КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року місто Київ

Справа 761/18641/17

Апеляційне провадження № 22-ц/824/7481/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів: Іванченко М.М., Рубан С.М.,

секретар судового засідання Миронюк І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 21 грудня 2018 року (ухвалене в складі судді Юзькової О.Л., інформація щодо складання повного тексту судового рішення відсутня)

в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «Нова інформація» про захист честі, гідності і ділової репутації та спростування недостовірної інформації,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. В друкованому засобі масової інформації «Газета по-українські», засновником та видавцем якої є ТОВ «Видавничий дім «Нова інформація», а саме на останній сторінці номеру № 39 (2000) від 16 травня 2017 року розміщено допис (статтю) з влансою назвою: «Майже тисяча собак живуть у притулку ОСОБА_2 ». В статі робиться спроба літературно описати діяльність т.з. «притулку» для собак, яким опікується ОСОБА_2 . Вказана громадянка за невідомих причин користується «скороченим» варіантом прізвища. Під описанням діяльності «притулку» для тварин (собак) автором допису (статті) згадуються всіляки побутові негаразди та проблеми, а надалі цитуються висловлювання ОСОБА_2 щодо позивча - фізичної особи, адвоката, журналіста, аспіранта Інституту економіко-правових досліджень НАН України, першого заступника директора центру економіко-правових досліджень ОСОБА_1 як «винищувача» безпритульних собак, який (за змістом статті) не дає спокою ОСОБА_2 Висловлювання щодо позивача наступні: «... Головний винищувач - київський адвокат Олексій Святогор. Він тричі обстрілював притулок. Періодично надсилає мені листи з погрозами відправити у психлікарню». Наведеним публічними висловлюваннями відповідачами вчинено умисне брутальне грубе паплюження та плюндрування особистих благ позивача, як то честь, гідність та ділова репутація. Викладена інформація є недостовірною та негативною. Так, позивач категорично не згоден з тезою, що він є «головним винищувачем» безпритульних собак у Всесвіті (або у дудь - якому іншому його проміжку). Відповідачам слід довести таку тезу надавши конкретні відомості про знищення позивачем собак та порівняти такі відомості з відомостями про інших осіб. Позивач не згоден, що він тричі обстрілював притулок. ОСОБА_2 не має жодного відношення до притулку, як структури з такою офіційною назвою. Але навіть, якщо вважати зграю собак на звалищі «притулком» - то висловлювання щодо обстрілу слід довести, вказавши дату обстрілу, зброю і головне, що позивач до цього причетний. З наведеного ж опису «притулку» можна лише зрозуміти наявність зграї здичавілих різномастних необлікованих пошарпаних собак в оточенні психічно-відсталих наглядачів. Не зайвим буде постановлення судом окремої ухвали за фактом жорстокого поводження з нещасними тваринами в «притулку». Також позивач не погоджується з тезами (як це зазначено у статті), що він надсилає ОСОБА_2 листи з погрозами запровадити її до лікарні - позивач не може пригадати такого факту, не дивлячись на деякі переконання відносно ОСОБА_2 Тому, на даному етапі достатньо буде для захисту прав позивача, встановити факт недостовірної негативної інформації щодо позивача, поширеної відповідачем та її спростування шляхом розміщеннякопії ухваленого судового рішення в тій же газеті. За таких обставин позивач просить суд: визнати недостовірною інформацію щодо ОСОБА_1 , поширену ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «Нова інформація» в друкованому засобі масової інформації «Газета по-українські» на сторінці 24 номеру 39 (2000) від 16 травня 2017 року у статті «Майже тисяча собак живуть у притулку ОСОБА_2 » в словах (словосполученнях) «Головний винищувач - київський адвокат Олексій Святогор. Він тричі обстрілював притулок. Періодично надсилає мені листи з погрозами відправити у психлікарню» та зобов`язати ОСОБА_2 та Товариство з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «Нова інформація» розмістити спростування про недостовірність інформації щодо ОСОБА_1 в друкованому засобі масової інформаці «Газета по-українські» у формі розміщення копії судового рішення за результатами розгляду справи.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 21 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «Нова інформація» про захист честі, гідності і ділової репутації та спростування недостовірної інформації залишено без задоволення.

Не погодившись з таким рішенням суду, позивач 09 квітня 2019 року подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Вказує, що оскаржуване рішення є незаконним, суд першої інстанції дійшов не вірного висновку стосовно оскаржуваних висловлювань відповідачів, що вони є оціночними судженнями і відтак не можуть бути предметом оспорення і результативного правового захисту. Дана позиція є не вірною, оскільки оціночні судження це ті судження, де робиться емоційна оцінка певним діям, рисам, вчинкам певної особи. В даному випадку судження містять в собі пряме викладення фактів, при цьому негативних ознак, зокрема звинувачення позивача в тому, що він «здійснював обстрілювання притулку для собак».

Ухвалою від 06 травня 2019 року Київським апеляційним судом відкрито апеляційне провадження в даній справі та надано учасникам справи 5-ти денний строк з моменту отримання ухвали для подачі відзиву на апеляційну скаргу

17 травня 2019 року до апеляційного суду надійшов від ТОВ « Видавничий дім « Нова інформація» відзив на апеляційну скаргу, в якому вони просять рішення суду залишити без змін, так як воно ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Вказують на те, що газета не несе відповідальності за поширені фізичною особою оціночні судження, також вказують, що частина інформації не є негативною та не порушує честь та гідність позивача.

В судове засідання апеляційного суду сторони не з`явились. Про розгляд справи повідомлені належним чином.

Згідно зі ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 10 Конвенції і частин другої та третьої статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.

Згідно із частиною першою статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Відмовляючи в задоволенні позову суд вважав встановленими такі обставини.

16 травня 2017 року у номері №39 (2000) у друкованому засобі масової інформації «Газета по - українські» ТОВ «Видавничий дім «Нова інформація» надруковано статтю «майже тисяча собак живуть у притулку ОСОБА_2 .

Судом було встановлено, що у вказаній статті було відтворено інтерв`ю відповідача ОСОБА_2

"На ювілейний день відкритих дверей до закладу приїхали два десятки гостей. Із собою взяли дітей. Перед входом на територію волонтери розігрують сценку. На футболках мають напис "доґ-гантер" (людина, яка самовільно вбиває безпритульних тварин. - ГПУ) - Це отрута, якою вбивають наших собак, - ОСОБА_2 показує на пакет кукурудзяних солодких паличок із написом "ізоніазід". Речовину додають до їжі, якою труять псів. - Головний винищувач - київський адвокат Олексій Святогор. Він тричі обстрілював притулок. Періодично надсилає мені листи з погрозами відправити у психлікарню".

Зі змісту статті, вбачається , що мова йде про притулок для собак, яким опікується відповідач ОСОБА_2 , її громадську діяльність.

Суд встановив, що виходячи зі змісту публікації, беручи до уваги, яким чином викладені висловлювання в контексті статті, спростування яких вимагається, можливо зробити висновок про те, що останні є оціночними судженнями автора, суб`єктивним баченням автора ситуації навколо притулку, критики та оцінки дій позивача, щодо боротьби з безпритульними собаками, а отже, в розумінні положень чинного законодавства України, не є інформацією, яка підлягає визнанню недостовірною та такою, що підлягає спростуванню. Крім того суд встановив, що позивач не довів порушення його немайнових прав, честі, гідності та ділової репутації.

Дослідивши зміст статті, інші матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними, а висновки суду відповідають цим обставинам та вимогам Закону.

Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Згідно із частинами четвертою та сьомою статті 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Пленум Верховного Суду України у пп. 15, 16 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснив судам, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Колегія суддів не погоджується з доводами позивача про те, що висловлювання відповідача ОСОБА_2 « головний винищувач Київський адвокат Олексій Святогор « він тричі обстрілював притулок», « періодично надсилає мені листи з погрозами відправити у психлікарню» », є інформацією, яка порушує його честь та гідність, яка може бути спростована з огляду на наступне. (а.с.1-5)

Згідно положень ст. 200 ЦК України інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Положеннями ст. 27 Конституції України встановлено, що кожен має право на повагу його гідності.

Положеннями ст. 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення,невизнання або оспорювання.

Зважаючи на вимоги чинного законодавства України доведенню полягає склад юридичного правопорушення і саме це надає можливість захисту прав, обраним позивачем способом.

При цьому спростуванню підлягає лише таінформація, яка є негативною та зачіпає права, свободи та інтереси позивача .

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає в свободу дотримуватись своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

При цьому за положеннями ст. 30 Закону України «Про інформацію» Ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Гіперболою є стилістична фігура явного і навмисного перебільшення для посилення виразності і підкреслення вказаної думки.

Алегорія - зображення абстрактної ідеї за допомогою образу.

Сатира - гостра критика чогось, окремих осіб, людських груп чи суспільства з висміюванням, а то й гнівним засудженням вад і негативних явищ у різних ділянках індивідуального, суспільного і політичного життя суперечних із загальнообов`язковими принципами чи встановленими ідеалами.

Відповідно, висловлювання проти якого виступає позивач, не може бути витлумачене, як "фактичні дані", а по-суті являється оціночним судженням у формі гіперболи. Словосполучення"Головний винищувач" (без зазначення кого саме) є перебільшенням.

Стосовно висловів « він тричі обстрілював притулок», « періодично надсилає мені листи з погрозами відправити у психлікарню», слід зазначити, що вони вирвані з контексту, а стаття в дійсності викладена таким чином, що з достовірністю не можна встановити, чи відносяться ці вислови, конкретно до позивача, а також відсутні підстави вважати, що вказані слова носять негативне забарвлення, з огляду на те, що суспільство не осуджує боротьбу з безпритульними тваринами з метою захисту прав та інтересів громадян, захисту їх життя та здоров`я, від хворих та небезпечних тварин. Написання листів на адресу особи також не є порушенням загальноприйнятих норм моралі. Посилання на те, що особа яка отримувала листи сприймала їх, таким чином, що в них містяться погрози, також свідчить про те, що інтерв`ю ОСОБА_2 і в цій частині є лише її оціночним судженням, так якносить узагальнюючий характер критики та оцінки дій, щодо діяльності позивача, з приводу боротьби з безпритульними собаками, а тому не може бути предметом судового захисту.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують вищевикладених висновків суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги, що під час ухвалення рішення судом було додержано норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Враховуючи, те що апеляційна скарга залишається без задоволення, сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягає. Іншими учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у апеляційному суді.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 21 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 червня 2019 року.

Головуючий

Судді :