КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2019 року м. Київ

Справа №760/1613/16-ц

Апеляційне провадження №22-ц/824/7707/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Київська міжобласна спеціальна науково-реєстраційна проектно-виробнича майстерня» на рішення Солом`янського районного суду міста Києва ухваленого під головуванням судді Букіної О.М. 22 лютого 2019 року у м. Києві, дата складання повного тексту рішення не зазначена, у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Київська міжобласна спеціальна науково-реєстраційна проектно-виробнича майстерня» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В

У січні 2016 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за договором підряду №28.08-2014 від 28 серпня 2014 року в розмірі 28292,00 грн, пеню в розмірі 919,58 грн та судовий збір в розмірі 1378,00 грн.

Свої вимоги обгрунтовував тим, що 28 серпня 2014 року між ОСОБА_1 та ЗAT «Київська міжобласна спеціальна науково-реставраційна проектно-виробнича майстерня» був укладений договір підряду №28.08-2014 на виготовлення продукції із матеріалів замовника, предметом якого було виконання комплексу робіт з виготовлення із матеріалів замовника, обробки, оздоблення і доставки столярних дерев`яних виробів згідно із додатком №1 до договору. Позивач посилається на те, що згідно Специфікації столярних дерев'яних виробів, які виготовляються виконавцем на замовлення замовника (Додаток №1), загальна вартість робіт за договором підряду на виготовлення продукції із матеріалів замовника становить 243292,00 грн. На день подання позову відповідачем за виконання робіт було сплачено 215000,00 грн, а тому у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем в розмірі 28292,00 грн.

Крім того, позивач зазначає, що згідно п.5.3.2. договору, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за період з 04 грудня 2015 року по 27 січня 2016 року в розмірі 919,58 грн.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 22 лютого 2019 року у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Київська міжобласна спеціальна науково-реєстраційна проектно-виробнича майстерня» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, а тому вони безпідставними та необгрунтованими.

Не погодилось із зазначеним рішенням суду ПАТ «Київська міжобласна спеціальна науково-реєстраційна проектно-виробнича майстерня», головою правління подана апеляційна скарга, в якій представник посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Вказує на те, що рішення суду у цивільній справі №760/13712/16, на яке в рішенні послався суд першої інстанції, не має преюдиційного характеру для вирішення цієї справи, оскільки предмет спору є різним: стягнення коштів на виконання умов договору у вказаній справі, та стягнення збитків, завданих неналежним виконанням умов договору у справі №760/13712/16. Також суд першої інстанції невірно витлумачив норму ст. 22 ЦК України, а тому припустився помилки щодо преюдиційності судового рішення у цивільній справі №760/13712/16 до правовідносин, що виникли у вказаній справі, у зв`язку з чим дійшов невірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, представник позивача просив рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення , яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Банку вказує на те, що доводи викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими та безпідставними, судом першої інстанції вже була надана їм належна оцінка. А тому просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В порядку ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника) , а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.610 ЦК України невиконання зобов`язання є порушенням зобов`язання.

У разі розірвання договору зобовязання сторін припиняються. У раз зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконано ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договру, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у звязку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору (ч.ч. 2-5 ст. 653 ЦК України).

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 28 серпня 2014 року між ОСОБА_1 та ЗAT «Київська міжобласна спеціальна науково-реставраційна проектно-виробнича майстерня» був укладений договір підряду №28.08-2014 на виготовлення продукції із матеріалів замовника (т. 1 а.с.7-12).

Відповідно до п.1.1. Договору, на умовах даного Договору замовник доручає, а виконавець зобов'язується на власний ризик, своїми силами, власними інструментами і механізмами виконати комплекс робіт (надалі за текстом Договору іменуються «роботи») з виготовлення із матеріалів замовника, обробки, оздоблення і доставки столярних дерев'яних виробів, які вказані в Додатку №1 до цього Договору, за ескізами (фотографіями зразків), наданими замовником (надалі за текстом іменується «продукція»), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконані виконавцем роботи (продукцію) в строки та на умовах, встановлених цим Договором.

Згідно з п.5.1. Договору, ціна робіт з виготовлення виконавцем із матеріалів замовника, обробки, оздоблення і доставки столярних дерев`яних виробів є твердою і зазначена в Специфікації продукції (Додаток №1), яка становить невід`ємну частину цього Договору.

Специфікацією столярних дерев`яних виробів, які виготовляються виконавцем на замовлення замовника (Додаток №1), загальна вартість робіт за Договором підряду на виготовлення продукції із матеріалів замовника від 28 серпня 2014 року визначена в розмірі 243292,00 грн (т. 1 а.с.13).

Відповідно до п.5.3. Договору, сторони погодили, що замовник оплачує роботи за цим Договором у наступному порядку: 50% від ціни, вказаної у специфікації продукції, замовник сплачує виконавцю авансом у строк до 07 вересня 2014 року; решту ціни робіт за цим Договором замовник сплачує протягом 5 (п'яти) банківських днів з дати підписання сторонами акта приймання-передачі робіт (продукції).

Відповідно до умов договору 04 грудня 2015 року відбулась приймання-передача виготовленої продукції і сторони підписали наступні акти здачі-приймання робіт:

- Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) до договору №28.08-2014 від 28 серпня 2014 року №1 від 4 грудня 2015 року про те, що Виконавець здав, а Замовник прийняв наступні вироби: дверні фасади для шаф, матеріал - ясень, кількість - 28, 15 кв. м. (4 штуки), вартість робіт за одиницю - 4200,00 грн, загальна вартість - 118230,00 грн;

- Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) до договору №28.08-2014 від 28 серпня 2014 року №2 від 4 грудня 2015 року про те, що Виконавець здав, а Замовник прийняв наступні вироби: Плінтус, матеріал - Ясень, 100 пог. м., вартість робіт за одиницю 94,08 грн, загальна вартість - 9450,00 грн;

- Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) до договору №28.08-2014 від 28 серпня 2014 року №3 від 4 грудня 2015 року про те, що Виконавець здав, а Замовник прийняв наступні вироби: Дверний блок, матеріал - Ясень, кількість - 14,694 кв.м., вартість робіт за одиницю - 7868,00 грн, загальна вартість робіт - 115612,00 грн, а всього 243292,00 грн (т. 1 а.с.15-17).

Як вбачається з даних актів, у відповідача, як замовника були зауваження щодо якості виготовленої продукції, вказані обставини також не заперечувалися сторонами у справі.

Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за вказаним вище договором підряду у розмірі 28292,00 грн посилаючись на те, що відповідачем на виконання взятих зобов'язань було сплачено лише 215000,00 грн (т. 1 а.с.18-19).

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем на виконання взятих зобов`язань було сплачено кошти у розмірі 243292,00 грн, що підтверджується прибутково касовим ордером №107 від 03 вересня 2014 року, прибутковим касовим ордером №13 від 23 січня 2015 року, прибутковим касовим ордером №118 від 16 вересня 2014 року та прибутковим касовим ордером №172 від 15 липня 2015 року (а.с. 18-19,101-102 ), які надані позивачем на суму 215000,00 грн, а також наданою відповідачем квитанцією до прибуткового касового ордеру №15 від 26 січня 2015 року на суму 30215,00 грн.

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зверталась до суду з позовом до ЗАТ «Київська міжобласна спеціальна науково-реставраційна проектно-виробнича майстерня» про розірвання договору підряду, стягнення майнових збитків та моральної шкоди.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 02 листопада 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково. Розірвано договір підряду б/н від 30 грудня 2013 року, укладений між ОСОБА_1 та ЗАТ «Київська міжобласна спеціальна науково-реставраційна проектно-виробнича майстерня». Розірвано договір підряду № 28.08-2014 від 28 серпня 2014 року, укладений між ОСОБА_1 та ЗАТ «Київська міжобласна спеціальна науково-реставраційна проектно-виробнича майстерня». Стягнуто з ЗАТ «Київська міжобласна спеціальна науково-реставраційна проектно-виробнича майстерня» на користь ОСОБА_1 майнові збитки в розмірі 863750,74 грн, витрати на проведення експертизи в розмірі 7200,00 грн та судовий збір.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 10 січня 2017 року апеляційну скаргу ЗАТ «Київська міжобласна спеціальна науково-реставраційна проектно-виробнича майстерня» задоволено частково. Ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ЗАТ «Київська міжобласна спеціальна науково-реставраційна проектно-виробнича майстерня» на користь ОСОБА_1 майнові збитки в розмірі 626699,50 грн та судовий збір у розмірі 6890,00 грн. В частині стягнення майнових збитків з урахуванням індексу інфляції та судового збору за немайнові вимоги, відмовлено. В іншій частині рішення залишено без змін (т.1 а.с.179-188).

