Провадження № 2/225/541/2019
Справа № 225/1714/19
18 червня 2019 року м. Торецьк
Дзержинський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді Мигалевича В.В.,
секретаря судового засідання Петрової С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду в інтересах ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування заявлених вимог вказує, що вона відповідно до Розпорядження керівника Військово-цивільної адміністрації м.Торецьк Донецької області являється опікуном малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Окрім того, ОСОБА_2 є її рідним братом. Після смерті їх матері ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , її малолітньому брату у спадщину дісталася квартира АДРЕСА_1 . Також зазначила, що співвідповідачі по справі є знайомими їх покійної матері, проте фактично вони їх ні коли не бачили, не являються для них родичами та в квартирі вони не проживали. Таким чином, позивач просить визнати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримає у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні.
Відповідачі в судове засідання не прибули з невідомих суду причин, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, заяв про розгляд справи за їх відсутністю не надавали. Справа розглядається на підставі ст. 280 ЦПК України заочно.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на таке.
У відповідності до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
За ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною 1 ст.383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.
Вимогами ст.386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Як зазначено в ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316, 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК УРСР).
У зв`язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.
Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Судом встановлено, що неповнолітньому ОСОБА_2 , 14.01.2004 року, надано статус дитини-сироти, про що свідчить Розпорядження керівника Військово-цивільної адміністрації м.Торецьк Донецької області №164р від 19.03.2018 року.
Позивач ОСОБА_1 відповідно до Розпорядження керівника Військово-цивільної адміністрації м.Торецьк Донецької області №194р від 05.04.2018 року є опікуном малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.03.2019 року ОСОБА_2 отримав у спадщину квартиру АДРЕСА_1 .
З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, вбачається, що ОСОБА_2 є власником вищезазначеної квартири.
З адресної картки (форма Б) та з довідки КП «Торецьккомсервіс» №б/н від 13.03.2019 року вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 назва м АДРЕСА_2 по АДРЕСА_3 , зареєстровані ОСОБА_1 (позивач по справі), ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .
Судом встановлено, що з 2014 року відповідачі не проживають у вказаному житловому приміщенні, що підтверджується актом про не проживання № 12 вуличного комітету від 12.03.2019 року.
Таким чином, позивач, як власник вказаного житла, має право володіти, користуватися та розпоряджатися житловим приміщенням на власний розсуд, використовувати житло для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст.379,382 ЦК України).
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Наявність реєстрації місця проживання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в квартирі позивача обмежує його права, як власника, і він на підставі ч.3 ст.346 ЦК України має право вимагати в судовому порядку усунення перешкод у здійсненні такого права.
На підставі наведеного, суд дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Пунктом 1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.
Оскільки позивача, згідно з ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 28 березня 2019 року було звільнено від сплати судового збору, то в силу вимог ст.141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідачів на користь держави в розмірі 768,40 грн. в рівних частинах, тобто по 153 грн. 68 коп. з кожного.
Керуючись ст.ст. 12,13,81, 89,141,263,265, 280-283 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_5 , місце реєстрації АДРЕСА_6 АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_4 (місце реєстрації: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_5 (місце реєстрації: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_6 (місце реєстрації: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_7 (місце реєстрації: АДРЕСА_4 ), про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщеннямзадовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4 .
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на користь держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривні 40 копійок в рівних частинах, тобто по 153 (сто п`ятдесят три) грн. 68 коп. з кожного.
Копію заочного рішення направити сторонам, які не з`явились в судове засідання, в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте Дзержинським міським судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Суддя: