ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 червня 2019 року

м. Харків

справа №621/1636/18

провадження №22-ц/818/2753/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря - Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 , територіальна громада Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області,

третя особа - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , територіальної громади Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області, 3-тя особа: ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 12 березня 2019 року, постановлене під головуванням судді Бібіка О.В. в залі суду в м. Зміїв Харківської області (повний текст судового рішення складено 12 березня 2019 року), -

в с т а н о в и в :

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , територіальної громади Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області, 3-тя особа: ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 12 березня 2019 року позов задоволено. Встановлено факт не проживання ОСОБА_4 з ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 , у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Борова Зміївського району Харківської області ОСОБА_5 , право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що ОСОБА_2 та територіальна громада Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області є неналежними відповідачами у справі, вони не входять до кола спадкоємців, не претендують на спадщину. Тоді як ОСОБА_3 вважає, що він також є спадкоємцем частини спірного будинку, оскільки його батько ОСОБА_4 мав право на обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_5 , при цьому про наявність заповіту не знав. Суд розглянув справу щодо прав померлої особи ОСОБА_4 , правоздатність якого припинилась внаслідок смерті. Крім того, апелянт вважає, що позовні вимоги є недоведеними та безпідставними, ОСОБА_1 не надано суду постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії; відсутні належні та допустимі докази факту непроживання ОСОБА_4 з ОСОБА_5 на час відкриття спадщини після смерті останнього.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 , оскільки факт непроживання ОСОБА_4 з ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 , у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , є доведеним; тому за позивачкою слід визнати право власності на вказаний житловий будинок в порядку спадкування за заповітом.

Проте такі висновки суду першої інстанції є передчасними та не відповідають вимогам закону.

Судом встановлено, що позивачка є донькою ОСОБА_5 (а.с.13).

15 лютого 1991 року ОСОБА_5 склав заповіт на випадок своєї смерті, відповідно до якого все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати на день смерті і на що за законом матиме право, він заповідав ОСОБА_1 . Заповіт посвідчено 15.02.1991 року секретарем виконкому Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області, зареєстровано в реєстрі за №16. (а. с. 17).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкрилася спадщина. До складу спадщини входить житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті батька у встановленому законом порядку шляхом подання заяви від 04.09.2006 року до Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області (а. с. 43, 44).

ОСОБА_5 на час смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

За даною адресою на час смерті ОСОБА_5 був зареєстрований також непрацездатний син померлого ОСОБА_4 , 1946 року народження, який вважається таким, що прийняв спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер (а. с. 16, 25).

Після смерті ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини 02.04.2014 року до Зміївської державної нотаріальної контори звернувся ОСОБА_3 (а. с. 47). Більше ніхто з заявою про прийняття спадщини не звертався.

11 травня 2018 року Зміївською державною нотаріальною конторою ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Нотаріусом роз`яснено, що з довідки Борівської сільської ради Зміївського району слідує, що на день смерті батька - ОСОБА_5 разом з ним був зареєстрований його син - ОСОБА_4 , непрацездатний за віком, у зв`язку з чим, відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України він прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 , як такий, що постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.19).

Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилалася на те, що наразі позбавлена можливості оформити спадкові права за заповітом. Зазначає, що на момент смерті батька - ОСОБА_5 , станом на 01.09.2006 року, вона мала рідного брата - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 68 років, та який не звертався із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Крім того ОСОБА_4 не зазначений у заповіті, та упродовж 7 років (з моменту смерті батька до своєї смерті) заяву про прийняття спадщини після батька не подавав і її право на спадок взагалі не оспорював. ОСОБА_1 вказує, що у спірному будинку на момент смерті батька були зареєстровані сам батько - ОСОБА_5 , та його син - ОСОБА_4 . Незважаючи на факт реєстрації, батько власним вольовим рішенням розпорядився спадковим майном, склавши заповіт. Враховуючи, що ОСОБА_4 не проживав з батьком у будинку, оскільки тривалий час, у тому числі на момент смерті батька, фактично проживав у м. Зміїв зі своєю співмешканкою ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , не змінивши при цьому адресу реєстрації. Вважає, що наявні підстави для встановлення факту непроживання ОСОБА_4 з ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 , у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , та визнання за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

У відповідності до ст. 4 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Обов`язковим при розгляді справи про спадкування є перевірка наявності або відсутності спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини.

Матеріали справи свідчать про те, що апелянт ОСОБА_3 залучений до участі у справі у якості третьої особи. Під час розгляду справи у суді першої інстанції ОСОБА_3 надав заперечення на позов, в якому вказував, що він також є спадкоємцем частини спірного будинку, оскільки його батько ОСОБА_4 мав право на обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_5 .

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є спадкоємцем після смерті батька ОСОБА_4 , оскільки у встановлений законом строк подав заяву про прийняття спадщини (а.с.47).

За змістом ст. 189 , п. 2 ч. 4 ст. 197 ЦПК України у підготовчому провадженні суд, зокрема визначає склад учасників судового процесу, вирішує питання про заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача.

Згідно з ч. 1,2 ст. 51 ЦПК України суд має право за клопотанням позивача до закінчення провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Суд роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст.175 ЦПК України, викладаючи зміст позовної заяви, позивач самостійно визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Однак суд як державний орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов`язаний визначити суб`єктивний склад спору залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено п. 4 ч. 2 ст. 197 ЦПК України та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів (ст. 51 ЦПК України).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції не звернув увагу, що відповідачка ОСОБА_2 , яка фактично визнала позов (а.с. 105-106) не є спадкоємицею ОСОБА_4 , а спірні правовідносини безпосередньо стосуються прав та обов`язків ОСОБА_3 , який є єдиним спадкоємцем ОСОБА_4 і претендує на спадщину у вигляді частини спірного житлового будинку.

У порушення вимог ст.12, 51, 197 ЦПК України, суд не сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, не роз`яснив особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, не попередив про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, не вирішив питання про залучення до участі у справі усіх спадкоємців у якості відповідачів.

Оскільки вирішення питання про заміну неналежного відповідача або залучення іншої особи в якості співвідповідача вирішується на стадії розгляду справи судом першої інстанції, апеляційний суд позбавлений процесуальних повноважень на вирішення питання про залучення належного відповідача у справі на стадії апеляційного перегляду.

Згідно з п. 4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно з п. 4 ч.3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , територіальної громади Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області, 3-тя особа: ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом, - суд першої інстанції неправильно визначився із суб`єктним складом учасників вказаних правовідносин.

Розгляд справи за таких обставин позбавляє суд апеляційної інстанції можливості зробити висновок щодо обґрунтованості чи необґрунтованості заявлених вимог по суті.

На стадії апеляційного провадження Цивільним процесуальним кодексом не передбачено залучення до участі у справі заінтересованих осіб та заміни належного відповідача у справі.

Доводи апеляційної скарги, які стосуються незгоди із висновками суду по суті заявлених вимог, - не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки вони є передчасними.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Проте позивачка не позбавлена можливості повторно звернутись з аналогічним позовом до належного відповідача.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням того, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір, сплачений при поданні апеляційної скарги, у розмірі 2 178,11 грн. (а.с.212).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 12 березня 2019 року - скасувати та ухвалити нове.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , територіальної громади Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області, 3-тя особа: ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір, сплачений при поданні апеляційної скарги, у розмірі 2 178,11 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 19.06.2019 року.