ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/10020/16-ц

Провадження № 22-ц/818/2610/19

12 червня 2019 року

м.Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

за участю секретаря - Чабан А.В.

учасники справи:

позивач Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»

відповідач ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

Товариство з обмеженою відповідальністю «Парковий-2»,

ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 ,

треті особи - ОСОБА_13 ,

ОСОБА_14 ,

ОСОБА_15

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2018 року у складі судді Сиротникова Р.Є. по цивільній справі № 643/10020/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Парковий-2», ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , треті особи - ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 про визнання відповідачів іпотекодавцями за договорами іпотеки, звернення стягнення на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулась до суду з позовом до ОСОБА_13 , треті особи ОСОБА_14 , ОСОБА_15 про визнання наступного набувача іпотекодавцем звернення стягнення на нерухоме майно.

Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 29 серпня 2018 року закрито провадження по справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк».

Ухвала мотивована тим, що спірне майно продано в ліквідаційній процедурі під час провадження у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_14 , позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» повинні розглядатися в рамках справи про банкрутство ФОП ОСОБА_14 , а тому провадження у справі підлягає закриттю.

В апеляційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду., посилаючись на порушення норм процесуального права

Ліквідатор ФОП ОСОБА_14 здійснили відчуження предмету застави з порушенням норм чинного законодавства без погодження з ПАТ «Укрсоцбанк», а ОСОБА_13 визнав право власності на предмет застави за собою, який в подальшому продав майно відповідачам.

Наслідком невиконання зобов`язань за кредитним договором та відчуження предмету іпотеки без погодження з іпотекодержателем є можливість звернення стягнення на предмет іпотеки до наступного набувача майна, оскільки на них розповсюджується всі права та обов`язки Іпотекодавця.

Колегія суддів, вислухав суддю - доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідив матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з тих обставин, що оскільки позовні вимоги пред`явлено щодо майно, яке продано в ліквідаційній процедурі під час провадження у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_14 , то справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Погодитись з таким висновком суду не можна.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Тобто юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві.

Згідно із частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (пункти 8, 9 частини другої статті 16 ЦК України).

ЦПК України у редакції, чинній на час звернення з позовом до суду у статті 15 передбачав, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Аналагічні положення зазначено у ст. 19 ЦПК України, а саме суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Відповідно до частини першої статті 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно зі статтею 12 ГПК України господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов`язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів;

4-1) справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю);

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб`єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів;

7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових осіб та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов`язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України;

8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

З тексту позовної заяви вбачається, що ПАТ «Укрсоцбанк» просить визнати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ТОВ «Парковий-2», ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 іпотекодержателями по Договору Іпотеки від 03 березня 2006 року №823/2-27/24/6-24; звернути стягнення на квартири АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним Договором від 03.03.2006р. №823/2-27/24/6-24 у розмірі 5 887 831,70 грн.; визначити у рішенні спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, а початкову ціну встановити на рівні, не нижчому за звичайні ціни такого майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки під час проведення виконавчих дій.

Вимог про визнання недійсним правочинів щодо продажу майна при проведенні процедури банкрутства, оскарження дій ліквідатора тощо, які підвідомчі господарському суду, позовна заява не містить.

Таким чином, з огляду на суб`єктний склад спору, предмет позову та характер спірних правовідносин суд вважає, що спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Суд першої інстанції зробив помилковий висновок про його належність до юрисдикції господарських судів України.

Ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.6, 379, 381-384 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» -задовольнити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2018 року - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 червня 2019 року.

Головуючий - А.І. Овсяннікова

Судді: І.П. Коваленко

І.С. Сащенко