Справа № 466/3443/18 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/811/197/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Жукровської Х.І.

з участю представника позивача Томчишина А.І., представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Пауер» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 листопада 2018 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Пауер» до ОСОБА_2 та ТзОВ «Телерадіокомпанія «Нові комунікації» про захист ділової репутації та спростування інформації, -

встановила:

В травні 2018 року позивач ТзОВ «Євро Пауер» звернулося до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 та ТзОВ «Телерадіокомпанія «Нові комунікації» про захист ділової репутації та спростування інформації.

Вимоги мотивує тим, що 15.03.2018 року ОСОБА_2 на АЗС під торговим знаком «БРСМ-НАФТА» за адресою: м.Львів, вул. Городоцька, 116г, в бак свого автомобіля Fiat Doblo, реєстраційний номер НОМЕР_1 заправив 47 л. дизельного пального, яке, на його думку, було неякісним та призвело до поломки автомобіля. У зв`язку з цим, без будь-яких підтверджуючих висновків неякісного дизельного пального на АЗС чи відповідної експертизи, не розібравшись у ситуації, він поширив у соціальній мережі Facebook інформацію, з якої вбачається, що саме дизельне пальне, яке замерзло в баку його автомобіля, стало причиною поломки. 22 березня 2018 року в ефірі телеканалу «ZIK», що належить ТзОВ «Телерадіокомпанія «Нові комунікації», в рубриці новин «Про головне Львів» вийшов відеосюжет, з участю ведучої телеканалу, відповідача ОСОБА_2 та начальника структурного підрозділу АЗС «БРСМ-НАФТА» Віктора Глущука. З даного відеосюжету вбачається, що ОСОБА_2 заправився на одній з АЗС міста, після чого його автомобіль поламався, і як зазначає ОСОБА_2 , він підозрює, що причиною такої поломки стало неякісне дизельне пальне. В подальшому, у відеосюжеті зазначено, що для з`ясування причин несправності його автомобіля були взяті проби дизельного пального з баку поломаного автомобіля та резервуару АЗС, на якій він заправляв свій ТЗ. Вказані відібрані зразки дизельного пального було відвезено до лабораторії для аналізу та з`ясування чи дійсно несправність автомобіля спричинило саме неякісне пальне на АЗС. Ведучою даного сюжету було зазначено, що про результати даного дослідження лаборанти повідомлять до кінця тижня. Вказаний відеосюжет був поширений у мережі Інтернет на сайті відповідача ТзОВ «Телерадіокомпанія «Нові комунікації», під заголовком «Раптова несправність авто - водій підозрює неякісне пальне», а також на Інтернет-сайті «Youtube». Крім цього, відповідач ОСОБА_2 поширив вказане посилання у соціальній мережі Facebook. Таким чином, зазначена інформація була поширена на телебаченні та в мережі Інтернет серед необмеженого кола осіб.

Позивач скерував лист до ТзОВ «Телерадіокомпанія «Нові комунікації» з вимогою реалізувати право на відповідь щодо даної інформації та видалення відеосюжету з мережі Інтернет, а також просив надати копію цього відеосюжету та витягу із журналу обліку передач, однак відповіді не отримав.

Відтак, на думку позивача, поширена інформація є негативною та недостовірною, такою, що зачіпає законні інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Пауер», оскільки містить твердження про реалізацію неякісного дизельного пального, а будь-які докази та підстави озвученої інформації про неякісне дизельне пальне відсутні.

Зокрема, випробувальною лабораторією ПП «ЗАХІД-ІНОС», якій були надані зразки на дослідження, надано висновки, відповідно до яких якість дизельного пального відповідає вимогам ДСТУ 7688:2015 «Паливо дизельне Євро. Технічні умови».

Просив визнати недостовірною, такою, що принижує їх ділову репутацію, інформацію поширену в соціальній мережі Facebook, в ефірі телеканалу «ZIK», що належить ТзОВ «Телерадіокомпанія «Нові комунікації», в рубриці новин «Про головне Львів» у вигляді відеосюжету; зобов`язати відповідачів спростувати вищезазначену недостовірну інформацію у такий же спосіб, у який вона була поширена; зобов`язати відповідачів видалити недостовірну інформацію з мережі Інтернет та стягнути сплачений судовий збір.

