Справа №359/9219/18
Провадження №2/359/923/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Коробові О.П.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Вишеньки», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

І. Зміст позовних вимог.

1. В листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом та посилається на те, що він працював в ТОВ «Агрофірма «Вишеньки» на посаді генерального директора. Рішенням позачергових загальних зборів учасників ТОВ «Агрофірма «Вишеньки» від 4 серпня 2017 року позивач був звільнений з посади генерального директора за згодою сторін. Однак ОСОБА_2 не надавав згоду на звільнення його з роботи. Ця обставина свідчить про те, що він був звільнений з посади генерального директора незаконно. Тому ОСОБА_2 просить суд поновити його на роботі та стягнути з ТОВ «Агрофірма «Вишеньки» середній заробіток за час вимушеного прогулу.

ІІ. Позиції учасників цивільного процесу щодо пред`явленого позову.

2. ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1 підтримують позов та наполягають на його задоволенні.

3. Представник відповідача Митрофанова Є.Г ОСОБА_4 посилається на те, що у справах про звільнення працівник може звернутись з позовом про вирішення трудового спору в місячний строк. Позивач був звільнений з роботи ще в серпні 2017 року, тоді як до суду він звернувся лише в листопаді 2018 року. Ця обставина свідчить про те, що ОСОБА_2 пропустив строк звернення до суду, передбачений ч.1 ст.233 КЗпП України. Тому представник відповідача ОСОБА_5 просить суд відмовити у задоволенні позову.

4. ОСОБА_3 не з`явився у судове засідання. Він завчасно у встановленому порядку повідомлений про час та місце розгляду цивільної справи.

ІІІ. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

5. Рішенням загальних зборів ТОВ «Агрофірма «Вишеньки» від 17 жовтня 2004 року ОСОБА_2 був призначений на посаду генерального директора. Це підтверджується копією протоколу загальних зборів ТОВ «Агрофірма «Вишеньки» №3 від 17 жовтня 2004 року (а.с.3).

6. На підставі наказу ТОВ «Агрофірма «Вишеньки» від 28 жовтня 2004 року (а.с.42) позивач приступив до виконання обов`язків генерального директора.

7. Рішенням позачергових загальних зборів учасників ТОВ «Агрофірма «Вишеньки» від 4 серпня 2017 року (а.с.4-7) ОСОБА_2 був звільнений з посади генерального директора за згодою сторін.

8. Ці обставини свідчать про те, що між сторонами виникли спірні правовідносини, які регулюються главою ІІІ «Трудовий договір» КЗпП України.

IV. Норми права та стала судова практика, якою керується суд при вирішенні спору.

9. Відповідно до п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України однією з підстав припинення договору є угода сторін.

10. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.8 постанови №9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», судам необхідно мати на увазі, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п.1 ст.36 КЗпП України (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника. Сама по собі згода власника або уповноваженого ним органу задовольнити прохання працівника про звільнення до закінчення строку попередження не означає, що трудовий договір припинено за п.1 ст.36 КЗпП України.

11. Згідно з п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку припинення повноважень посадових осіб.

12. Як роз`яснив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду в справі №711/5711/16-ц, відповідно до частини 3 статті 99 ЦК України повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень. Згідно пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку припинення повноважень посадових осіб. Тлумачення пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України та частини третьої статті 99 ЦК України свідчить, що припинення повноважень члена виконавчого органу може відбутися у будь-який час та з будь-яких підстав. При цьому припинення повноважень члена виконавчого органу гарантується нормами цивільного права для припинення або запобіганню негативного впливу на управлінську діяльність товариства. Необхідність таких правил обумовлена специфічним статусом члена виконавчого органу, який отримав від уповноваженого органу товариства право на управління. Правовий статус членів колегіального виконавчого органу господарського товариства чи одноособового його керівника значно відрізняється від статусу інших працівників, що обумовлено специфікою його трудової діяльності, яка полягає у виконанні ним функцій по управлінню товариством. Таким чином, передбачена пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України підстава розірвання трудового договору не передбачає навіть необхідності попереднього повідомлення про звільнення, з`ясування вини працівника, доцільності та причини звільнення, врахування попередньої роботи та інших позитивних результатів.

13. За правилом ч.3 ст.235 КЗпП України у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті.

IV. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

а. щодо неправильного формулювання причини звільнення з роботи.

14. Дійсно, в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що сторони дійшли домовленості (взаємної згоди) щодо звільнення позивача з посади генерального директора. Ця обставина переконливо свідчить про те, що звільнення ОСОБА_2 з роботи на підставі п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України, саме за угодою сторін, є незаконним.

15. Однак зі змісту п.9.2 та п.9.5.3 статуту ТОВ «Агрофірма «Вишеньки» (а.с.38-41) вбачається, що вищим органом товариства є загальні збори, до виключної компетенції яких належить утворення і відкликання виконавчого та інших органів товариства. На підставі рішення позачергових загальних зборів учасників ТОВ «Агрофірма «Вишеньки» від 4 серпня 2017 року (а.с.4-7) у ОСОБА_2 остаточно та невідворотно припинились повноваження генерального директора. Ця обставина об`єктивно перешкоджає поновленню позивача на роботі в ТОВ «Агрофірма «Вишеньки».

16. З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення законності належить визнати неправильним формулювання звільнення ОСОБА_2 з посади генерального директора ТОВ «Агрофірма «Вишеньки» на підставі п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України, за угодою сторін, та змінити таке формулювання звільнення позивача з роботи на п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України, у зв`язку з припиненням повноважень посадової особи.

17. Водночас, підстави для поновлення ОСОБА_2 на посаді генерального директора ТОВ «Агрофірма «Вишеньки» відсутні. Тому у задоволенні позову в частині цієї вимоги йому належить відмовити.

б. щодо стягнення середнього заробітку.

18. Всупереч ч.1 ст.84 ЦПК України ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1 не надали докази на підтвердження того, що неправильне формулювання звільнення з роботи перешкоджало працевлаштуванню позивача. Навпаки, 26 жовтня 2018 року він зареєструвався як суб`єкт підприємницької діяльності та здійснював підприємницьку діяльність, пов`язану з організацією та проведенням тренінгів з надання невідкладної медичної допомоги в Полтавській, Харківській, Запорізькій та Донецькій областях. Загальна сума його доходу склала 66450 гривень.

19. З огляду на це суд вважає, що підстави для стягнення з ТОВ «Агрофірма «Вишеньки» на користь позивача середнього заробітку відсутні. Тому у задоволенні позову в частині цієї вимоги ОСОБА_2 належить відмовити також.

V. Доводи відповідача, відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

20. Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

21. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_2 була вручена трудова книжка або копія рішення загальних зборів учасників ТОВ «Агрофірма «Вишеньки» про звільнення позивача з посади генерального директора. Тому суд критично оцінює доводи представника відповідача ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_2 пропустив строк звернення до суду. Ця обставина не відповідає дійсності.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265 та ч.6 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Вишеньки», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Визнати неправильним формулювання звільнення ОСОБА_2 з посади генерального директора товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Вишеньки» на підставі п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України, за угодою сторін.

Змінити формулювання звільнення ОСОБА_2 з посади генерального директора товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Вишеньки» на п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України, у зв`язку з припиненням повноважень посадової особи.

У задоволенні позову в частині інших вимог ОСОБА_2 відмовити.

Повний текст рішення суду складений 4 червня 2019 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець