Постанова

Іменем України

05 червня 2019 року

м. Київ

справа № 524/1008/17

провадження № 61-23219св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Кременчукгаз»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Кременчукгаз» на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 квітня 2017 року у складі судді: Кривич Ж. О., та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 17 травня 2017 рокуу складі колегії суддів: Обідіної О. І., Бутенко С. Б., Прядкіної О. В.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася із позовом до публічного акціонерного товариства «Кременчукгаз» (далі - ПАТ «Кременчукгаз») про зобов`язання здійснити перерахунок об`ємів природного газу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачу на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

У липні 2016 року відповідач намагався встановити будинковий лічильник споживання газу щоб розподілити об`єм спожитого газу по квартирам відповідно до кількості зареєстрованих мешканців. Однак витрати газу не відповідають кількості зареєстрованих осіб у будинку. Ураховуючи дану ситуацію, мешканці будинку не допустили встановлення лічильника газу на будинок. У зв`язку із чим відповідачем встановлено норматив за граничними об`ємами газу на 9,8 куб. м на людину.

Позивач вказувала, що побутовий споживач є відповідальним лише за відмову від встановлення лічильника до квартири, а не на будинок, і нарахування норми споживання 9,8 куб. м не відповідає вимогам закону. Встановлення колективної відповідальності прямо суперечить КонституціїУкраїни та іншим нормам чинного законодавства.

ОСОБА_1 , з урахуванням уточнених позовних вимог, просила:

визнати неправомірними та скасувати рішення, прийняте комісією з розгляду актів про порушення та проведенню перерахунків у вигляді протоколу № 1 від 01 серпня 2016 року та № 5 від 02 вересня 2016 року та про встановлення їй фактичного об`єму споживання природного газу за граничними нормами;

зобов`язати ПАТ «Кременчукгаз»здійснити перерахунок норми споживання природного газу за липень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2016 року з 9,8 куб. м на 4,4 куб. м.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11 квітня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 17 травня 2017 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано неправомірним і скасовано рішення ПАТ «Кременчукгаз» про встановлення ОСОБА_1 фактичного об`єму спожитого природного газу за липень, серпень, вересень, жовтень та листопад 2016 року за граничними об`ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку № 10 до Кодексу газорозподільних систем, а саме 9,8 м. куб. Зобов`язано ПАТ «Кременчукгаз» провести перерахунок норми споживання природного газу ОСОБА_1 за липень, серпень вересень, жовтень та листопад 2016 року з 9,8 куб. м на 4,4 куб. м. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовано тим, що згідно частини першої статті 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку для населення, що проживає у квартирах та використовується тільки для приготування їжі - з 01 січня 2018 року, тому норми споживання природного газу для таких споживачів будуть становити у разі відсутності приладів обліку газу до 01 січня 2018 року 4,4 куб. м. Нарахування споживачу обсягів спожитого газу за нормами споживання 9.8 куб. м було здійснено як санкція за відмову від встановлення приладу обліку спожитого газу. Проте є недоведеним у встановленому порядку факт відмови позивача від встановлення лічильника газу будь-якого типу, а отже відсутні підстави для визначення обсягу спожитого газу позивачу згідно граничних об`ємів споживання природного газу населенням.

Аргументи учасників справи

У червні 2017 року ПАТ «Кременчукгаз» подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржені рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. При цьому посилалося на те, що судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що встановлення позивачу граничного об`єму споживання природного газу було встановлено на рівні 9.8 куб. м відповідно до абзацу 7 пункту 3 глави 4 розділу 9 Кодексу газорозподільних систем. 28 липня 2016 року працівники ПАТ «Кременчукгаз» намагалися провести роботи по встановленню загальнобудинкового вузла обліку газу у будинку позивача, однак мешканці будинку завадили цим спробам, мотивуючи свої дії тим, що відповідач зобов`язаний забезпечити за власний рахунок кожну квартиру лічильником природного газу індивідуального обліку. ПАТ «Кременчукгаз» зазначає, що законодавство не встановлює обов`язку щодо встановлення населенню виключно індивідуальних (квартирних) вузлів обліку. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24 березня 2016 року № 398 затверджено План розвитку газорозподільної системи ПАТ «Кременчукгаз» на 2016-2023 роки, розділом якого передбачено встановлення загально будинкового вузла обліку природного газу, в тому числі і на будинок позивача. З метою виконання відповідних норм законодавства, відповідачем було організовано встановлення загально будинкового вузла обліку (лічильника) природного газу на будинок позивача. Акти про порушення від 28 липня 2016 року та 31 серпня 2016 року беззастережно підписані позивачем. Факт відмови позивача від встановлення загально будинкового вузла обліку визнано позивачем у судовому засіданні та підтверджується текстом позовної заяви.

Вказує, що постачальником природного газу для позивача є не відповідач, а інший суб`єкт господарювання - ТОВ «Кременчук-Постачання». Нараховані відповідачем об`єми природного газу виходячи із норми 9,8 куб. м на одну людину за місяць підлягають оплаті на користь саме ТОВ «Кременчук-Постачання», а не відповідача. Однак ТОВ «Кременчук-Постачання» не брало участі у справі, разом із тим судами вирішено питання про його права. Місцевий суд не з`ясував коло належних відповідачів та не роз`яснив позивачу його право на залучення до участі ТОВ «Кременчук-Постачання». Також ПАТ «Кременчукгаз» зазначає, що невідомим є те, чи оспорюваний позивачем об`єм газу за липень-листопад 2016 року на рівні 9,8 куб. м встановлений постачальником у зв`язку із відмовою позивача від встановлення загально будинкового вузла обліку чи такий обсяг є обсягом середньомісячного споживання газу та до відмови від встановлення вузла обліку не має ніякого відношення.

Короткий зміст ухвал суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2017 року справа призначена до судового розгляду.

Рух справи

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 та споживачем послуг з газопостачання, які надає відповідач ПАТ «Кременчукгаз». У квартирі позивача газ використовується лише для приготування їжі.

28 липня 2016 року та 01 серпня 2016 року працівники ПАТ «Кременчукгаз» намагалися провести роботи по встановленню загальнобудинкового вузла обліку газу на будинку АДРЕСА_1 , проте мешканці будинку завадили цим спробам, мотивуючи свої дії тим, що відповідач зобов`язаний забезпечити за власний рахунок кожну квартиру індивідуальним лічильником. У відповідь на дії мешканців будинку, представники ПАТ «Кременчукгаз» склали акти про встановлення порушення Кодексу газорозподільних систем, які виразилися у відмові від встановлення загальнобудинкового лічильника газу. У актах було зазначено, що вони будуть розглядатися комісією ПАТ «Кременчукгаз» 01 серпня 2016 року та 02 вересня 2016 року відповідно.

01 серпня 2016 року комісія ПАТ «Кременчукгаз» розглянула акт про порушення Кодексу газорозподільних систем і прийняла рішення про нарахування побутовим споживачам, будинки яких знаходяться за адресами... АДРЕСА_1.. та які відмовились від встановлення за рахунок оператора ГРМ (ПАТ «Кременчукгаз») загальнобудинкових лічильників газу, фактичного об`єму спожитого розподіленого природного газу за відповідний календарний місяць, а саме, за липень 2016 року, за граничними об`ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 до Кодексу газорозподільних систем».

02 вересня 2016 року комісія ПАТ «Кременчукгаз» розглянула акт про порушення Кодексу газорозподільних систем і прийняла рішення про нарахування побутовим споживачам, будинки яких знаходяться за адресами... проспект Лесі Українки, будинок 15/8... та які відмовились від встановлення за рахунок оператора ГРМ (ПАТ «Кременчукгаз») загальнобудинкових лічильників газу, фактичного об`єму спожитого розподіленого природного газу за відповідний календарний місяць, а саме, за серпень 2016 року, за граничними об`ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 до Кодексу газорозподільних систем».

Суди встановили, що з липня 2016 року по листопад 2016 року включно відповідач визначив ОСОБА_1 об`єм спожитого газу в розмірі 9.8 куб. м.

