ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

19 червня 2019 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Ковалевської Л.М., за участі секретаря Омельчук С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастові Київської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути суму боргу у розмірі 4 948 872 грн. 61 коп. та судові витрати у справі. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 02 липня 2017 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 був укладений договір позики, згідно якого ОСОБА_3 передав ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 175 тисяч доларів США, про що останньою була написана розписка та оформлений письмовий Договір позики. Відповідно до Договору про відступлення вимоги від 25.01.2019 ОСОБА_3 передав позивачу ОСОБА_1 право вимоги щодо повернення позичених коштів у повному об`ємі. Однак відповідач свої зобов`язання не виконала, кошти не повернула. Після спливу строку повернення боргу позивач неодноразово усно звертався до відповідача з приводу повернення боргу, але відповідач грошей не повернула.

Ухвалою суду від 27.02.2019 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

14.03.2019 відповідачем ОСОБА_2 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому фактично визнала факт отримання коштів у ОСОБА_3 , також, зазначила, що частково повернула борг ОСОБА_3 в сумі 320 500 грн., що дорівнює по курсу відповідних валют 12 000 доларам США, на підтвердження чого отримала від кредитора відповідну розписку від 14.03.2019, копію якої додала до відзива.

Ухвалою від 30 травня 2019 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового засідання.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав вимоги позовної заяви, просив її задовольнити, врахувавши часткове повернення відповідачем коштів в розмірі 320 500 гривень.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Сергієнко С.І. в судовому засіданні позов визнав. До канцелярії суду, 11.06.2019 відповідачем ОСОБА_2 подано письмову заяву про визнання позову.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів будь-яких осіб, суд приймає визнання відповідачем позову.

Вислухавши пояснення позивача, відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст.12 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин.

Судом встановлено, що 02 липня 2017 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 був укладений договір позики, згідно якого ОСОБА_3 передав ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 175 тисяч доларів США. Сторони домовились, що кошти повинні бути повернуті на протязі липня 2018 року, але не пізніше 31.07.2018. Сторони визначили виплату процентів за кожен повний місяць користування коштами у розмірі 0,2% від отриманої суми (а.с.4). На підтвердження Договору позики, 02.07.2017 відповідачем ОСОБА_2 написана власноручно розписка (а.с.5).

У зазначений в розписці строк, відповідач не виконала зобов`язання по поверненню боргу. За розрахунком позивача, зазначеним в позові, заборгованість відповідача перед позивачем станом на день пред`явлення позову 13.02.2019 складає 4 948 872,61 (чотири мільйони дев`ятсот сорок вісім тисяч вісімсот сімдесят дві грн. 61 коп.) грн., яка складається з суми основного боргу 4 750 000 (чотири мільйони сімсот п`ятдесят тисяч) грн., 3% річних в розмірі 76 118 (сімдесят шість тисяч сто вісімнадцять) грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання, а також проценти за користування чужими коштами в сумі 122 754 ,61 (сто двадцять дві тисячі сімсот п`ятдесят чотири грн.. 61 коп.) грн.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають із зобов`язань за договором позики, недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань.

Суд вважає, що за своєю природою вказана розписка є борговою, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Відповідно до приписів ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи його укладення, так і умови договору, а також засвідчує отримання боржником від кредитора певної суми грошей.

Верховний Суд України в Постанові №6-63цс13 від 18 вересня 2013 року виклав правовий висновок про те, що досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

В розписці, написаній відповідачем ОСОБА_2 від 02.07.2017 вказано, що остання взяла у борг від ОСОБА_3 кошти в розмірі 175 000,00 доларів США відповідно до Договору позики від 02.07.2017 року. А в Договорі позики вже обговорено термін його виконання не пізніше 31.07.2018.

Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Строк повернення боргу визначений сторонами договорі позики закінчився 31.07.2018, однак відповідач суму коштів, отриману в борг - позивачу не повернула.

Згідно з положеннями ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Як встановлено в судовому засіданні у позивача знаходиться оригінал виданої відповідачем боргової розписки від 02.07.2017, що свідчить про те, що остання не виконала свої зобов`язання та не повернула позивачу свій борг.

25 січня 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений Договір про відступлення права вимоги, згідно якого первісний кредитор передає належне йому право вимоги за договором позики від 02.07.2017, укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на суму боргу у розмірі 175 тисяч доларів США, а Новий кредитор приймає право вимоги, що належне Первісному кредитору за Основним договором у повному об`ємі (а.с.60).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлений факт отримання відповідачем ОСОБА_2 від ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 175 тисяч доларів США, що не заперечується і самим представником відповідача ОСОБА_4 .

Відповідно до положень ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України,передбачений обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Офіційний курс долара США станом на день звернення до суду 13.02.2019 по ставкам НБУ становить 1 долар США коштує 27,00 грн.

Станом на час звернення до суду, а саме 13.02.2019 розмір заборгованості відповідача в гривневому еквіваленті становить 4 725 000 гривень.

При укладені договору позики Сторони передбачили виплату 0,2% (відсотків) місячних, що передбачено змістом ст. 1048 ЦК України.

Таким чином, при обчисленні сум за користування позикою за період з 02.07.2017 по 31.07.2018 відсотки відповідно складають 122 754 грн. 61 коп.

Крім того, у разі прострочення зобов`язання за змістом припису ст. 625 ЦК України, боржник має сплатити борг з урахуванням 3% річних від простроченої суми за період прострочення з 01.08.2018-13.02.2019, який становить 76 118 грн. 00 коп.

Суд бере до уваги той факт, що відповідачем ОСОБА_2 частково повернуто кошти, які вона отримала в борг від ОСОБА_3 , в сумі 320 500 грн., що підтверджується копією розписки від 14.03.2019, написаної власноручно ОСОБА_3 (а.с.19).

Отже залишок коштів, які становлять борг відповідача перед позивачем становить різниця в розмірі 4 628 372 гривень та у відповідності до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст. 4,12,81,89,141,265,268,280 ЦПК України, ст.ст. 610, 625, 1046, 1047 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 суму боргу в розмірі 4 628 372 (чотири мільйони шістсот двадцять вісім тисяч триста сімдесят дві) гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Фастівський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Л.М.Ковалевська