Справа № 127/8709/19
Провадження № 2/127/1235/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2019 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Сичука М.М.,

за участю секретаря судового засідання Коровай А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Бєлої Оксани Миколаївни, Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про скасування рішення про державну реєстрацію прав,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в березні 2019 року звернулась до суду з позовом до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Бєлої О.М., АТ КБ «ПриватБанк» про скасування рішення про державну реєстрацію прав.

Позов мотивований тим, що між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № VIH0GF02020538.

Також з метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором між його сторонами було укладено договір іпотеки, посвідчений Циц Н.В., приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу, 29.04.2005 року за реєстром № 952.

Предметом іпотеки відповідно до вказаного вище договору іпотеки була належна позивачу на праві власності квартира за АДРЕСА_1 .

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно у березні 2017 року позивачу стало відомо про те, що належна їй квартира стала власністю ПАТ КБ «ПриватБанк», оскільки 07.09.2016 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Бєлою О.М. здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру за АДРЕСА_1 за ПАТ КБ «ПриватБанк», на підставі відповідного рішення про реєстрацію права власності.

Вказане рішення не відповідає вимогам закону і тому підлягає скасуванню.

Нотаріусом як реєстратором не було дотримано всіх вимог законодавства щодо здійснення такої реєстрації, чим було порушено права позивача, як власника майна.

Реєстратор проігнорував свій обов`язок перевірити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Нотаріус не надав належної оцінки тому факту, що станом на 07.09.2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно іпотекодержателем квартири за АДРЕСА_1 Вінниці було зазначено іншу юридичну особу - ОСОБА_2 Файненс № 1 Пі-Ел-Сі і МТФ Трасті Лімітед, а не ПАТ КБ «Приватбанк».

Державна реєстрація прав ПАТ КБ «Приватбанк», як іпотекодержателя, стосовно вказаної квартири була проведена тільки 12.09.2016 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Карімовою Неллі Сабіровною.

Вказаним нотаріусом 12.09.2016 року здійснено внесення змін до запису про державну реєстрацію іпотеки на зазначену вище квартиру (запис 16337962, спеціальний розділ), відповідно до якого змінено відомості про іпотекодержателя на ПАТ КБ «ПриватБанк» (з Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 Пі-Ел-Сі і МТФ Трасті Лімітед). Зазначені зміни мають вирішальне значення для вирішення спору, оскільки вносились після державної реєстрації права власності ПАТ КБ «ПриватБанк» на квартиру.

Таким чином у реєстратора - приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_3 станом на 07.09.2016 року були відсутні законні підстави для прийняття рішення про державну реєстрацію прав ПАТ КБ «Приватбанк» як іпотекодержателя на кватиру за АДРЕСА_1 , оскільки на той момент іпотекодержателем була ОСОБА_2 Файненс № 1 Пі- Ел-Сі і МТФ Трасті Лімітед.

Оскільки були наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, реєстратор мав би, керуючись ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відмовити в державній реєстрації прав, проте не зробив цього.

Окрім того, нотаріусом не прийнято до уваги, що під час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» в іпотекодержавтеля ПАТ КБ «Приватбанк» були відсутні підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, а у державного реєстратора не було підстав для прийняття оскаржуваного рішення про державну реєстрацію права власності за КБ «Приватбанк».

Вінницьким міським судом Вінницької області раніше було ухвалено рішення по справі № 127/27754/15-ц, яким стягнуто з ОСОБА_1 323012,16 грн. на користь ПАТ КБ «Приватбанк» саме па підставі кредитного договору № VIH0GF02020538. Рішення набрало законної сили 06.07.2016 року.

На підставі вказаного рішення Вінницьким міським судом Вінницької області 26.07.16 було видано виконавчий лист.

ПАТ КБ «Приватбанк» не подавав вказаний виконавчий лист до виконання у органи ДВС, безперечно, володіючи інформацією про заборону на звернення стягнення, передбачену Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року № 1304-VII.

Натомість банк звертається до нотаріуса за реєстрацією права власності.

Окрім того, договором іпотеки не передбачено одночасне звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі, одночасно.

Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Бєлої О.М. від 07.09.2016 року про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ПАТ КБ «Приватбанк», якого визначено іпотеко держателем, запис № 16339164.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 вимоги позову підтримав, просив суд його задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним у позові.

Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» просив суд відмовити у задоволенні позову за обставин, викладених у відзиві на позовну заяву.

Відзив аргументований тим, що в матеріалах реєстраційної справи містяться докази того, що відповідачем АТ КБ «Приватбанк» направлялось позивачу повідомлення про намір укласти договір купівлі продажу будинку. Вказане повідомлення отримано позивачем, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання. Однак, позивач жодним чином на дане повідомлення не відреагував. В матеріалах справи відсутні докази направлення позивачем заперечення щодо реалізації будинку або намір придбати предмет іпотеки, а тому, позивач надав згоду на реалізацію предмету іпотеки.

Норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не містять прямої заборони на позасудове врегулювання, передбачене ст. 36 Закону України «Про іпотеку».

Отже, банк правомірно задовольнив свої кредиторські вимоги шляхом переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки на основі «іпотечного застереження».

Відповідач приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Бєлая О.М. в судове засідання не з`явилась, однак повідомлялась про дату, час та місце проведення судового засідання завчасно та належним чином.

Суд вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.04.2005 року між ПАТ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № VIH0GF02020538, відповідно якого банк надав ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 26552,00 доларів США на умовах, визначених цим Договором, а остання зобов`язалась повернути кредит у строк та на умовах, визначених цим Договором, сплатити проценти у розмірі, що визначаються у договорі, а також сплачувати комісії у розмірі та у порядку, визначеному договором. Строк кредитування з 29.04.2005 року по 27.04.2020 року включно.

Також з метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором між його сторонами було укладено договір іпотеки, посвідчений Циц Н.В., приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу, 29.04.2005 року за реєстром № 953.

Предметом іпотеки відповідно до вказаного вище договору іпотеки була належна позивачу на праві власності квартира за АДРЕСА_1 .

Згідно довідки ОСББ «Тичини 5» від 06.06.2019 року в квартирі за АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (власник), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (дочка) , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (син).

Пунктом 21 даного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених п.п. 15.7.1, 15.7.2, 15.9 цього договору, відповідно до розділу V Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення суду. Або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі.

Згідно п. 26 договору іпотеки від 29.04.2005 року звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що Іпотекодержатель зобов`язаний письмово повідомити Іпотекодавця; продажу предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку», для чого Іпотекодавець надає Іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною та на умовах, визначених на власний розсуд Іпотекодержателя, і здійснити всі необхідні дії від Іпотекодавця.

Так, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11.03.2019 року в справі № 127/19556/17 позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про виселення задоволено частково. Виселено ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_1 зі зняттям їх з реєстрації місця проживання без надання іншого жилого приміщення. В задоволенні позовних вимог в частині виселення інших осіб, які проживають та/або зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 зі зняттям їх з реєстрації місця проживання без надання іншого жилого приміщення відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 05.06.2019 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11.03.2019 року залишено без змін.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру речових прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 150712657 від 21.12.2018 року, 07.09.2016 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстроване за ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 31342049 від 12.09.2016. Підстава виникнення права власності: договір іпотеки, серія та номер: 952, виданий 29.04.2005, видавник: приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Циц Н.В.; рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, серія та номер: 247, виданий 26.07.2016, видавник: ПАТ КБ «Приватбанк»; повідомлення, серія та номер: 963, виданий 26.07.2016, видавник ПАТ КБ «Приватбанк».

В судовому засіданні судом оглянута копія реєстраційної справи щодо квартири АДРЕСА_1 , яка була оформлена приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Бєлою О.М.

В матеріалах справи наявні повідомлення ПАТ КБ «Приватбанк» про усунення порушень умов кредитного договору № VIH0GF02020538 від 29.04.2005 року, адресовані позивачу, у яких зазначено, що прострочена заборгованість за кредитним договором № VIH0GF02020538 від 29.04.2005 року складає 359932,00 грн. Одне із повідомлень містить попередження про те, що якщо протягом 30-ти днів вимога не буде виконана, ПАТ КБ «Приватбанк» розпочне процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до ст. 37 ЗУ «Про іпотеку».

Вищезазначені повідомлення направлені рекомендованим повідомленням через Укрпошту позивачу, однак в повідомленні відсутня відмітка та підпис позивача про отримання даного конверту.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, передбачених статтею 12 вказаного Закону.

Одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом здійснення позасудового врегулювання є передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» .

Згідно статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що сторони у договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до частин першої та другої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Системний аналіз положень статей 17, 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку» дає підстави для висновку, що згода іпотекодавця про передачу належного йому нерухомого майна у власність іншої особи (іпотекодержателя), не є беззастережною, а залежить від ряду умов, таких як: чинність іпотеки, невиконання або неналежне виконання основного зобов`язання, визначення в установленому порядку вартості майна, наявності чинного рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на вказане майно.

Можливість реалізації іпотекодержателем права на звернення стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки передбачена статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 07 липня 2004 року.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

07 червня 2014 року набув чинності ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", пунктом 1 якого передбачено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 ЗУ "Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 ЗУ "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Верховний Суд України у постанові від 02 березня 2016 року у справі

№ 6-1356цс15, дійшов правового висновку про те, що поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов`язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України). Установлений Законом мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусове стягнення на майно (відчуження без згоди власника).

Крім того, протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Оскільки ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов`язань, то він не може бути мотивом для відмови у позові, а є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнень на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію цього Закону на період його чинності, з урахування положень статті 109 Житлового кодексу Української РСР.

Визначальним при вирішення спору щодо можливості звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку протягом строку дії ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" є настання правового наслідку, що в даному конкретному випадку передбачає фактичний перехід до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, без згоди власника майна.

На вище викладене звернув увагу Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 31.10.2018 року у справі № 465/1310/17.

Судом встановлено, що спірна квартира підпадає під дію ЗУ Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, оскільки виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті, використовується як місце постійного проживання позичальника, про що, зокрема, підтверджується інформаційною довідкою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а загальна площа не перевищує 140 кв. метрів.

При цьому, під час судового розгляду справи представником відповідача не надано суду доказів проведення перевірки щодо відповідності вказаного об`єкта нерухомого майна наведеним положенням ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Частиною 5 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

З переліку документів, які стали підставою для державної реєстрації права власності квартири позивача за ПАТ КБ «Приватбанк» вбачається, що оцінка предмета іпотеки квартири АДРЕСА_1 не проводилась.

Згідно абз. 1 п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

За змістом ст. 18 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Згідно з п. 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Відповідно до пункту 61 цього Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

У наведених правових нормах визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 10, 18 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та ЗУ «Про іпотеку» порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Дана позиція висловлена і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.01.2019 року у справі № 306/1224/16-ц.

Як вбачається з Інформаційної довідки від 21.12.2018 року № 150712657 у графі «підстава виникнення права власності» відсутня інформація про надання заявником - іпотекодержателем оцінки вартості предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності на момент державної реєстрації права власності за ПАТ КБ «Приватбанк».

При розгляді даної справи судом встановлено, що оцінка предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності не проводилася. Іпотекодержатель ПАТ КБ «Приватбанк» ухилився від виконання свого обов`язку, передбаченого як ЗУ «Про іпотеку», так і Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127.

Суд також звертає увагу, що у реєстратора - приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Бєлої О.М. станом на 07.09.2016 року були відсутні законні підстави для прийняття рішення про державну реєстрацію прав ПАТ КБ «Приватбанк» як іпотекодержателя на кватиру за АДРЕСА_1 , оскільки на той момент іпотекодержателем була ОСОБА_2 Файненс № 1 Пі- Ел-Сі і МТФ Трасті Лімітед.

А тому виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку, що державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за ПАТ КБ «Приватбанк» проведена всупереч норм чинного законодавства, а відтак підлягає скасуванню.

За клопотанням представника позивача суд залишає понесені ним судові витрати без відшкодування.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 35, 37 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 11, 18 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Бєлої Оксани Миколаївни, Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про скасування рішення про державну реєстрацію прав задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 44397702 від 04.12.2018 року прийняте державним реєстратором Козловським Миколою Сергійовичем Вінницької філії комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна: квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 за Акціонерним товариством «УкрСоцбанк», .

Визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Бєлої О.М. від 07.09.2016 року про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ПАТ КБ «Приватбанк», якого визначено іпотеко держателем, запис № 16339164.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", адреса: вул. Набережна Перемоги, буд. 50, м. Київ, , МФО № 305299.

Відповідач Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Бєлая Оксана Миколаївна, адреса: м. Вінниця, вул. Київська, 4, оф АДРЕСА_4 207.

Суддя