ПАТ «Кременчукгаз» є оператором газорозподільної системи.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 529/613/17-ц (провадження № 61-1716сво17) зроблено висновок, що «відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Тлумачення як положень частини першої статті 714, так і інших норм глави 54 ЦК дозволяє стверджувати, що по своїй суті договір, на підставі якого відбувається постачання теплової енергії споживачу, є видом договору купівлі-продажу. Такий же висновок можливо зробити й при тлумаченні норм, закріплених в Законі України «Про теплопостачання» (в редакції, чинній на час виникнення боргу). У тексті Закону України «Про теплопостачання» (в редакції, чинній на час виникнення боргу) неодноразово вживається словосполучення «договір купівлі-продажу» (зокрема: стаття 1, частина четверта статті 19, частина перша статті 25, пункти 6, 7, 8 частини першої статті 31). Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб відповідно до викладеної у позові вимоги, який не суперечить закону. У зв`язку з тим, що обраний позивачем спосіб захисту є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. А тому у випадку порушення юридичною особою законодавства при нарахуванні плати за постачання централізованого опалення споживач має право оскаржити в судовому порядку такі його дії та вимагати здійснення відповідного перерахунку».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 214/2435/17 (провадження № 14-347цс18) зроблено висновок, що статтею 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» передбачено обов`язок встановлення відповідними суб`єктами господарювання - газорозподільними організаціями лічильників для такої категорії споживачів природного газу, як населення у вигляді приладів обліку природного газу, що дозволяють визначати обсяги споживання газу кожним окремим споживачем. При цьому таких споживачів не зобов`язано відшукувати джерела фінансування вказаних приладів та робіт, оскільки відповідне фінансування уже закладено у тариф на оплату спожитого газу. Указана статті визначає обов`язок газорозподільної організації встановити саме квартирні прилади обліку газу в багатоквартирному будинку. Оскільки позивачі сплачують за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних, то відповідач зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачами, та відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» зобов`язаний забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, у яких газ використовується тільки для приготування їжі, - до 01 січня 2018 року.

Суди встановили, що 19 серпня 2016 року ОСОБА_1 зверталася до ПАТ «Кременчукгаз» із заявою про встановлення у належній їй квартирі до 01 січня 2018 року індивідуального лічильник газу, згідно пункту 1 статті 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», за кошти підприємства, на що останнім було відмовлено через відсутність фінансування, оскільки на 2016 рік підприємство має фінансові можливості виключно для встановлення будинкових лічильників газу.

Встановивши, що ПАТ «Кременчукгаз» не довів факт відмови ОСОБА_1 від встановлення лічильника газу, врахувавши факт звернення ОСОБА_1 до ПАТ «Кременчукгаз» із заявою про встановлення індивідуального лічильник газу, суди зробили обґрунтований висновок про відсутність підстав для визначення ОСОБА_1 обсягу спожитого газу згідно граничних об`ємів споживання природного газу населенням та задовольнили позовні вимоги.

Аналогічні за змістом висновки містяться у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2019 року у справі № 524/7445/16-ц (провадження № 61-17727св18) та від 11 жовтня 2018 року у справі № 524/8308/16-ц (провадження № 61-18752св18).

Твердження у касаційній скарзі про те, що акти про порушення підписані позивачем, що свідчить про відмову від встановлення лічильника, колегія суддів відхиляє. Акти про порушення були предметом оцінки судів, які зробили висновок, що вказані акти не підтверджують факт відмови позивача від встановлення лічильника газу, оскільки складені із порушенням щодо оформлення.

Посилання в касаційній скарзі про те, що ПАТ «Кременчукгаз» є неналежним відповідачем спростовується матеріалами справи, зокрема тим, що саме ПАТ «Кременчукгаз» складало акти про встановлення та розглядало їх.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені рішення без змін, а судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 червня 2017 року зупинено виконання рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 квітня 2017 року та ухвали апеляційного суду Полтавської області від 17 травня 2017 року до закінчення касаційного провадження у справі. Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, а оскаржені рішення без змін, то виконання рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 квітня 2017 року та ухвали апеляційного суду Полтавської області від 17 травня 2017 року необхідно поновити.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Кременчукгаз» залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 17 травня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 квітня 2017 року та ухвали апеляційного суду Полтавської області від 17 травня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. П. Курило