ПОСТАНОВА

Іменем України

05 червня 2019 року м. Кропивницький

справа № 391/65/19

провадження № 22-ц/4809/1044/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Дьомич Л. М., Кіселика С. А.,

секретар судового засідання Кравченко Я. С.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 29 березня 2019 року у складі судді Мумиги І. М. за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

У січні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 20.11.2009 року в сумі 11 603,10 грн. та судових витрат по справі у розмірі 1 921 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно укладеного договору № б/н від 20.11.2009 ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 3200 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Договірні зобов`язання відповідач належним чином не виконував, станом на 14.01.2019 має заборгованість за кредитом в сумі 11 603,10 грн.

Заочним рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 29 березня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його недоведеності, зазначив про необґрунтованість наданого розрахунку заборгованості і його невідповідність умовам кредитного договору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

АТ КБ «Приватбанк» подано апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення і ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Зазначено, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Позивач вважає, що із копії анкети-заяви, підписаної відповідачем, вбачається інформація про його персональні дані, адресу проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання картки. Позичальник висловив згоду про укладення договору та особистим підписом засвідчив, що згоден з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, які були надані у письмовому вигляді.

Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступними, розміщені у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку.

Протягом дії договору до програмних комплексів банку внесено ряд змін, наслідком чого стало оновлення форми розрахунку заборгованості, саме тому розрахунок, який додається до позовної заяви складається з двох частин: перша частина розрахунку - є більш стислою та відображає рух коштів до моменту оновлення форми розрахунку, а саме до 31.05.2015 р.; друга частина розрахунку - формується з моменту оновлення форми розрахунку та має ряд переваг: поділ складової заборгованості в залежності від відсоткової ставки, яка діяла на момент використання коштів; більш детальне відображення порядку нарахування відсотків; розмір мінімальної щомісячної суми внеску для погашення заборгованості та інше.

Розмір заборгованості за тілом кредиту в двох частинах розрахунках має розбіжності, тому що в першій частині зазначене тіло кредиту станом на 31.05.2015 року, а в другій частині зазначене тіло кредиту станом на 14.01.2019 року.

Оскільки після 31.05.2015 року відповідач продовжив користуватись кредитними коштами, частково погашав заборгованість по кредиту, сума боргу станом на 14.01.2019 року змінилась, що відображено у другій частині розрахунку заборгованості.

Позивач звертає увагу, що відповідачем не спростовано розрахунок заборгованості, тому відсутні підстави вважати наданий банком розрахунок заборгованості неналежним.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Відповідач повідомлений про час і місце розгляду справи в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, оскільки його зареєстроване місце проживання чи перебування, місце роботи, суду не відоме.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника позивача Бистрова С. А , який підтримав доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення скасуванню.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

Згідно поданої до АТ КБ «Приватбанк» заяви-анкети від 18.11.2009 року ОСОБА_1 виявив бажання на отримання кредитної картки "універсальна 55 днів пільгового періоду" з кредитним лімітом 5000 грн, за базовою відсотковою ставкою по кредиту 2,5 % в місяць на залишок заборгованості (а.с.12).

АТ КБ «Приватбанк» на підставі заяви-анкети ОСОБА_1 надав кредит у розмірі 3200 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 відсотків річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно наданої позивачем довідки ОСОБА_1 20.11.2009 року отримав кредитну карту № НОМЕР_1 терміном дії до 11/12, 25.11.2010 року - кредитну карту № НОМЕР_2 терміном дії до 09/1, 04.12.2012 року - кредитну карту № НОМЕР_3 терміном дії до 07/16, 22.04.2016 року - кредитну карту № НОМЕР_4 терміном дії до 04/18 (30 квітня 2018 року) (а.с.63).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідач станом на 14.01.2019 має заборгованість в сумі 11 603,10 грн (а.с.10-11), з яких: 4281,27 грн відсотки за користування кредитом; 6531,21 грн пені; а також: 250,00 грн - штраф (фіксована частина, 540,62 грн - штраф (процентна складова).

За період з 20.11.2009 року по 31.05.2015 року загальна сума заборгованості відповідача перед банком за кредитним договором становила по тілу кредиту - 3073,09 грн та за відсотками - 97,31 грн (а.с.8-9).

Відповідно до наданих представником позивача пояснень строк дії картки НОМЕР_7 становить 04/18, тобто по 30 квітня 2018 року включно, станом на 30.04.2018 року заборгованість відповідача за тілом кредиту становила 4994.26 грн, первинна відсоткова ставка за договором становила 30 % річних (розмір відсоткової ставки зазначено в анкеті-заяві позичальника), починаючи з 29.11.2016 року (початок використання кредитного ліміту, після його повного погашення 22.11.2016 року) по 30.04.2018 року (строк дії карти) кількість днів нарахування відсотків становить 516 днів, отже, за первинною відсотковою ставкою заборгованість за відсотками складає 4994,26 грн (а.с.90).

