Справа № 673/572/18
Провадження № 2/673/29/19
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 грудня 2019 р. м.Деражня
Деражнянський районний суд
Хмельницької області
в складі: головуючий суддя Дворнін О.С.
при секретарі судових засідань Демчишиній Н.Г.,
з участю представника позивача ОСОБА_1 адвоката Довгаля П.С., на підставі письмових заяв представників відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3
розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Деражнянської районної державної адміністрації Хмельницької області, Галузинецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області та з участю Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, про визнання права на земельну частику(пай),-
В квітні 2018 року позивач звернувся в суд із вказаним вище позовом до Галузинецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, з участю Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, про визнання права на земельну частику(пай), посилаючись на те, що він у період з 1988 року по 1998 рік працював на різних роботах в селянській спілці «Промінь» с.Галузинці, тому, на його думку, являвся членом вказаного колективного сільськогосподарського підприємства, а отже набув відповідного права на земельну частку (пай), однак, відповідний сертифікат та саму земельну ділянку в натурі він не отримав, наданим йому правом не скористався, що й стало підставою для звернення до суду із даним позовом.
Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі із викладених у позовній заяві підстав.
Представники відповідачів - Деражнянської РДА та Галузинецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову і пояснили, що позивач насправді лише перебував у трудових відносинах із КСП «Промінь», і членом товариства не був, тому просили суд відмовити в задоволенні позову посилаючись на безпідставність позовних вимог.
Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов не обґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.
Так, Указом Президента України від 08.08.1995 року за N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" визначено, що право на земельну частку (пай) мають члени сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали та вийшли на пенсію з нього і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними (п. 2 Указу).
Право на земельну частку (пай) підтверджується сертифікатом.
Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією (п. 5 Указу).
Аналогічні положення в подальшому були затверджені в Законі України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06. 2003 року(ст.ст. 1-2).
В свою чергу, відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства включений до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.
Тобто, виходячи з наведеного особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах сільськогосподарського підприємства (в тому числі в разі, якщо така особа є пенсіонером, проте раніше працювала на підприємстві і залишилися його членом); отримання сільськогосподарським підприємством Державного акта на право колективної власності на землю; включення такої особи до списків осіб, долучених до Державного акта на право колективної власності на землю.
Право на земельну частку (пай) виникає з часу отримання сільськогосподарським підприємством Державного акта на право колективної власності на землю разом з доданими до нього списками осіб, що мають право на земельну частку (пай).
Отже, вирішуючи питання про право певної особи на земельну частку (пай), суд повинен з`ясувати, чи була ця особа членом КСП на час передання Державного акта про право колективної власності на землю та чи була вона внесена до списку осіб, що додається до цього Державного акта.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, зокрема, на підставі копії трудової книжки серії НОМЕР_1 та наданої суду архівної довідки від 05.03.2018 року за вих..№128, позивач ОСОБА_1 в період з 1988 по 1998 роки дійсно працював на посаді «їздового» в КСП «Промінь», проте данні про прийняття його саме у члени КСП в справі відсутні.
Відповідно до довідки виданої відділом у Деражнянському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області вбачається, що відомості про видачу сертифікату на право на земельну частку (пай) на ім`я « ОСОБА_1 » в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Деражнянською районною державною адміністрацією (с. Галузинці) не виявлено, в додатку №1 відмітки про включення « ОСОБА_1 » до списку громадян членів КСП «Промінь» с. Галузинці також виявлено не було.
Таким чином, оскільки впродовж 1995-1997 років, коли формувалися списки осіб з числа членів колгоспу позивач не був членом колгоспу, тому відповідно не був включений до списку осіб, для отримання земельного паю, а отже, не набув права на земельну частку (пай) при розпаюванні земель. Сам факт трудових відносин позивача, який підтверджується також довідками із місцевого трудового архіву, не свідчить про його членство в КСП і не може бути підставою для набуття ним права на земельну частку пай. Дана позиція також висловлена в листі Верховного Суду України «Про практику розгляду судами земельних спорів» від 01.09.2003 року, в якому вказано, що якщо трудові відносини таких осіб з колективами виникли на підставі трудового договору, а не членства в цьому колективі, то вони не передбачають права на одержання у власність земельної частки (паю). Право на одержання частки землі мають лише члени таких колективів, які залишались у ньому на час приватизації землі. При вирішенні цих питань законодавством не передбачена можливість врахування відроблених особою, яка претендує на отримання земельної частки, трудоднів, виходів на роботу, характеру виконуваної роботи. Такий підхід випливає з норм Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», в ч.2 ст.7 якого зокрема вказано, що майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Тому земля, яка була передана КСП може бути розподілена між його членами.
За такого, позивачем ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження свого перебування в членах КСП «Промінь» на час передання Державного акта на право колективної власності на землю.
Разом з тим, в силу ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, подання відповідних доказів є процесуальним обов`язком позивача.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до Деражнянської районної державної адміністрації Хмельницької області, Галузинецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області та з участю Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, про визнання права на земельну частику(пай) є необґрунтованим, тому у його задоволенні слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258-268 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позову відмовити.
Складання повного рішення відкладено на строк не більше десяти днів з дня закінчення розгляду справи, у зв`язку з чим строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Деражнянський районний суд Хмельницької області.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. С. Дворнін