ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4441/19 Справа № 215/5412/18 Суддя у 1-й інстанції - Камбул М. О. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Євтодій К.С.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: Виконавчий комітет Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 лютого 2019 року, яка постановлена суддею Камбул М.О. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до Виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради про визначення його місця перебування за адресою: АДРЕСА_1 та просив суд зобов`язати Виконавчий комітет Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради визнати місцем його перебування адресу АДРЕСА_1 для забезпечення гарантій держави на вільне волевиявлення на виборах.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 лютого 2019 року відмовлено у відкритті провадження по вказаній справі. Роз`яснено позивачу його право звернення до суду з позовом в порядку КАС України.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду про відмову у відкритті провадження у справі, оскільки вважає, що відповідно до вимог ст. 248 КАС України, його позов має бути направлений до суду за територіальною підсудністю.

В відзиві на апеляційну скаргу позивача, Виконавчий комітет Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради зазначає, що ухвала суду законна та обґрунтована, прийнята без порушень норм матеріального та процесуального права, а апеляційна скарга є необґрунтована та безпідставна.

Учасники справи, належним чином, завчасно, повідомлені про розгляд справи, в судове засідання не з`явились, що у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради про визначення місця перебування, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги позивача не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України до компетенції судів щодо розгляду в порядку цивільного судочинства справ відносить справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» (заява № 7360/76, доповідь Європейської комісії з прав людини від 12 жовтня 1978 року) висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч.2 ст. 55 Конституції України та ст. 5 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 5. та п. 1 ч. 2 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

З тексту позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_1 просить забезпечити можливість взяття участі у голосуванні на виборах Президента України, тобто, позов пов`язаний із виборчим процесом, включення особи до списку виборців.

На підставі наведеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги позивача не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, та повинні розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що відповідно до вимог ст. 248 КАС України, його позов має бути направлений до суду за територіальною підсудністю, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки, предметом позову є забезпечення можливості взяти участь у голосуванні на виборах Президента України, тобто, позов пов`язаний із виборчим процесом, що є юрисдикцією адміністративних судів і повинен вирішуватися у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 19, ч. 2 ст. 20 КАС України шляхом подання відповідного позову у порядку адміністративного судочинства до відповідних окружних адміністративних судів за вибором позивача.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 19 ЦПК України, до компетенції судів щодо розгляду в порядку цивільного судочинства справ відносить справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 та п. 1 ч. 2 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності.

В даному випадку характер спірних правовідносин, який пов`язаний із виборчим процесом, тобто включення особи до списку виборців, виключає розгляд справи в порядку цивільного судочинства та не позбавляє позивача права звернутись з даним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

У суду першої інстанції відсутні повноваження щодо направлення позову, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства до суду за підвідомчістю.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає вимогам процесуального права тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 12 червня 2019 року.

Головуючий:

Судді: