Справа № 182/7420/18
Провадження № 2/0182/945/2019
18.06.2019 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Тихомирова І.В. розглянувши у порядку спрощеного провадження (без виклику сторін) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Головний сектор управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про усунення перешкод в користуванні житлом та зняття з реєстрації, -
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом та зняття з реєстрації.
Свої вимоги мотивує тим, що йому в цілому на праві власності належить житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .
10/19 частин вказаного житлового будинку належать йому на підставі рішення Народного суду м. Нікополя Дніпропетровської області від 06 серпня 1984 року та 45/114 частин на підставі договору купівлі-продажу від 14 грудня 1988 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Лещинською О.І.
Разом з позивачем в належному йому житловому будинку зареєстровані його дружина ОСОБА_3 , а також онуки ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , яка з часу реєстрації, тобто з 28 жовтня 2006 року, у належному позивачу домоволодінні не проживає та жодних її особистих речей в будинку немає.
Наявність реєстрації постійного місця проживання відповідача в належному позивачу будинку створює йому перешкоди у здійсненні права користування та розпорядженням своїм майном, оскільки він вимушений сплачувати за неї деякі комунальні послуги, що зокрема, позбавляє його можливості оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг.
Враховуючі те, що відповідач з 2006 року не проживає у спірному житловому будинку, а вирішити спір у позасудовому порядку не має можливості, оскільки відповідач на даний час постійно проживає за межами України та не має можливості добровільно знятися з реєстраційного обліку за вказаною адресою, тому позивач просить суд задовольнити його позовні вимоги та усунути йому перешкоди у користуванні належним йому житловим будинком, шляхом зняття ОСОБА_2 з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 та визнання її такою, що втратила право користування вказаним домоволодінням.
Ухвалою судді від 08 січня 2019 року відкрито провадження по даній справі та у відповідності до ч. 1 ст. 274 ЦПК України вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, що відповідає положенням ч. 5 ст. 279 ЦПК України (а.с.17).
Відповідач ОСОБА_2 з позовом ознайомлена, ухвала про відкриття провадження по даній справі разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами була направлена відповідачу за адресою її місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням (а.с.20). Однак відповідач відзиву на позов не надала та жодних заяв або клопотань від неї до суду не надходило.
Згідно з ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Враховуючи те, що судом були використані передбачені чинним законодавством способи для повідомлення відповідача про розгляд справи, та приймаючи до уваги той факт, що наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті, суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Оскільки відповідно до положень ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку.
Так, відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом.
Частиною 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 Цивільного Кодексу України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, член сім`ї наймача може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням, з підстав відсутності понад один рік у цьому жилому приміщенні, якщо він був відсутній протягом цього строку підряд без поважних причин.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .
З матеріалів справи вбачається, що 10/19 частин вказаного житлового будинку з надвірними будівлями належать позивачу на підставі рішення Народного суду м. Нікополя Дніпропетровської області від 06 серпня 1984 року (а.с.6) та 45/114 частин на підставі договору купівлі-продажу від 14 грудня 1988 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Лещинською О.І. (а.с.9,10).
На даний час разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані його дружина ОСОБА_3 , онуки ОСОБА_4 та ОСОБА_2 відповідач по справі. Дані обставини підтверджуються довідкою квартального комітету № 14 від 14 вересня 2018 року (а.с.4).
ОСОБА_2 з часу реєстрації з 28 жовтня 2006 року не проживає в спірному житловому будинку, не сплачує комунальні послуги та жодних її особистих речей в ньому немає, що підтверджується Актом квартального комітету № 14 від 14 вересня 2018 року, затвердженим головою квартального комітету Раєвською ОСОБА_5 (а.с.8)
З позовної заяви вбачається, що відповідач ОСОБА_2 постійно проживає за межами України.
Визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком з надвірними будівлями АДРЕСА_1 позивачу необхідно зокрема для подальшого оформлення субсидії на оплату житлово-комунальних послуг.
Враховуючи те, що ОСОБА_2 з 2006 року не проживає в спірному житловому будинку без поважних причин, суд приходить висновку, що відповідач, відповідно до вимог ст. 405 ЦПК України втратила право користування житловим будинком з надвірними будівлями АДРЕСА_1 .
За таких обставин, суд знаходить позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.
Відповідно до вимог статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Керуючись ст.ст. 12,13,18,76,81,89,141,218,263-265,280 ЦПК України, ст. ст. 317,319,405 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим будинком з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом за заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Згідно підпункту 15.5 Перехідних положеньЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набув чинності 15 грудня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Повний текст рішення суду складено 18 червня 2019 року.
Суддя: І. В. Тихомиров