Отже, судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що невиконання взятих на себе зобов`язань було саме з боку виконавця, тобто позивача у даній справі, внаслідок чого, зокрема, було розірвано договір підряду №28.08-2014 від 28 серпня 2014 року та стягнуто на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 626699,50 грн.

Відповідно до положень ст. 82 ЦПК України, вказані обставини встановлені рішенням суду у іншій цивільній, що набрало законної сили, а тому не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.

За таких обставин, враховуючи, що договір підряду від №28.08-2014 від 28 серпня 2014 року розірвано, у зв`язку з чим зобов`язання сторін припинились, доводи позивача про те, що з боку відповідача не було виконано взятих на себе зобов`язань у повному обсязі, є такими, що не мають правового значення.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що надана відповідачем квитанція до прибуткового касового ордеру №15 від 26 січня 2015 року на суму 30215,00 грн не є належним та достовірним доказом у справі, оскільки відповідачем до суду не було надано її оригінал, у позивача відсутні дані щодо обліку та зарахування сплачених відповідачем коштів за цією квитанцією, колегія суддів до уваги не приймає виходячи з наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 04 грудня 2015 року між сторонами були підписані акти здачі - приймання робіт від 04 грудня 2015 року. Вказані акти підписані позивачем за відсутністю у останнього будь-яких заперечень, що свідчить про те, що у виконавця зауважень щодо оплати замовником у повному обсязі взятих на себе зобов`язань не було (т.1 а.с.15-17).

Таким чином, підписавши акти прийому передачі, позивач своїми діями визнав, що відповідачем у повному обсязі виконані зобов`язання щодо сплати коштів у розмірі 243292,00 грн.

Крім того, позивачем не було надано жодного доказу на спростування наданої відповідачем квитанції до прибуткового касового ордеру №15 від 26 січня 2015 року на суму 30215,00 грн, а твердження про те, що вказаний доказ є неналежним, оскільки є підробним, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вказане є лише припущенням позивача.

Посилання позивача на те, що рішення суду у цивільній справі №760/13712/16, на яке в послався суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, не має преюдиційного характеру для вирішення цієї справи, оскільки предмет спору є різним: стягнення коштів на виконання умов договору у вказаній справі, та стягнення збитків, завданих неналежним виконанням умов договору у справі №760/13712/16, колегія суддів до уваги не приймає. Так, рішенням суду у справі №760/13712/16 були встановлені обставини невиконання взятих на себе зобов`язань саме з боку виконавця, тобто позивача у даній справі, внаслідок чого, зокрема, було розірвано договір підряду №28.08-2014 від 28 серпня 2014 року, порушень зобов`язання зі сторони ОСОБА_1 судом встановлено не було, та було зазначено, що нею було повністю виконано умови договору підряду та сплачено всю суму за договором. Тому посилання на вказане рішення суду у даній справі відповідає вимогам ст. 82 ЦПК України. Тобто, саме ця обставина, встановлена рішенням суду у справі №760/13712/16, була взята до уваги судом першої інстанції у даній справі.

Будь-яких інших доказів позивачем в ході розгляду справи суду надано не було.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про недоведеність та необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують та у переважній більшості зводяться до переоцінки доказів і незгоди позивача з висновками суду щодо їх оцінки, а тому колегія суддів їх відхиляє та вважає безпідставними.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду постановлено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави до його скасування з мотивів викладених у апеляційній скарзі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Київська міжобласна спеціальна науково-реєстраційна проектно-виробнича майстерня»- залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 22 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук