Справа № 464/5675/18
пр.№ 2/464/426/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.01.2019 року Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Рудаков І.П.,

при секретарі судового засідання Захарчук О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та збільшення розміру аліментів,-

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить змінити раніше визначений для стягнення розмір аліментів та стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, 05.10.2007р.н. починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого Державним бюджетом України; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по несплачених аліментах у розмірі 29 062,86 грн. В обґрунтування позову покликається на те, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який за рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 18.12.2013 був розірваний. Водночас, від даних подружніх відносин у них 05.10.2007 народилась донька ОСОБА_3, яка постійно проживає з матірю. На підставі рішення Сихівського районного суду м.Львова від 18.11.2013, з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача ОСОБА_1, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, 05.10.2007р.н. стягуються аліменти в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 28.10.2013 і до досягнення дитиною повноліття. Однак, на даний час такий розмір аліментів є недостатнім для утримання дитини та забезпечення потреби дитини, оскільки остання навчається у школі, що зумовлює виникнення додаткових витрат на купівлю канцелярського приладдя, зошитів та підручників; додатково відвідує шкільні гуртки (співи та танці); незначний розмір заробітної плати позивача не дає їй можливості на даний час самостійно та належним чином здійснювати догляд за донькою, а відповідач, в свою чергу, жодної матеріальної допомоги, окрім примусового стягнення аліментів, на утримання дитини не надає, таким чином, в силу ст.192 СК України, просить змінити відповідачу розмір аліментів, раніше визначений рішенням суду. Крім того, починаючи з листопада 2013 року виникала заборгованість по сплаті аліментів, яка згідно виданої ПАТ КБ «Приватбанк» виписки по картковому рахунку ОСОБА_4 складає 22 294,37 грн., яка залишається непогашеною по даний час, у звязку з чим просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення щодо кожного зобовязання за період часу починаючи з листопада 2013 року по жовтень 2018 року, що становить 6 768,49 грн., а всього разом 29 063,86 грн. боргу по сплаті аліментів.

Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 10.10.2018 даний позов прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. В подальшому, ухвалою суду від 12.11.2018 підготовче провадження закрито та призначено дану справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 подав до суду заяву за змістом яких позов з підтримав в повному обсязі, просить такий задоволити, а розгляд справи здійснювати у відсутності позивача та її представника, при цьому проти прийняття заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча згідно вимог ст.ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причин неявки не повідомив, жодних заяв, клопотань та/або відзиву (заперечень) не поступало, а тому, в силу положень ст.ст.223, 280 ЦПК України, за відсутності заперечень зі сторони позивача, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.

У звязку з неявкою сторін та з врахуванням поданих позивачами заяв фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, постановляючи заочне рішення, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задоволити частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, вказаний обовязок утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них обох.

Як вбачається із свідоцтва про народження серії 1-СГ №119492 виданого 11.10.2007 Міським відділом РАЦС ЛМУЮ, відповідач ОСОБА_2 являється батьком неповнолітньої ОСОБА_3, 05.10.2007р.н., відтак, зобовязаний утримувати її до досягнення ним повноліття.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 18.11.2013 вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, 05.10.2007р.н., в розмірі 600 грн. щомісячно на дитину, починаючи з 28.10.2013 і до досягнення дитиною повноліття.

За змістом ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

З представлених суду відомостей вбачається, що після прийнятого судом 18.12.2013 рішення суттєво змінився матеріальний стан позивача, яка з огляду на те, що фактично самостійно здійснює догляд та утримання спільної дитини сторін, отримає лише середній дохід у вигляді заробітної плати за основним місцем праці, в той час як витрати на утримання дитини значно зросли. Так, донька сторін навчається у Навчально-виховному комплексі «Школа-ліцей «Оріяна», відвідує шкільні гуртки: співу «Вишиванка» та танцювальний гурток «Сихівчани», що відповідно потребує додаткових витрат на костюми, різного роду приладдя та інші додаткові матеріали. Крім цього, значно зросла вартість продуктів харчування, як наслідок ускладняються можливість повністю забезпечити фізіологічні потреби дитини.

Суд вважає, що вказані зміни у матеріальному стані позивача та дитини, з врахуванням рівності прав та обовязків обох батьків щодо утримання їхньої спільної дитини, дають підстави для зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення.

Згідно з розясненнями, викладеними в п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти виплачуються від дня набрання рішенням суду законної сили.

При зміні та визначенні нового розміру аліментів, суд враховує, стан здоровя дитини, вік та потреби на її утримання повязані з навчанням та розвитком здібностей (з врахуванням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2018 рік»), матеріальне становище позивачки, стан її здоровя, матеріальне становище відповідача, як платника аліментів, відомості про працевлаштування якого відсутні, стан його здоровя, та приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати щомісячно аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, нарахування яких слід почати з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

При вирішенні позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості та неустойки (пені) за прострочення аліментів суд приходить до наступних висновків.

Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття (ч.2, 4 ст.194 СК України).

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а в разі спору - судом (ч.4 ст.195 СК України).

У відповідності до положень ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Стороною позивача представлено виписку по надходженням по картці/рахунку відкритих на імя позивача, складених ПАТ КБ «Приватбанк» за № C9KU411C1UV7U3DH від 14.09.2018, з якої вбачається, що починаючи з листопада 2013 року відповідач не систематично виконує свій обовязок щодо сплати аліментів, у звязку з чим станом на 01.10.2018 утворилась заборгованість, яка складає 22 294,37 грн.

Згідно проведеного позивачем розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 1% від суми прострочення за період з 01.11.2013 по 31.09.2018 загальна сума неустойки становить 6 768,49 грн.

У відповідності до позиції, яка містяться в постановах Верховного Суду України від 25.11.2015р. в справі № 6-2022цс15, від 03.02.2016р. в справі № 6-1477цс15, оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обовязку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобовязань.

З огляду на вищенаведене, суд бере до уваги представлений розрахунок заборгованості по аліментах, складений у відповідності до вимог чинного законодавства та погоджується з методикою нарахування позивачем неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів за правилами ст.196 СК України, а тому з урахуванням загальної кількості днів, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01.11.2013 по 31.09.2018 складає 6 768,49 грн.

Згідно розяснень, що містяться в п.22 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006р. №3 передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках, як вказано в п.22 зазначеної постанови, стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Статтями 11-13 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ст.ст.76-78, 80-81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на те, що відповідач у судове засідання повторно не зявився, не заявив та не представив суду жодного заперечення заявленим позивачкою вимогам (не надав відзив), не підтвердив їх належними та допустимими доказами, а тому із вищезазначених підстав, суд вважає, що доводи позивача найшли своє підтвердження, відповідач дійсно не виконав рішення суду щодо сплати аліментів на утримання своєї неповнолітньої доньки, внаслідок чого має заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 01.10.2018 складає 22 294,37 грн. Зазначена заборгованість виникла з його вини, будь-яких доказів протилежного у ході судового розгляду справи судом не отримано. В звязку з цим, відповідно до вимог чинного законодавства, позивач має право на стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів у сумі 6 768,49 грн., яку також слід стягнути з відповідача.

Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави, відповідно до частини задоволених вимог, слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн., від сплати якого позивача звільнено при подачі такого позову до суду.

На підставі ст.ст. 180, 182, 184, 192, 196 Сімейного кодексу України, Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006р. за № 3 та керуючись ст.ст. 2-3, 12, 81, 89, 128, 141, 258, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити спосіб та розмір стягнення аліментів, визначений рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 18.11.2013 року та стягувати з ОСОБА_2, 23.12.1984р.н. (адреса: 48413, Тернопільська область, Бучацький район, с.Старі Петликівці) на користь ОСОБА_1, 24.07.1987р.н. (ІПН НОМЕР_1, адреса: 79070, м.Львів, вул.Чукаріна, 1-б/61), аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, 05.10.2007р.н., у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, 23.12.1984р.н. (адреса: 48413, Тернопільська область, Бучацький район, с.Старі Петликівці) на користь ОСОБА_1, 24.07.1987р.н. (ІПН НОМЕР_1, адреса: 79070, м.Львів, вул.Чукаріна, 1-б/61) заборгованість зі сплати аліментів за період з 01.11.2013 по 01.10.2018 на суму 22 294,37 грн. та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.11.2013 по 31.09.2018 в сумі 6 768,49 грн., а загалом 29 062,86 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, 23.12.1984р.н. (адреса: 48413, Тернопільська область, Бучацький район, с.Старі Петликівці) в дохід держави 704,80 грн. судового збору.

Вважати виконавчий лист виданий на підставі попереднього рішення Сихівського районного суду м.Львова від 18.11.2013 по справі №464/11045/13-ц (пр.№ 2/464/2312/13) в частині стягнення аліментів таким, що не підлягає виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку визначеному ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено до 10.01.2019 року.

Суддя: Рудаков І.П.