0307/88-108 від 22 березня 2007 року.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що між позивачем, ОСОБА_1 , та АКБ «ТАС-Комерцбанк», який в подальшому змінив назву на ПАТ «Омега Банк», укладено зазначені вище кредитні договори. Крім того, на забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитними договорами між сторонами також було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав Банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 .

18 червня 2013 року між ПАТ «Омега Банк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір відступлення права вимоги за указаними вище кредитними договорами.

В подальшому, в результаті розгляду судових справ про звернення стягнення на предмет іпотеки, за ПАТ «Дельта Банк» зареєстровано право власності на квартиру

АДРЕСА_1 , що перехід права вимоги за кредитними договорами відбувся з порушенням вимог чинного законодавства, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

В ході розгляду даної справи позивачем заявлено клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 . В обґрунтування вимог заяви позивач посилався на те, що незабезпечення позову в обраний позивачем спосіб може призвести до утруднення виконання рішення суду в майбутньому, оскільки ПАТ «Дельта Банк» має змогу відчужити зазначену квартиру.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07 березня 2019 року заяву задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ПАТ «Дельта Банк».

В поданій апеляційній скарзі відповідач просить указану ухвалу скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити. Скаржник посилається на те, що судом в оскаржуваній ухвалі накладено арешт на майно неплатоспроможного банку, що є порушенням вимог чинного законодавства. Також вказував, що квартира, на яку судом накладено арешт, не стосується предмету спору, а тому, обраний позивачем вид забезпечення позову не є співмірним з позовними вимогами. Крім того, зазначав, що позивач не довів, що не забезпечення позову в обраний ним спосіб вплине на можливість виконання у майбутньому судового рішення по даній справі.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб

За змістом ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Задовольняючи заяву позивача, суд першої інстанції виходив з того, що незабезпечення позову в обраний позивачем спосіб призведе до неможливості виконання рішення суду по даній справі у майбутньому.

Між тим, колегія суддів з таким висновком погодитися не може, з огляду на наступне.

Так, при вирішенні питання забезпечення позову судом першої інстанції об`єктивно було встановлено, що квартира АДРЕСА_1 на праві власності належить ПАТ «Дельта Банк».

03 березня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних Фондом гарантування вкладів фізичних осіб запроваджено тимчасову адміністрацію і розпочато процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02 жовтня 2015 року №664 «Про відкликання банківської ліцензії на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 02 жовтня 2015 року №181 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» та розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк».

При цьому, на момент вирішення питання про забезпечення позову в даній справі зазначена вище процедура ліквідації ПАТ «Дельта Банк» триває.

Таким чином, судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі накладено арешт на нерухоме майно неплатоспроможного банку.

Між тим, в силу положень п. 7 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 150 ЦПК України, не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що предметом заявленого позову є визнання недійсним договору відступлення прав вимоги, тобто, позов має немайновий характер, а тому заявлені позивачем види забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно не відповідає заявленим позовним вимогам та характеру спірних правовідносин, оскільки рішення суду у разі задоволення позову не передбачатиме вчинення будь-яких дій щодо його виконання, а буде встановлювати лише певний факт.

Отже, слід дійти висновку про те, що судом першої інстанції вирішено питання забезпечення позову з порушенням вимог процесуального і матеріального права, з огляду на що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Розподіл судових витрат в даному випадку в силу положень ст. 141 ЦПК України підлягає здійсненню судом першої інстанції при ухваленні рішення суду по суті спору.

Керуючись ст.ст.374,376 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 07 березня 2019 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 20 червня 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді