Дата документу 26.11.2019
ЄУ № 420/799/17
Провадження №4-с/942/10/19
У Х В А Л А

про залишення скарги без руху

26 листопада 2019 року смт. Новопсков

Луганська область

Суддя Новопсковського районного суду Луганської області Пронька В.В., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на постанови про арешт майна боржника та дії старшого державного виконавця Новопсковського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Желєзняк Ю.В. у виконавчому провадженні №55605698,

ВСТАНОВИВ:

25 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить:

- скасувати постанову старшого державного виконавця Новопсковського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Желєзняк Ю.В. від 02 жовтня 2019 року №55605698 про накладення арешту на виконання ухвали Новопсковського районного суду Луганської області від 11 січня 2019 року в справі № 420/799/17;

- скасувати постанову старшого державного виконавця Новопсковського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Желєзняк Ю.В. від 19 листопада 2019 року № 55605698 про накладення арешту на виконання ухвали Новопсковського районного суду Луганської області від 11 січня 2019 року в справі № 420/799/17.

- визнати дії старшого державного виконавця Новопсковського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Желєзняк Ю.В. щодо накладення обтяження у вигляді заборони відчуження на майно боржника у виконавчому провадженні № 55605698 на підставі постанови старшого державного виконавця Новопсковського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Желєзняк Ю.В. від 02 жовтня 2019 року №55605698 про накладення арешту виконання ухвали Новопсковського районного суду Луганської області від 11 січня 2018 року в справі № 420/799/17.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Так, відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як роз`яснив Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у постанові «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 за № 6 (п. 12, 13), скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ, незалежно від місця виконання судового рішення, скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченими положеннями ЦПК.

Ознайомившись із матеріалами даної скарги, вважаю, що вона має бути залишена без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Статтею 451 ЦПК України передбачені рішення, які суд приймає за результатами розгляду скарги. Так, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, заявнику слід уточнити зміст вимог скарги, конкретизувавши його з урахуванням вимог чинного законодавства.

Крім того, суд звертає увагу заявника на те, що ухвала про забезпечення позову була постановлена Новопсковським районним судом Луганської області 11.01.2018, а не 11.01.2019.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

При цьому, згідно положень ч.5 ст. 177 ЦПК України, яка кореспондується з вимогами ч. 2 ст. 83 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази , вправі подати клопотання про витребування доказів судом, яке повинно відповідати вимогам ч. 2 ст. 84 ЦПК України.

Обґрунтовуючи свої вимоги, заявник посилається на постанову старшого державного виконавця Новопсковського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Желєзняк Ю.В. від 02 жовтня 2019 року №55605698 про накладення арешту, однак в порушення вище наведених норм законодавства не надає копії оскаржуваної постанови.

Крім того, посилаючись на постанову державного виконавця Новопсковського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Тищенко К.Є. про відкриття виконавчого провадження №55605698, заявник один раз зазначає, що вона винесена 23.01.2018, а інший раз 21.01.2019.

Суд також звертає увагу заявника, що додані до заяви копії документів є неналежної якості, з яких неможливо встановити зміст відображених в них відомостей, що унеможливлює їх використання у якості доказів у розумінні Глави 5 Розділу І ЦПК України.

Скарга також не відповідає вимогам п.п. 8, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, а саме: в скарзі не зазначено щодо наявності у заявника або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви; відсутнє підтвердження заявника про те, що ним не подано іншої скарги з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи наведене вище, суддя вважає за необхідне скаргу залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення вищезазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Суд акцентує увагу заявника на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку заявник при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Дотримання вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України при пред`явленні позову (заяви) в суд є імперативним правилом, в тому числі і для суду.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Враховуючи зазначене, залишення скарги без руху жодним чином не перешкоджає заявнику у доступі до правосуддя після усунення недоліків скарги.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185, 260, 261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на постанови про арешт майна боржника та дії старшого державного виконавця Новопсковського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Желєзняк Ю.В. у виконавчому провадженні №55605698 залишити без руху, про що сповістити заявника, надавши йому строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання заявником копії ухвали.

Роз`яснити, що в іншому випадку скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В.В. Пронька