Постанова

Іменем України

29 травня 2019 року

м. Київ

справа № 2-1417/10

провадження № 61-31677св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

позивач - ОСОБА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги ОСОБА_1 на ухвали Апеляційного суду Львівської області від 13 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Мельничук О. Я., Крайник Н. П., Савуляка Р. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст вимог заяви

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявами про заміну сторони у виконавчих провадженнях.

Заяви мотивовані тим, що у Личаківському відділі державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції (далі - ВДВС Львівського МУЮ) знаходяться на виконанні виконавчий лист № 2-1417 від 07 лютого 2011 року, виданий Залізничним районним судом м. Львова, про зобов`язання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_6 не чинити перешкод ОСОБА_2 у користуванні кімнатою під літ. 1-1 площею 18,4 кв. м у будинку АДРЕСА_1 та виконавчий лист № 2-1417 від 07 лютого 2011 року, виданий Залізничним районним судом м. Львова, про вселення ОСОБА_2 у вказану кімнату. Після відкриття 20 грудня 2011 року виконавчих проваджень ВП № 30463871, ВП № 30464267 і до проведення фактичного виконання за указаними виконавчими листами № 2-1417 від 07 лютого 2011 року стягувач ОСОБА_2 відчужив їй зазначену кімнату, внаслідок чого вона вважає, що стала його правонаступником щодо зобов`язання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_6 не чинити власнику перешкод у користуванні кімнатою під літ. 1-1 площею 18,4 кв. м у будинку АДРЕСА_1 та щодо вселення у вказану кімнату.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила суд замінити стягувача у виконавчих провадженнях ВП № 30463871 та ВП № 30464267.

Короткий зміст ухвал суду першої інстанції

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 17 липня 2015 року у складі судді Палюх Н. М. заяву ОСОБА_1 задоволено. Замінено стягувача ОСОБА_2 у виконавчому провадженні ВП № 30463871, відкритому Личаківським відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції по виконанню виконавчого листа № 2-1417 від 07 лютого 2011 року, виданого Залізничним районним судом м. Львова, про зобов`язання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_6 не чинити перешкод ОСОБА_2 у користуванні кімнатою під літ. 1-1 площею 18,4 кв. м у будинку АДРЕСА_1 , на його правонаступника - ОСОБА_1 , що проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Судове рішення районного суду мотивовано тим, що правовідносини у рішенні про усунення перешкод у користуванні власність та вселення допускають правонаступництво і після продажу такої власності новий власник є правонаступником попереднього власника, що є підставою для заміни сторони у правовідношенні щодо виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 22 квітня 2010 року про зобов`язання не чинити перешкод власнику у користуванні кімнатою під літ. 1-1 площею 18,4 кв. м у будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 17 липня 2015 року у складі судді Палюх Н. М. заяву ОСОБА_1 задоволено. Замінено стягувача ОСОБА_2 у виконавчому провадженні ВП № 30464267, відкритому Личаківським відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції по виконанню виконавчого листа № 2-1417 від 07 лютого 2011 року, виданого Залізничним районним судом м. Львова, про вселення ОСОБА_2 у кімнату під літ. 1-1 площею 18,4 кв. м у будинку АДРЕСА_1 , на його правонаступника - ОСОБА_1 , що проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Судове рішення районного суду мотивовано тим, що правовідносини у рішенні про усунення перешкод у користуванні власністю та вселення допускають правонаступництво і після продажу такої власності новий власник є правонаступником попереднього власника, що є підставою для заміни сторони у правовідношенні щодо виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 22 квітня 2010 року про вселення ОСОБА_2 у кімнату під літ. 1-1 площею 18,4 кв. м у будинку АДРЕСА_1 .

Короткий зміст ухвал суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 13 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 задоволено. Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 17 липня 2015 року скасовано та постановлено нову ухвалу, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну стягувача ОСОБА_2 у виконавчому провадженні ВП №30463871 відмовлено.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що рішення Залізничного районного суду м. Львова від 22 квітня 2010 року стосується вирішення прав виключно сторін цього рішення, оскільки предметом його розгляду було чинення перешкод ОСОБА_2 у користуванні кімнатою під літ. 1-1 площею 18,4 кв. м у будинку АДРЕСА_1 , а здійснення продажу позивачем такої кімнати іншій особі не встановлює факту чинення перешкод ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_6 . новому власнику - ОСОБА_1 .

Таким чином, предметом спору є правовідносини, які виникли з перешкод, які відповідачі вчиняли особисто позивачу - ОСОБА_2 , такі правовідносини стосуються лише позивача і не допускають правонаступництва.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 13 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 задоволено. Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 17 липня 2015 року скасовано та постановлено нову ухвалу, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну стягувача ОСОБА_2 у виконавчому провадженні ВП №30464267 відмовлено.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, щорішення Залізничного районного суду м. Львова від 22 квітня 2010 року стосується виключно сторін цього рішення, оскільки предметом його розгляду було вселення ОСОБА_2 у кімнату під літ. 1-1 площею 18,4 кв. м у будинку АДРЕСА_1 , а здійснення продажу позивачем такої кімнати іншій особі, не встановлює факту вселення нового власника - ОСОБА_1 . Таким чином, предметом спору є правовідносини, які виникли з приводу вселення ОСОБА_2 у спірне приміщення, тому такі правовідносини стосуються лише прав позивача у справі - ОСОБА_2 , і такі не допускають правонаступництва.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційних скаргах, поданих у травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила скасувати ухвали Апеляційного суду Львівської області від 13 квітня 2017 року та залишити в силі ухвали суду першої інстанції.

