Справа № 195/413/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

19.06.2019 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кондус Л.А., при секретарі Музичук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел.Томаківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (прож. за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що на підставі договору найму житлового приміщення у будинках місцевих Рад депутатів трудящих, державних підприємств і установ від 19.08.1964 року його матері ОСОБА_4 житловим управлінням Томаківської селищної ради депутатів трудящих була надана їй та членам її родини для проживання у будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 65,6кв.м, житловою площею 39,7 кв.м., що підтверджується зазначеним договором та відповідним актом приймання-передачі від 19.08.1964р.

Позивач зазначає, що з часу надання їм вищезазначеної квартири їх сім`я постійно проживає у ній, вони проводять поточні та капітальні ремонти, сплачують кошти за відповідні комунальні послуги.

ІНФОРМАЦІЯ_1 його мати, ОСОБА_4 померла.

Згідно довідки виконкому Томаківської селищної ради Томаківського району від 13.11.2018р. за вих.№ 08-21/242 житловий будинок

АДРЕСА_3 , на балансі Томаківської селищної ради Томаківського району не перебуває.

Тому, на даний час набути право власності на квартиру у встановленому законом порядку можливо лише у судовому порядку.

Стаття 344 ЦК України встановлює, що однією із підстав набуття права власності є

набувальна давність.

Позивач зазначає, що його син - відповідач ОСОБА_2 проти оформлення ним на своє ім`я права власності на квартиру не заперечує.

Його рідний брат (по материнській лінії) ОСОБА_5 Григорович проти оформлення ним на своє ім`я права власності на квартиру не заперечує; у спадкові права після смерті матері ОСОБА_4 він не вступав.

З 1981 року по теперішній час він продовжує володіти і користуватися квартирою АДРЕСА_4 .

Згідно Витягу з ЄДРРПМ від 26.11.2018 № 146847893 право власності на нерухомий об`єкт, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , ні за будь-ким не зареєстровано.

Ніхто протягом усього часу його користування та володіння домоволодінням, зокрема, з 1981 року та по даний час його прав не оспорював, не спростовував, ніяких претензій до нього не пред`являв.

Позивач та представник позивача подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, при цьому зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 також просять суд розглянути справу за їх відсутності, проти позову не заперечують.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Підстави набуття права власності визначені Главою 24 ЦК України. Відповідно до норм ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 344 ЦК України встановлено, що однією з підстав набуття права власності є набувальна давність.

З матеріалів справи суд вбачає, що на підставі договору найму житлового приміщення у будинках місцевих Рад депутатів трудящих, державних підприємств і установ від 19.08.1964 року його матері ОСОБА_4 житловим управлінням Томаківської селищної ради депутатів трудящих була надана їй та членам її родини для проживання у будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 65,6кв.м, житловою площею 39,7 кв.м., що підтверджується доданим до матеріалів справи договором та відповідним актом приймання-передачі від 19.08.1964р. ( а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 його мати, ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 ( а.с.8).

Зі слів позивача, з часу надання їм вищезазначеної квартири їх сім`я постійно проживає у ній, вони проводять поточні та капітальні ремонти, сплачують кошти за відповідні комунальні послуги.

Факт проживання позивача та його сім`ї у наданій їм державним органом квартирі підтверджується доданими до матеріалів справи наступними документами: домовою книгою, яка свідчить про реєстрацію у квартирі його матері з 1964 р. до дня смерті, його - з грудня 1981 року, а його сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - з 2012 р.( а.с. 12-16); технічною характеристикою ( а.с.24); квитанціями, абонентськими книжками по сплаті комунальних послуг ( а.с. 18-21).

Згідно довідки виконкому Томаківської селищної ради Томаківського району від 13.11.2018р. за вих.№ 08-21/242 житловий будинок АДРЕСА_3 , на балансі Томаківської селищної ради Томаківського району не перебуває ( а.с.17).

Крім того, з повідомлення завідувача державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області Топонарь І.В. від 22.05.2019 вих. № 449/01-21 наданого на запит суду, вбачається, що після смерті ОСОБА_4 , згідно алфавітних книг та книг про реєстрацію спадкових справ Томаківської державної нотаріальної контори, ніхто не звертався, свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається на підставі рішення суду.

Зі змісту ст.344 ЦК України випливає, що у випадку, якщо є підстави вважати, що власник майна тривалий час не виявляє наміру визнати наявну річ своєю, він погодився із її втратою - вона може бути визнана власністю фактичного добросовісного володільця.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що син позивача - відповідач ОСОБА_2 проти оформлення позивачем на своє ім`я права власності на квартиру не заперечує. Крім того, позивача рідний брат (по материнській лінії) ОСОБА_5 Григорович проти оформлення позивачем на своє ім`я права власності на квартиру також не заперечує; у спадкові права після смерті матері ОСОБА_4 він не вступав. При цьому проти позовних вимог відповідачі не заперечують, відзив на позов не надали.

З 1981 року по теперішній час позивач продовжує володіти і користуватися квартирою АДРЕСА_4 .

Згідно Витягу з ЄДРРПМ від 26.11.2018 № 146847893 право власності на нерухомий об`єкт, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , ні за будь-ким не зареєстровано.

Ніхто протягом усього часу його користування та володіння домоволодінням, зокрема, з 1981 року та по даний час прав позивача не оспорював, не спростовував, ніяких претензій до нього не пред`являв.

Згідно звіту про експертну оцінку даного об`єкта нерухомості, зробленого ТОВ

«Грандторгстрой», оціночна (ринкова) вартість квартири складає 23 000грн.

В пункті 11, Постанови № 5 ПВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», зазначено: «Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об`єкт третіми особами за набувальною давністю».

Відповідно, при вирішенні спору, пов`язанного із виникненням і припиненням права власності в даному випадку, вважаю, що норми статті 344 ЦК України про набувальну давність підлягають застосуванню.

За зазначених обставин та правових підстав позивач може реалізувати своє право на житло гарантоване статтею 47 Конституції України тільки на підставі частин першої та четвертої статті 344 ЦК України, як особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном більше 10 років, тому і змушений звернутися до суду відповідно до положень статті 4 ЦПК України з метою визнання свого права на нерухоме майно.

Зазначені обставини та надані належні письмові докази у всій своїй сукупності підтверджують право позивача на визнання за ним права власності за набувальною давністю на зазначене нерухоме майно, що відповідає засадам справедливості, розумності і добросовісності, а отже і принципу верховенства права.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач просить судовий збір не стягувати з відповідачів на його користь, тому суд вважає можливим звільнити відповідачів від відшкодування таких витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 4,9, 83, 229, 235, ч.2 ст. 247, 258, 259, 265 ЦПК України, ст.ст. 16, 344, п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Постановою № 5 ПВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (прож. за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на житлову квартиру АДРЕСА_5 .

Сплачений по справі ОСОБА_1 судовий збір в сумі 768,40 грн. залишити в дохід держави, звільнивши від відшкодування таких витрат ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів.

Повний текст рішення виготовлено 24.06.2019 р.

Суддя: Л. А. Кондус