Суд першої інстанції вважав встановленим, що відповідно розрахунку заборгованості з 01.06.2015 року по 20.01.2019 року відповідачем використано кредитні кошти в загальній сумі 6624,00 грн. (графа витрати клієнтом кредитних коштів).

Отже загальна сума використаних відповідачем кредитних коштів станом на 14.01.2019 року становить 9 697,09 гривень.

У період з 20.11.2009 року по 14.01.2019 відповідачем погашено заборгованість на загальну суму 28822,00 гривень (графа сума погашення за наданим кредитом та сума коштів внесена клієнтом на погашення заборгованості за обома розрахунками).

Крім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач до 09.11.2017 року регулярно вносив кошти на кредитну картку для погашення заборгованості, востаннє у вказану дату на суму 500,00 гривень.

Різниця між використаними відповідачем кредитними коштами та погашеною заборгованістю становить 19 124,91 гривня.

Згідно із доданим до позовної заяви розрахунком заборгованість за кредитом станом на 14.01.2019 року, яка обрахована наростаючим підсумком, рівна складовим заборгованості за кредитом (нарахованих відсотків, пені, штрафу), і становить 11 603,10 гривень.

У зв`язку з цим, суд першої інстанції вважав, що наданий позивачем розрахунок містить суперечності щодо самої суми заборгованості за кредитом, і згідно наданого позивачем розрахунку відповідач сплатив за період з 20.11.2009 року по 14.01.2019 року кошти за кредитом в сумі 28822,00 грн., а витратив кредитних коштів 9 697,09 грн.

Також, враховуючи, що відповідач вносив кошти на часткове погашення заборгованості по кредиту, але встановити кількість прострочених днів неповернення кредитних коштів із наданого позивачем розрахунку неможливо, на думку суду першої інстанції визначити заборгованість за несплаченими відсотками, правильність нарахування розміру заборгованості відповідача за кредитним договором за всіма його складовими, розрахунки не доводять розміру заборгованості, зазначеного у позовній заяві.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, вважає їх помилковими, оскільки суд першої інстанції не дотримався норм процесуального права щодо повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідження і належної оцінки наданих ними доказів.

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як передбачено ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

При вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, суди повинні враховувати, що договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами).

Встановлено, що укладений між сторонами кредитний договір складається з підписаної ОСОБА_1 заяви (а.с.12), «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою» та «Тарифів Банку», з якими він ознайомився і погодився, що підтверджується його підписом у заяві.

Зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифах. Таким чином між банком та позичальником укладено договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору не суперечить чинному законодавству України.

Між сторонами були здійснені всі необхідні дії задля придбання, припинення або зміни цивільних прав та обов`язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 ЦК України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають заяви, умови, правила та тарифи, з якими відповідач ознайомлений, про що свідчить його підпис в заяві.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою відповідача на укладення договору шляхом отримання кредитної картки, про що свідчить його особистий підпис в анкеті-заяві.

Відповідач, отримав грошові кошти, проте належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, кошти на погашення кредиту та відсотків вносив не в повному обсязі, з порушенням термінів чергової сплати.

Тобто, відповідач порушив умови кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

У відповідності до частини третьої статті 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Як визначено ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Пунктом 1.1.3.2.4 договору для ПАТ КБ «Приватбанк» передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин договору.

Відповідно до п.п.2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 договору, позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. А у разі невиконання зобов`язань за договором на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку.

Пунктом 2.1.1.12.1 договору сторонами погоджено, що зобов`язання клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговим зобов`язанням.

Згідно з п.2.1.1.12.2 договору в разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує Банку проценти в розмірі зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 договору.

У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно з п.2.1.1.12.2.1 договору клієнт сплачує банку проценти у подвійному розмірі від зазначених у тарифах, що діють на дату нарахування.

При непогашені суми простроченного кредиту згідно з п.2.1.1.12.6.1 договору на суму 100 грн. клієнт сплачує банку пеню відповідно до становлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом.

При порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. за кредитними картками, відкритими у валюті USD) та 5% від суми позову (п.2.1.1.7.6.договору)

Відповідно до п. 1.1.7.11, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговується на такий самий строк.

ОСОБА_1 погодився з встановленим кредитним лімітом та відсотковою ставкою за користування коштами в розмірі 2,5 % місячних, що підтверджується його підписом в заяві, та вказав, що ознайомився та згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому у письмовому вигляді (а.с.12).

Відповідно долучених позивачем розрахунків заборгованості за кредитним договором, визначена на час укладення кредитного договору процентна ставка по кредиту в розмірі 2,5 % на місяць, протягом строку дії договору змінювалася в сторону збільшення, водночас була змінена і формула нарахування відсотків за кредитним договором в частині застосування подвійного коефіцієнту та включення до суми боргу (тіла кредиту) відсотків, нарахованих у попередньому місяці, при нарахуванні відсотків.

Згідно з ч.1 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка може бути фіксованою або змінною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

У постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", зазначено, що при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК.

Згідно з 3 та 4 ст.1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

В разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Умовами та правилами надання банківських послуг встановлений обов`язок для банку про інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки з карткового рахунку на умовах, зазначених у п.1.1.3.1.9 Договору. При підключенні позичальника до системи INTERNET-banking (приват24) надання виписок здійснюється через даний комплекс. При підключенні клієнта до комплексу Mobail-banking банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунка шляхом використання функції SMS-повідомлень.

Обов`язком клієнта відповідно до пункту 1.1.2.1.5 Умов та правил є отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках.

Зазначені зміни відсоткової ставки узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг, проте не були погоджені з відповідачем.

Відповідно до виписки з особового рахунку ОСОБА_1 за період з 01.01.1999 року по 23.04.2019 року (а.с.64-69) при отриманні відповідачем чергової кредитної картки залишок кредитної заборгованості переводився на останню кредитну картку, таким чином на картку № НОМЕР_4 переведено заборгованість по тілу кредиту в сумі 2980,00 грн (а.с.65 зв.).

ОСОБА_1 продовжував користуватись кредитними коштами: знімав готівкові кошти, переводив кошти на інші картки, проте нерегулярно вносив кошти на погашення кредиту і оплату відсотків за користування кредитними коштами, останній платіж відповідачем вчинено 09.11.2017 року - 500 грн (а.с.11, 66 зв., 68-69), після якого за ним рахується непогашена заборгованість за наданим кредитом - 3421 грн, про стягнення якої питання не ставиться.

За користування зазначеною сумою кредитних коштів з 09.11.2017 по 30.04.2018 (строк дії картки) нараховані відсотки - 1197,28 грн, які підлягають стягненню разом зі штрафами за порушення строків виконання зобов`язань: штраф - 250 грн (фіксована частина), та 59,86 грн (процентна складова), всього в межах заявлених позивачем вимог до примусового стягнення судом визначена сума 1507,14 грн.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі закінчення строку кредитування.

Не допускається також нарахування пені і штрафів за одні й ті ж порушення.

У постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 зроблено висновок, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

У постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 відсутній висновок про те, який же вид неустойки (штраф чи пеню) підлягає стягненню та який критерій має бути застосовано для його вибору.

Тлумачення статей 3 та 549 ЦК України дозволяє стверджувати, що при виборі того який вид неустойки (штраф чи пеня) повинен стягуватися, слід враховувати справедливість і розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України). Тому необхідно визначити стягнення якого виду неустойки (штрафу чи пені) є нерозумним і несправедливим, з урахуванням їх розміру.

Банк позбавлений права на нарахування процентів та пені за кредитним договором після закінчення строку кредитування (строк дії картки), а тому у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими починаючи з травня 2018 року, та пені за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками необхідно відмовити за їх необґрунтованістю.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, на підставі ст. 376 ЦПК України, заочне рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 29 березня 2019 року підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ«Приватбанк» і стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № б/н від 20.11.2009 року в сумі 1507,14 грн, яка складається із: - 1197,28 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом; - штрафів 250 грн (фіксована частина), та 59,86 грн (процентна складова), а також, пропорційно до задоволених позовних вимог, судового збору в сумі 624,30 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 29 березня 2019 року скасувати.

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНПП: НОМЕР_5 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», , рахунок № НОМЕР_6 , МФО: 305299, заборгованість за кредитним договором №б/н від 20.11.2009 року в сумі 1507,14 грн, яка складається з: - 1197,28 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом; - штрафів 250 грн (фіксована частина), та 59,86 грн (процентна складова).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

У відшкодування понесених судових витрат стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНПП: НОМЕР_5 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», , рахунок № НОМЕР_6 , МФО: 305299, - 624,30 грн сплаченого судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді Л. М. Дьомич

С. А. Кіселик