Провадження № 22-ц/802/624/19 Категорія: 48 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Бовчалюк З. А., Матвійчук Л. В.,

розглянувши в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на неповнолітніх дітей за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 квітня 2019 року,

`В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей та просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом зміни способу їх стягнення та встановлення у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) щомісячно та до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.11.2018 року, під час якого у них народилось двоє дітей. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.09.2016 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. З відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1379,50 грн щомісячно. Посилаючись на те, що зростають витрати на утримання дітей, а також те, що її стало відомо, що відповідач влаштувався на роботу, позивач і звернулась з даним позовом.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 квітня 2019 року позов задоволено. Ухвалено розмір та спосіб стягнення аліментів змінити - стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття. Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави для зарахування до спеціального фонду державного бюджету України судовий збір в сумі 768,40 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що суд першої інстанції не врахував того, що діти зареєстровані за місцем реєстрації відповідача, а ч. 3 ст. 181 СК України не містить конкретизації фактичне чи зареєстроване місце проживання дітей дає право батькам обирати спосіб стягнення аліментів, а тому вважає, що він також має право на вибір способу стягнення аліментів. Крім того, відповідач вказує, що судом першої інстанції не враховано того, що на його утриманні перебуває непрацездатна мама, а також те, що він на даний час не працює. А тому вважає, що застосуванню підлягає ч. 1 ст. 184 СК України, яка передбачає стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Таким чином, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Відзив на апеляційну скаргу в даній справі не подавався.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна у зв`язку з її незначною складністю відповідно до норм ч. 6 ст. 19, п. 1 ч. 4 ст. 274, ч. 1 ст. 368 ЦПК України.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що сума стягуваних з відповідача аліментів на утримання дітей не є достатньою, а тому заявлені позивачем вимоги про збільшення розміру аліментів на неповнолітніх дітей підлягають задоволенню. Визначитися з тим, чи отримувати аліменти у твердій грошовій сумі, чи у частці від заробітку відповідача, є правом позивача, наданим законом.

Судом першої інстанції встановлено що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, за час якого у них народилося двоє дітей донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідними копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 (а.с. 4, 5).

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.09.2016 року, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання двох дітей доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1379,50 грн щомісячно, починаючи з 27.06.2016 року, і до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с. 6-7).

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує зміною, з часу ухвалення судом рішення від 01 вересня 2016 року, витрат на утримання дітей, а також тим, що матеріальний стан позивача погіршився.

Так відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).

За ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років складає: з 1 січня 2019 року - 1626 грн; розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років складає: з 01 січня 2019 року - 2027 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Розглядаючи спір по суті, суд першої інстанції врахував ті обставини, що в державі постійно відбувається ріст цін як на продукти харчування, так і на побутові речі, одяг, взуття. Підвищився рівень прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, матеріальний стан позивача погіршився, розмір аліментів, що стягуються з відповідача не відповідає звичайним потребам неповнолітньої дитини. Діти мають потребу в соціальному розвитку та навчанні, на що необхідні матеріальні витрати, якими позивач не може забезпечити дітей у повній мірі. В матеріалах справи наявна довідка про доходи позивача за період з травня 2018 року по жовтень 2018 року, відповідно до якої нарахована позивачу заробітна плата становила 3723,00 грн в місяць (а.с. 8).

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що з часу присудження первісної суми аліментів заочним рішенням суду від 01.09.2016 року матеріальне становище позивачки погіршилось.

Неповнолітні діти фактично проживають разом з матір`ю - позивачкою ОСОБА_1 , що не заперечується і відповідачем в апеляційній скарзі. Крім того, в заяві про перегляд заочного рішення відповідач вказує, що сам фактично вже тривалий час не проживає за місцем своєї реєстрації (а.с. 33-35). А тому суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача про те, що саме він має право вибору способу стягнення аліментів, оскільки такі доводи є власним тлумаченням відповідачем законодавства.

Доказів наявності у відповідача інших неповнолітніх дітей матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції врахував, що мама відповідача ОСОБА_5 є пенсіонером та отримує пенсію, а тому суд відхиляє доводи відповідача про те, що його мама перебуває на його утриманні.

Також судом першої інстанції враховано, що відповідач хворіє на хронічний гепатит «С», відповідно до довідки ДУ «Інститут епідеміології та інфекційних хвороб ім. Л. В. Громашевського НАМН України» № 321/13 від 25.03.2019 року, відповідач з 17.04.2015 року по 25.09.2015 року з приводу захворювання отримував противірусне лікування (а.с. 53), з чого суд зробив висновок, що таке лікування було разовим та не мало постійного характеру. Доказів того, що за станом здоров`я відповідач є непрацездатним, або у зв`язку з наявним у нього захворюванням обмеженим у працевлаштуванні, суду не надано.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що застосуванню підлягає ч. 1 ст. 184 СК України, яка передбачає стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, то суд апеляційної інстанції, виходячи з норм СК України про те, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України) та, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України), а також врахованої судом першої інстанції правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові № 6-143цс13 від 05.02.2014 де вказано, що право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням, вважає, що право визначати спосіб стягнення аліментів належить саме одержувачу аліментів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

За ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зміст оскаржуваного судового рішення та доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також про невідповідність висновків суду обставинам справи.

На підставі наведеного, враховуючи встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Проте у резолютивній частині рішення судом першої інстанції помилково не зазначено, що розмір аліментів має бути не меншим мінімального гарантованого розміру згідно із ч. 2 ст. 182 ЦПК України, а саме не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як визначено ч. 4 ст. 376 ЦПК України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 квітня 2019 року в даній справі змінити, доповнивши абзац другий резолютивної частини після слова «щомісячно» словами: «але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину».

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 20 червня 2019 року.

Головуючий

Судді