УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2019 року Іллічівський районний суд м. Маріуполя під головуванням судді Литвиненко Н.В., при секретарі Юдіній О.С., представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , ознайомившись із зустрічною позовною заявою Маріупольської міської ради до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її до придатного для використання стану,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права власності на будівельні матеріали та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , Маріупольської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно.

19 березня 2019 року на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява Маріупольської міської ради до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її до придатного для використання стану. В обґрунтування якого зазначено, що ОСОБА_4 самовільно займає та використовує земельні ділянки із земель житлової та громадської забудови, під розміщення торгівельних павільйонів, які знаходяться за адресами: АДРЕСА_1 , об`єкт площею 16,3 кв.м., АДРЕСА_1 , 77, об`єкт площею 14,8 кв.м., АДРЕСА_2 , об`єкт площею 16,4 кв.м., АДРЕСА_3 , об`єкт площею 16,0 кв.м., бульвар 50 років Жовтня, 38, об`єкт площею 16,3 кв.м., АДРЕСА_4 , об`єкт площею 15,9 кв.м., АДРЕСА_5 . АДРЕСА_3 , 108, об`єкт площею 16,4 кв.м., АДРЕСА_5 . АДРЕСА_6 , 100, об`єкт площею 16,00 кв.м., АДРЕСА_6 47, об`єкт площею 18,5 кв.м., АДРЕСА_7 , об`єкт площею 31,9 кв.м., АДРЕСА_5 . АДРЕСА_1 , 80, об`єкт площею 14,4 кв.м., АДРЕСА_1 118, об`єкт площею 10,7 кв.м., АДРЕСА_8 , об`єкт площею 17,8 кв.м. Маріупольською міською радою, в адміністративному підпорядкуванні якої знаходяться вказані земельні ділянки, рішення про передачу у власність або надання у користування відповідачу земельних ділянко не приймалось. Правовстановлюючі документи на земельні ділянки у ОСОБА_4 відсутні, добровільно земельні ділянки не звільняє. На підставі викладеного представник Маріупольської міської ради просить зобов`язати ОСОБА_4 звільнити самовільно зайняті земельні ділянки із земель житлової та громадської забудови, під розміщення торгівельних павільйонів.

Представники позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які діють на підставі довіреності, в судовому засіданні просили прийняти зустрічний позов до розгляду та об`єднати з первісним позовом, з огляду на те, що предмет спору по даним справами однаковий. Зустрічний позов може розглядатися разом із первісним, оскільки Маріупольська міська рада є власником земельної ділянки, як суб`єкт господарювання.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні просила відмовити у прийнятті зустрічної позовної заяви, оскільки він поданий з порушенням процесуального строку подачі. Крім того, право власності на малу архітектурну форму (далі - МАФ) торговий павільйон, не пов`язане з питанням виділу землі під ним, оскільки це тимчасова споруда. Розміщення МАФів на землях територіальної громади здійснюється на підставі дозволу органів містобудування та архітектури. Зазначила, що вказаний спір є публічно-правовим, що відноситься до юрисдикцій адміністративних судів.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право у порядку встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Згідно вимог ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Як вбачається з матеріалів справи, за ОСОБА_4 визнано право власності на нерухоме майно: нежитлове приміщення - торгівельний павільйон літ.А-1 по АДРЕСА_1 , загальною площею 16,3 кв.м.; нежитлове приміщення - торгівельний павільйон літ.А-1 по АДРЕСА_9 , загальною площею 14,8 кв.м.; нежитлове приміщення - торгівельний павільйон літ.А-1 по АДРЕСА_3 , загальною площею 16,0 кв.м.; нежитлове приміщення - торгівельний павільйон літ.А-1 по АДРЕСА_2 , загальною площею 16,4 кв.м.; нежитлове приміщення - торгівельний павільйон літ.А-1 по АДРЕСА_10 , загальною площею 16,3 кв.м.; нежитлове приміщення - торгівельний павільйон літ.А-1 по АДРЕСА_4 , площею 15,9 кв.м.; нежитлове приміщення - торгівельний павільйон літ. А-1 по АДРЕСА_11 , загальною площею 16,4 кв.м.: нежитлове приміщення - торгівельний павільйон літ.А-1 по АДРЕСА_6 , загальною площею 16,00 кв.м.; нежитлове приміщення - торгівельний павільйон літ.А-1 по АДРЕСА_6 , загальною площею 18,5 кв.м.; нежитлове приміщення - торгівельний павільйон літ.А-1 по АДРЕСА_7 , загальною площею 31,9 кв.м.; нежитлове приміщення - торгівельний павільйон літ. А-1 по АДРЕСА_12 , загальною площею 14,4 кв.м.; нежитлове приміщення - торгівельний павільйон літ. А-1 по АДРЕСА_13 , площею 10,7 кв.м.; нежитлове приміщення - торгівельний павільйон літ.А-1 по АДРЕСА_8 загальною площею 17,8 кв.м.на підставі заочного рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25.11.2013р.

Ухвалою суду від 17.10.2014р. вказане заочне рішення скасовано.

На теперішній час розгляд справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права власності на будівельні матеріали та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , Маріупольської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно триває.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Відповідно до роз`яснень, наданих судам у п. 3 Постанови пленуму ВАСУ від 20.05.2013 № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Управління та розпорядження державним і комунальним майном є організаційно-правовою діяльністю суб`єктів владних повноважень органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які здійснюють її шляхом прийняття актів з дотриманням встановленої процедури.

Відповідно до положень статей 13, 14 Конституції України, статей 177, 181, 324, глави 30 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-IV, статті 148 Господарського кодексу України від 16 січня 2003 року № 436-IV власниками землі є держава, Автономна Республіка Крим та територіальні громади. Конституційний Суд України в Рішенні від 1 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 КАС України органи місцевого самоврядування у земельних відносинах з громадянами та юридичними особами, в тому числі щодо вирішення питань розпорядження, передачі у власність, у користування земельних ділянок, а також їх вилучення, виступають виключно як суб`єкти владних повноважень.

Земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб`єктом владних повноважень, пов`язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності, належать до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Правила визначення юрисдикції адміністративних судів поширюються і на земельні спори за участю місцевих державних адміністрацій.

Стороною у справі є Маріупольська міська рада, тобто орган місцевого самоврядування. Спір виник щодо земельних правовідносин.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до ч.5 ст.5 КАС України, ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Виходячи з наведеного вважаю, що у відкритті провадження у справі за заявою Маріупольської міської ради необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження та у об`єднанні в одне провадження з первісним позовом зустрічної позовної заяви Маріупольської міської ради до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її до придатного для використання стану.

Роз`яснити представнику Маріупольської міської ради право на звернення з позовом до суду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Н. В. Литвиненко