Справа № 701/2075/12
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 червня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів СОБОСЛОЯ Г.Г., ГОТРИ Т.Ю.

при секретарі ЧУЧЦІ Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційну скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа Берегівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, у справі № 701/2075/18 на ухвалу судді Берегівського районного суду Ільтя І.І. від 27 лютого 2019 року про відмову в скасуванні тимчасового обмеження громадянина України у праві виїзду за кордон, -

встановив:

ОСОБА_1 оскаржив ухвалу судді Берегівського районного суду від 27.02.2019, якою відмовлено в скасуванні тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, встановленого ухвалою Берегівського районного суду від 31.07.2012. На думку апелянта, ухвалу постановлено з порушенням вимог закону, оскільки суд безпідставно виходив із неналежності до його компетенції питання про скасування такого обмеження, а також розглянув питання не повідомивши апелянта про судовий розгляд, чим були порушені його процесуальні права. Крім того, встановлене судом обмеження порушує право апелянта на свободу пересування, боржником у виконавчому провадженні є не він, а ТОВ «Баумгартен», яке винне Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності 3477,99 грн, про обмеження у праві виїзду за кордон він дізнався лише 19.01.2019 при спробі виїхати за межі України.

Просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нове судове рішення, яким скасувати тимчасове обмеження його у праві виїзду за кордон, встановлене ухвалою Берегівського районного суду від 31.07.2012.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника апелянта ОСОБА_1. адвоката Васильчука А.Ю., який скаргу підтримав, розглянувши апеляційну скаргу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України у відсутність інших учасників процесу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляції, суд приходить до такого.

Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення, ухваленого судом першої інстанції, в межах доводів і вимог апеляційної скарги, водночас не зв`язаний доводами скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення (ст. 367 ч.ч. 1, 4 ЦПК України).

Відмовляючи ухвалою від 27.02.2019 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, встановленого ухвалою Берегівського районного суду від 31.07.2012, суддя суду першої інстанції виходив із того, що ЦПК України не регулює порядок розгляду судом питання про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, питання про скасування такого обмеження належить до компетенції державного виконавця.

Погодитись із оскарженим судовим рішенням не можна, оскільки його ухвалено з порушенням норм процесуального права.

За приписами ст. 441 ЦПК України в редакції, яка набрала чинності з 28.08.2018, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника (ч. 5); суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця (ч. 6); за результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена (ч. 7); відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України (ч. 8).

Отже, цивільним процесуальним законом унормовано порядок розгляду судом питання про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України. Мотиви, з яких виходив суддя суду першої інстанції відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_4 , не враховують зміни редакції статті 441 ЦПК України і як такі безпідставні.

Поставлене ОСОБА_1 питання належало розглянути в судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця (ст.ст. 67, 128, 130, 211, 214, 217, ст. 441 ч. 6 ЦПК України). Як видно з матеріалів справи, заява ОСОБА_1 надійшла до суду 26.02.2019 і була вирішена 27.02.2019 одноособово суддею без участі секретаря судового засідання, без повідомлення та участі заявника та державного (приватного) виконавця. Тобто, заява була вирішена з порушенням встановленого цивільним процесуальним законом порядку, поза судовим засіданням і без повідомлення та участі відповідних учасників процесу.

Таким чином, поставлене заявником питання не розглядалося відповідно до визначеного нормами ЦПК України процесу.

Розгляд справи покладається на суд першої інстанції, а в апеляційному порядку здійснюється перевірка судового рішення, яким закінчено провадження в справі відповідно до передбаченої процедури (ст. 23 ч. 1, ст. 24 ч. 1, ст.ст. 351, 352, ст. 368 ч. 1 ЦПК України). Функцією апеляційного суду є перевірка законності та обґрунтованості судового рішення, ухваленого судом першої інстанції, відповідно до закону, а не фактичне продовження розгляду справи після ухвалення рішення судом першої інстанції, вирішення позову, заяви, скарги замість суду першої інстанції і т.ін.

Вищенаведені обставини позбавляють апеляційний суд можливості ухвалити своє судове рішення по суті питання за наслідками перевірки судового рішення, ухваленого судом першої інстанції, оскільки в суді першої інстанції відповідний процес не мав місця, а про дотримання та реалізацію будь-яких процесуальних прав відповідними учасниками, про виконання ними процесуальних обов`язків на належній стадії процесу - в суді першої інстанції не йдеться.

Розгляд справи (питання) за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, є обов`язковою підставою для скасування судового рішення (ст. 376 ч. п. 4, ч. 2, ч. 3 п. 3 ЦПК України).

Відтак, оскаржувана ухвала не відповідає вимогам цивільного процесуального закону та перешкоджає подальшому провадженню в справі і вирішенню заяви ОСОБА_1 за передбаченими законом процесуальними правилами, тому підлягає безумовному скасуванню.

Виходячи з наведеного, апеляцію слід на підставі ст. 376 ч. п. 4, ч. 2, ч. 3 п. 3, ст. 379 ч. 1 п. 4 ЦПК України задовольнити частково, ухвалу скасувати, справу для продовження розгляду направити до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 6, ст. 376 ч. п. 4, ч. 2, ч. 3 п. 3, ст. 379 ч. 1 п. 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, ухвалу судді Берегівського районного суду від 27 лютого 2019 року скасувати, справу для продовження розгляду направити до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає. Повне судове рішення складене 13 червня 2019 року.

Судді