Касаційні скарги мотивовані тим, що оскаржувані ухвали апеляційного суду є незаконними й такими, що постановлені всупереч нормам процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Посилалась на те, що станом на 25 грудня 2014 року рішення Залізничного районного суду м. Львова від 22 квітня 2010 року виконано не було. Вказувала на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 25 грудня 2014 року ОСОБА_2 продав їй належне йому приміщення - кімнату під літ. 1-1 площею 18,4 кв. м у будинку АДРЕСА_1 . Зазначала, що Залізничний районний суд м. Львова в ухвалах від 17 липня 2015 року, які незаконно скасовані ухвалами Апеляційного суду Львівської області від 13 квітня 2017 року, дійшов вірних висновків про те, що спірні правовідносини щодо вселення власника у належну йому кімнату та зобов`язання відповідачів не чинити ОСОБА_2 перешкод у користуванні такою, допускають правонаступництво у випадку зміни власника будинку, а, отже, зміна власника будинку АДРЕСА_1 після набранням рішення суду законної сили та до його фактичного виконання тягне за собою заміну сторони у правовідношенні щодо виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 22 квітня 2010 року.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 червня 2017 рокубуло відкрито касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю та вселення та витребувано із Залізничного районного суду м. Львова указану цивільну справу.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 24 травня 2019 року справу за заявою ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому провадженні у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю та вселення призначено до розгляду.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційні скарги

У серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення на касаційні скарги від ОСОБА_7 , у якому вона посилається на те, що касаційні скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, а посилання на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права є безпідставними.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом установлено, щорішення Залізничного районного суду м. Львова від 22 квітня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено. Зобов`язано ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_6 не чинити ОСОБА_2 перешкод у користуванні кімнатою під літ. 1-1 площею 18,4 кв. м у будинку АДРЕСА_1 . Вселено ОСОБА_2 у вказану кімнату. Відповідно до указаного рішення встановлено, що відповідачі чинять перешкоди ОСОБА_2 , не впускають позивача на територію зазначеного будинку, яка огороджена парканом, не надають ключа від вхідної брами, внаслідок чого перешкоджають доступу до кімнати.

У Личаківському ВДВС Львівського МУЮ знаходиться на виконанні виконавчий лист № 2-1417 від 07 лютого 2011 року, виданий Залізничним районним судом м. Львова, про зобов`язання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_6 не чинити перешкод ОСОБА_2 у користуванні кімнатою під літ. 1-1 площею 18,4 кв. м у будинку АДРЕСА_1 .

У Личаківському ВДВС Львівського МУЮ знаходиться на виконанні виконавчий лист № 2-1417 від 07 лютого 2011 року, виданий Залізничним районним судом м. Львова, про вселення ОСОБА_2 у кімнату під літ. 1-1 площею 18,4 кв. м у будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору купівлі-продажу від 25 грудня 2014 року та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25 грудня 2014 року, індексний номер 31676562, стягувач ОСОБА_2 відчужив приміщення кімнати під літ. 1-1 площею 18,4 кв. м у будинку АДРЕСА_1 заявнику ОСОБА_1 .

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 22 квітня 2010 року встановлено, що суд, задовольняючи позов ОСОБА_2 про зобов`язання не чинити йому перешкод у користуванні кімнатою під літ. 1-1 площею 18,4 кв. м у будинку АДРЕСА_1 , виходив із засад захисту прав ОСОБА_2 саме як власника спірної кімнати.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Касаційні скарги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвали апеляційного суду не відповідають.

Відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі вибуття однієї з сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду з заявою про заміну сторони її правонаступником.

Згідно з частиною першою статті 378 ЦПК України 2004 року у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Замінюючи стягувача ОСОБА_2 у виконавчому провадженні ВП № 30463871 та у виконавчому провадженні ВП 30464267 на його правонаступника - ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що спір, який був вирішений судом, стосувався саме відносин власності та не був нерозривно пов`язаний з особою позивача ОСОБА_2 , а тому спірні правовідносини допускають правонаступництво, а, отже, зміна власника кімнати під літ. 1-1 площею 18,4 кв. м у будинку АДРЕСА_1 тягне за собою заміну сторони у правовідношенні щодо виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 22 квітня 2010 року про зобов`язання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_6 не чинити перешкод у користуванні кімнатою під літ. 1-1 площею 18,4 кв. м у будинку АДРЕСА_1 та про вселення у кімнату під літ. 1-1 площею 18,4 кв. м у будинку АДРЕСА_1 .Залізничний районний суд м. Львова виходив виключно із засад захисту прав ОСОБА_2 як власника спірного будинку, спір, який був вирішений судом, стосувався саме захисту права власності та не був нерозривно пов`язаний з особою власника (позивача ОСОБА_2 ). Крім того, відповідачами було встановлено паркан, унаслідок чого була відсутня можливість потрапити до придбаної кімнати.

Частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини (далі - Конвенція) та практику суду як джерело права. У преамбулі та статті 6 параграфа 1 Конвенції, у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи ухвали районного суду, не звернув увагу на те, що спір, який був вирішений Залізничним районним судом м. Львова у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю та вселення стосувався саме захисту права власності та не був нерозривно пов`язаний з особою власника - позивача ОСОБА_2 .

Отже, суд першої інстанції встановив всі обставини справи, додержуючись норм матеріального та процесуального права, зробив законний і обґрунтований висновок по суті заяви під час ухвалення судового рішення у справі, належним чином давши оцінку наданим сторонами доказам, які є належними та достатніми для вирішення зазначеної заяви.

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційніскарги ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвали Апеляційного суду Львівської області від 13 квітня 2017 року скасувати, ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 17 липня 2015 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович