Провадження № 2/582/206/19
Справа № 582/619/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2019 р.

Недригайлівський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Жмурченка В.Д.,

за участю секретаря - Коваль В.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Недригайлів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Засульської сільської ради Недригайлівського району Сумської області, про встановлення факту, що має юридичне значення та про визнання права на землю в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Засульської сільської ради Недригайлівського району Сумської області про встановлення факту, що має юридичне значення та про визнання права на землю в порядку спадкування та просить суд винести рішення, яким встановити факт прийняття позивачем, ОСОБА_1 , спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_3 . Крім того просить суд визнати за позивачем, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право на земельну частку (пай), розміром 2,31 умовних кадастрових гектарів, що розташована за межами населеного пункту на території Засульської сільської ради Недригайлівського району Сумської області, яка належала ОСОБА_3 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_2 , в порядку спадкування за законом..

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 не з`явилися, але представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримав повністю з наведених у позові підстав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача, Засульської сільської ради Недригайлівського району Сумської області, в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, та просить суд здійснювати розгляд справи без його участі.

Справу розглянуто у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У зв`язку із визнанням відповідачем обставин, які наведені позивачем у позовній заяві на підтвердження своїх вимог, суд вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню і оцінює їх як достовірні докази.

Згідно зі ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідачів), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Суд дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, пересвідчившись, що визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 1913 року народження, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 від 13 квітня 2001 року, що підтверджується копія свідоцтва про смерть.

За життя ОСОБА_3 залишила заповіт відповідно до якого все належне їй майно після її смерті має отримати ОСОБА_1 , що підтверджується копією заповіта (а.с.16).

Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Засульської сільської ради Недригайлівського району № 162/07-12 від 10.05.2019 року на час смерті ОСОБА_3 проживала в с. Терешки, одна. Від імені ОСОБА_3 виконавчим комітетом посвідчено заповіт 20.10.1986 року за реєстраційним номером 85.

З тексту заповіту вбачається, що все належне ОСОБА_3 майно після її смерті має отримати ОСОБА_1 .

Після смерті ОСОБА_3 позивач фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, так як до спливу шести місяців з моменту відкриття спадщини розпорядився її майном, займався питанням поховання, при цьому частково за рахунок коштів, які ОСОБА_3 збирала собі на похорон, перевіз особисті речі померлої з господарства де вона проживала до себе додому.

Вказані дії позивача свідчать про прийняття спадщини, що вбачається з наступного.

Згідно з роз`ясненнями, наданими судам Пленумом ВСУ у п. 1 постанови № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01.01.2004 p., спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Враховуючи, що спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 р.,

а 6-місячний строк для її прийняття, встановлений ст. 549 ЦК УРСР, скінчився до набрання чинності ЦК України, то правовідносини у справі мають врегульовуватися ЦК УРСР.

Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, ще спадкоємець прийняв спадщину у разі: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14.06.1994, № 18/5, що діяла на час відкриття спадщини після померлої ОСОБА_3 , передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 Цивільного кодексу). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанції про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦІ ІК України, у судовому порядку може бути встановлено факт прийняття спадщини, адже від цього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25 травня 1998 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди вправі розглядати справи про встановлення факту, що має юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Отже, ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом після смерті, ОСОБА_3 , прийняв спадщину, так як на протязі шести місяців з дня смерті останньої вступив в управління та володіння спадковим майном і розпорядився її особистими речами померлої.

Тобто, є всі підстави визнати за позивачем в порядку спадкування право на земельну частку (пай), розміром 2,31 умовні кадастрові гектари, відповідно до Сертифікату серії НОМЕР_2 виданого на ім`я ОСОБА_3 , що розташована за межами населеного пункту на території Засульської сільської ради Недригайлівського району Сумської області.

Згідно вимог статей 548, 549 ЦК УРСР збереження або втрата набутого спадкодавцем права власності на спадкове майно не може пов`язуватися з фактом отримання чи неотримання ним свідоцтва про право на спадщину, так як свідоцтво є лише документальним підтвердженням цього права (стаття 560 ЦК УРСР).

Відсутність оригіналу документа, що посвідчує право на земельну частку (пай), перешкоджає позивачеві оформити спадкові права в нотаріальному порядку і в повному обсязі розпоряджатися нею, а оформити документи іншим шляхом неможливо.

Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Вимога про стягнення судових витрат позивачем не заявлена.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 141, 206, 247, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Засульської сільської ради Недригайлівського району Сумської області, про встановлення факту, що має юридичне значення та про визнання права на землю в порядку спадкування - задовільнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право на земельну частку (пай), розміром 2,31 умовних кадастрових гектарів, що розташована за межами населеного пункту на території Засульської сільської ради Недригайлівського району Сумської області, яка належала ОСОБА_3 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) НОМЕР_2 , в порядку спадкування.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням п.п. 5 п. 15 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України від 15.12.2017, до Сумського апеляційного суду через Недригайлівський районний суд Сумської області.

Суддя:підпис З оригіналом згідно

Суддя : В. Д. Жмурченко