Справа № 342/371/19
Провадження № 2/342/428/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.,

з участю: секретаря судового засідання Петруняк Н.А., позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городенка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Позовні вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 . Останній при житті, 12 січня 2011 року, зробив письмове розпорядження на випадок смерті, яким все своє майно заповів дочці ОСОБА_4 . Реалізуючи своє право на спадщину, позивачка звернулася в нотаріальну контору із відповідною заявою, однак нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинковолодіння по АДРЕСА_1 (змінено АДРЕСА_2 , оскільки позивачка не надала документ, який посвідчує право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок. Дане господарство побудоване батьками позивачки в 60-их роках. 18 серпня 1988 року Городенківським РВК видано свідоцтво про право власності, згідно якого вищевказане будинковолодіння зареєстроване за головою колгоспного двору ОСОБА_3 , однак даний правовстановлюючий документ втрачено. Впродовж всього життя позивачка допомагала батькам у веденні господарства та обслуговуванні житла. Позивачка фактично проживає у батьківському будинку, несе всі фінансові витрати щодо утримання житла в належному стані, обробляє присадибну земельну ділянку площею 0.12 га, виготовила технічну документацію, однак оформити своє право на спадщину за заповітом не може. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На час припинення колгоспного двору в спадковому господарстві проживали та були зареєстровані: голова господарства ОСОБА_3 , 1941 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , дружина спадкодавця відповідачка ОСОБА_2 , 1939 р.н. З заявою про виділення частки члена колгоспного двору не звертався ніхто.

В судовому засіданні позивачка підтримала позов з наведених в ньому підстав, просить позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує щодо задоволення позову.

Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідачів.

Суд, вислухавши позивачку, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Копія виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 8441 від 13.02.2018 свідчить, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі під реєстровим № 130 за ОСОБА_3 , як головою колгоспного двору, зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_3 згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 18.08.1988 на підставі рішення цього ж виконкому № 134 від 13.07.1988.

Станом на 15.04.1991 у житловому будинку в АДРЕСА_1 за місцем проживання були зареєстровані: голова колгоспного двору ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується довідкою № 110, виданою виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради 07.02.2018.

За заповітом, посвідченим 12.01.2011 секретарем Олієво-Королівської сільської ради, зареєстрованим в книзі нотаріальних дій під № 1, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_1 , все належне йому майно, яке належить йому і буде належати йому на день його смерті і на що він за законом матиме право (житловий будинок, господарські будівлі, присадибну земельну ділянку, державний акт на право власності на земельну частку (пай), заощаджувальну книжку) заповів своїй дочці ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що проживає в м АДРЕСА_4 . Заповіт зареєстрований у спадковому реєстрі за № 50657790, що доводиться Інформаційною довідкою № 29986277 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданою 23.03.2012 року Городенківською районною державною нотаріальною конторою.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 віці 70 років в с. Олієво-Королівка Городенківського району, актовий запис за № 11 від 23 травня 2011 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 23 травня 2011 року виконкомом Олієво-Королівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зареєстрований по АДРЕСА_1 ; на день його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) разом з ним була зареєстрована та фактично проживала дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується довідкою № 111, виданою 07.02.2018 виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради. Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 2011 року по даний час також проживає в АДРЕСА_1 без реєстрації місця проживання, що підтверджується довідкою № 115, виданою 08.02.2018 виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради.

Про те, що ОСОБА_3 , 1941 року народження, та ОСОБА_2 , 1939 року народження, були подружжям, свідчить копія свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , виданого 28 лютого 1962 р. Олієво-Королівським с/ЗАГС, запис за № 5 від 28 лютого 1962 р. в книзі записів актів громадянського стану про одруження.

Те, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є дочкою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , стверджується копіями: свідоцтва про народження позивачки серії НОМЕР_3 , виданого 29 грудня 1962 р. Олієво-Королівською сільською радою Городенківського району, запис за № 77 від 29 грудня 1962 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження, та свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , виданого 05 червня 1982 р., з якого слідує, що дошлюбне прізвище позивачки « ОСОБА_6 », після укладення шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_7 . з ОСОБА_7 змінене на прізвище « ОСОБА_8 », запис за № 4 від 05 червня 1982 р. в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу.

Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 17 лютого 2012 р. по справі № 2-955/11, що набрало законної сили 12 березня 2012 р., ОСОБА_1 , 1962 року народження, встановлено додатковий строк - три місяці з часу набрання рішенням законної сили для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Олієво-Королівка Городенківського району Івано-Франківської області.

Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Копією спадкової справи № 167/2012 р., наданою суду державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори, стверджено, що позивачка ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки у строк, визначений судом, подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Їй 03 вересня 2012 р. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 1370, на земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,4800 га, кадастровий номер НОМЕР_5 , що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6 .

До складу спадщини спадкодавця ОСОБА_3 входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Те, що житловий будинок, що належав ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно знаходиться в АДРЕСА_5 . Олієво-Королівка по АДРЕСА_1 , стверджується довідкою № 515, виданою 03.07.2012 виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради.

Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 229/02-31 від 07 березня 2018 р. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 , на житловий будинок АДРЕСА_1 з посиланням на те, що у спадкоємця відсутній оригінал документа, який посвідчує право власності спадкодавця на вищезгаданий житловий будинок.

З копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , виготовленого 25.05.2018, встановлено, що житловий будинок збудований в 1959 р., господарські будівлі та споруди - в 1959, 1960, 1990 роках. Їх ринкова вартість станом на 19.03.2019 становить 70 395 грн., що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТ-ВО «Придністров`я».

Згідно погосподарської книги Олієво-Королівської сільської ради за житловим будинком в АДРЕСА_4 -Королівка АДРЕСА_6 АДРЕСА_1 числиться земельна ділянка, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,12 га, що підтверджується довідкою № 112, виданою 07.02.2018 виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради.

Позивачка, як спадкоємець за заповітом після смерті батька, фактично стала власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Їй рішенням тринадцятої сесії сьомого демократичного скликання Олієво-Королівської сільської ради від 21 грудня 2017 р. № 242-13/2017 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_5 . Олієво-Королівка по АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,17 га.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 166916315 та № 166916156, сформовані 17.05.2019, свідчать про те, що право власності на будинок АДРЕСА_3 не зареєстровано.

Досліджені судом докази підтверджують, що спадкодавцю ОСОБА_3 був виданий документ, який посвідчував його право власності, як голови колгоспного двору, на житловий будинок, господарські будівлі та споруди по АДРЕСА_1 , однак зазначений документ втрачено. В поданій до суду заяві дружина померлого ОСОБА_3 ОСОБА_2 зазначила, що вона визнає позовні вимоги і не заперечує щодо визнання за ОСОБА_1 права власності на спадкове майно.

Через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу про власність спадкодавця на спадковий житловий будинок позивачка не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за заповітом спадкодавця ОСОБА_3 , права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 судом не встановлено, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України, керуючись ст. ст. 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо Івано-Франківському апеляційному суду або через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Місце проживання позивачки ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_7 .

Місце проживання відповідачки ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складене 24.06.2019.

Суддя: Ничик Г. І.