Постанова

Іменем України

25 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 212/9182/18

провадження № 61-9313св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Сердюка В. В.,

учасники справи:

особа, яка подала заяву про забезпечення позову - ОСОБА_1 , позивач - ОСОБА_1 , відповідачі - Товариство з обмеженою відповідальністю «173 квартал», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Джі Ер Сі Груп», фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ,
розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року у складі колегії суддів: Зубакової В. П., Барильської А. П., Бондар Я. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст заяви про забезпечення позову

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «173 квартал» (далі - ТОВ «173 квартал»), треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Джі Ер Сі Груп» (далі - ТОВ «Джі Ер Сі Груп»), фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2 ).

Заява про забезпечення позову подана до суду до пред`явлення позову та мотивована тим, що ОСОБА_1 вказав, що протягом десяти днів звернеться до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом знесення тимчасової металевої споруди, що будується у вигляді металевої конструкції, яка належить ТОВ «173 квартал», за його рахунок, з наступних підстав.

Заявник ОСОБА_1 є співвласником окремо розташованої одноповерхової споруди торговельно-зупиночного комплексу «173 квартал», яка розташована на АДРЕСА_1 , та яка передана в оренду суб`єктам господарювання, в якій працюють крамниці.

ТОВ «173 квартал» використовує земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору оренди земельної ділянки від 20 вересня 2009 року. Разом з тим, у липні 2018 року ТОВ «173 квартал» розпочало інтенсивне зведення металевих конструкцій тимчасової споруди (малої архітектурної форми) з порушенням норм чинного законодавства України та державних стандартів та без відповідного погодження із власниками об`єктів нерухомості, що розташовані на сусідній земельній ділянці, в тому числі й з ОСОБА_1 .

Посилаючись на вищевказане, ОСОБА_1 просив суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на тимчасову металеву споруду, що розташована на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ТОВ «173 квартал», біля окремо розташованої одноповерхової споруди торговельно-зупиночного комплексу «173 квартал» загальною площею 137 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 ,

ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Джі Ер Сі Груп».

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 грудня 2018 року (у складі судді Пустовіта О. Г.) заяву

ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на тимчасову металеву споруду, що розташована на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ТОВ «Джі Ер Сі Груп», біля окремо розташованої одноповерхової споруди торговельно-зупиночного комплексу «173 квартал» загальною площею 137 кв. м,

за адресою: АДРЕСА_1 , , що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ТОВ «Джі Ер Сі Груп».

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на тимчасову металеву споруду, що розташована на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 грудня 2018 року скасовано та постановлено нову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не містить жодних відомостей про те, яким чином обраний ним спосіб забезпечення позову може в подальшому, у разі задоволення його позовних вимог про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом знесення тимчасової металевої споруди, що будується у вигляді металевої конструкції, яка належить ТОВ «173 квартал», може утруднити або зробити неможливим виконання такого рішення суду. Таким чином, відсутні правові підстави для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції і залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що, відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відкладення справи від 02 квітня 2018 року

у зв`язку з відсутністю його представника, апеляційний суд порушив право позивача на правничу допомогу, передбачену статтею 59 Конституції України, та розглянув справу за відсутністю ОСОБА_1 .

Крім того, розглядаючи апеляційну скаргу ТОВ «173 квартал», апеляційний суд не дослідив усі заявлені вимоги ОСОБА_1 , викладені у заяві про забезпечення позову, не надав оцінки доказам, поясненням позивача та відзиву на апеляційну скаргу.

Разом з тим, ОСОБА_1 вказує, що основним видом діяльності товариства є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами. Тому накладення арешту на тимчасову споруду жодним чином не впливає на господарську діяльність (не зупиняє її) за всіма (основним та іншими) видами діяльності товариства.

Доводи інших учасників справи

У вересні 2019 року ТОВ «173 квартал» подало відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що постанова суду апеляційної інстанції постановлена

з додержанням норм матеріального та процесуального права, є законною

і обґрунтованою, всі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, а тому підстави для її скасування відсутні.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову, яка мотивована тим,

що він має намір звернутися до суду з позовом про усунення перешкод

у користуванні власністю шляхом знесення тимчасової металевої споруди, що будується у вигляді металевої конструкції, яка належить ТОВ «173 квартал», за рахунок останнього.

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «173 квартал», треті особи: ФОП ОСОБА_2 , ТОВ «Джі Ер Сі Груп», про усунення перешкод у користуванні власністю (справа № 212/8927/18).

Ухвалою Жовтневого районного суду Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 грудня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 212/9332/18 за позовом ОСОБА_1 до

ТОВ «173 квартал», треті особи: ТОВ «Джі Ер Сі Груп», ФОП ОСОБА_2 , про усунення перешкод у користуванні власністю.

26 грудня 2018 року до Жовтневого районного суду Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла зустрічна позовна заява ТОВ «173 квартал» до ОСОБА_1 , ТОВ «Джі Ер Сі Груп», третя особа - Криворізька міська рада, про відновлення права землекористувача шляхом знесення тимчасової споруди.

Ухвалою Жовтневого районного суду Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 березня 2019 року зустрічну позовну заяву ТОВ «173 квартал» прийнято до сумісного розгляду з первісним позовом. Об`єднано в одне провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «173 квартал», треті особи: ТОВ «Джі Ер Сі Груп», ФОП ОСОБА_2 , про усунення перешкод у користуванні власністю (справа № 212/9332/18); за зустрічним позовом ТОВ «173 квартал» до ОСОБА_1 , ТОВ «Джі Ер Сі Груп», третя особа - Криворізька міська рада, про відновлення права землекористувача шляхом знесення тимчасової споруди (справа № 212/10051/18),

та присвоєно єдиний номер справи № 212/9332/18.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Відповідно до частин першої, другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, умовою застосування забезпечення позову, як сукупності процесуальних дій, є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову

Згідно з частиною першою статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову, перелік яких визначений статтею 150 цього Кодексу, а також інші заходи, необхідні для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 частини першої статті 150 ЦПК України.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 як на підставу своїх вимог зазначав, що має намір звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, оскільки пред`явлення вказаного позову є способом захисту права власності, спрямований на попередження та усунення порушень, що вчиняє ТОВ «173 квартал».

Заперечуючи проти заходів забезпечення позову, ТОВ «173 квартал» вказувало, що підставою виникнення права власності у ОСОБА_1 на частину споруди торговельно-зупиночного комплексу «173 квартал» є рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 квітня 2010 року (справа № 2-1039/2010).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 жовтня 2011 року рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 квітня 2010 року скасовано.

Отже, право власності ОСОБА_1 було зареєстроване на підставі рішення суду, яке скасоване, тобто є недійсним, а тому ОСОБА_1 не є власником частки споруди торговельно-зупиночного комплексу, у зв`язку з чим не може заявляти себе як власник.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та постановляючи нову про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, апеляційний суд, аналізуючи усі докази позивача на підтвердження необхідності забезпечення позову та заперечення відповідача у їх сукупності, виходив з того, що ОСОБА_1 не довів наявності достатньо обґрунтованих припущень (до пред`явлення позовної заяви до суду), що після звернення з позовом до суду та розгляду справи по суті буде неможливим виконання рішення суду.

Апеляційний суд установив, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не містить обґрунтованих посилань на те, яким чином обраний ним спосіб забезпечення позову (накладення арешту) може в подальшому, у разі задоволення його позовних вимог про усунення перешкод у користуванні власністю, утруднити або зробити неможливим виконання такого рішення суду.

Таким чином, врахувавши, що відсутня реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову про усунення перешкод у користуванні власністю, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно.

Доводи касаційної скарги про те, що відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відкладення справи від 02 квітня 2018 року

у зв`язку з відсутністю його представника, апеляційний суд порушив право позивача на правничу допомогу, передбачену статтею 59 Конституції України, та розглянув справу за відсутністю ОСОБА_1 , колегія суддів не бере до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав, зокрема, перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , будучи завчасно належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю його представника, без надання відповідних підтверджень, та не містить відомостей щодо причин неявки самого ОСОБА_1 .

Таким чином, у даному випадку суд визнав причини неявки представника позивача неповажними, тому у задоволенні клопотання про відкладення справи відмовив.

Доводи касаційної скарги, що розглядаючи апеляційну скаргу ТОВ «173 квартал», апеляційний суд не дослідив усі заявлені вимоги ОСОБА_1 , викладені у заяві про забезпечення позову, не надав оцінки доказам, поясненням позивача та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів відхиляє, оскільки, як вбачається з постанови апеляційного суду, останній виконав обов`язок при розгляді справи дотримуватися вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів, врахувавши, що заяву про забезпечення позову подано на стадії до пред`явлення позову до суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Постанова суду апеляційної інстанцій є достатньо мотивованою та такою, що відповідає нормам закону.

Інші доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішенні не впливають, зводяться до незгоди заявника із висновками суду, в основному направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська А. І. Грушицький В. В. Сердюк