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 28 листопада 2018 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Пауер» (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, буд. 19, ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ТзОВ «Телерадіокомпанія «Нові комунікації» (79005, м. Львів, вул. Вороного, 9) про захист ділової репутації та спростування інформації - відмовлено.

Рішення оскаржив позивач ТзОВ «Євро Пауер», вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Звертає увагу, що з повідомлення на особистій сторінці відповідача ОСОБА_2 у мережі «Фейсбук» вбачається, що він заправився на АЗС «БРСМ-НАФТА» дизельним пальним, яке замерзло в баку його автомобіля, що стало причиною поломки автомобіля.

22 березня 2018 року в ефірі телеканалу «ZIK», що належить ТзОВ «Телерадіокомпанія «Нові Комунікації», в рубриці новин «Про головне Львів» вийшов відео-сюжет, за участю ведучої телеканалу, відповідача ОСОБА_2 та начальника структурного підрозділу АЗС «БРСМ-НАФТА» Віктора Глущука, з аналізу якого вбачається, що ОСОБА_4 заправився на одній з АЗС міста, після чого його автомобіль поламався, і як зазначає ОСОБА_2 , він підозрює, що причиною такої поломки його автомобіля стало неякісне пальне на АЗС, на якій він заправився.

Не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що поширена інформація не є недостовірною, а є оціночним судженням, оскільки така інформація містить фактичні дані, ствердження та вказує на конкретні обставини.

Недостовірність інформація спростовується сертифікатом відповідності UA 1.044.0021429-17, сертифікатом відповідності UA 1.145.0019871-17, паспортом якості № 28/12/2-17 від 28 грудня 2017 року, паспортом № 1672, які повністю підтверджують, що автомобіль поламався не після заправки на АЗС, а з інших причин, оскільки дані документи підтверджують належну якість пального.

Апелянт стверджує, що поширена відповідачами інформація формує негативну суспільну думку у громадян України, потенційних клієнтів про мережу АЗС позивача, грубу порушує права та інтереси товариства, наносить шкоду діловій репутації та вводить в оману споживачів, що завдає значних збитків товариству.

Звертає увагу, що відповідач 2 так і не надав позивачу реалізувати його право на відповідь, передбачене ч. 1 ст. 277 ЦК України та ст. 65 ЗУ «Про телебачення».

Крім цього, відмовивши у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, суд першої інстанції у рішенні не обґрунтував, чому відмовлено у вимозі про видалення недостовірної інформації.

Просить скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 листопада 2018 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, стягнути з відповідачів солідарно суму сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача Томчишина А.І. на підтримку доводів скарги, а також пояснення представника відповідача ТзОВ «Телерадіокомпанія «Нові комунікації» Гомзяка І.А. на заперечення таких, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що викладена інформація у соціальній мережі Facebook та відеосюжеті не містить фактів, а є по своєму змістовому навантаженню оціночними судженнями, що виключають по своїй природі доведення правдивості даної інформації.

Суд також прийшов до висновку, що у сюжеті були дотримані вимоги принципу збалансованості, оскільки наявний коментар представника АЗС Віктора Глущика , який повідомив позицію АЗС щодо описаних у сюжеті подій.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні враховувати суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характер спірних правовідносин, зміст та юридичну природу обставин у справі.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Відповідно до частини другої статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За змістом вказаної статті право звертатися до господарського суду мають підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, а також громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності.

Тобто у порядку господарського судочинства розглядаються спори юридичних осіб між собою та фізичних осіб - підприємців.

Категорії таких справ визначені у статті 20 ГПК України, серед яких справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою (п. 14 ч. 1).

З урахуванням положень статті 19 ЦПК України та статей 4, 20 ГПК, з огляду на те, що характер спірних правовідносин є цивільно-правовим (незалежно від суб`єктного складу), всі справи зазначеної категорії підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, за винятком справ про захист ділової репутації між юридичними особами та іншими суб`єктами підприємницької діяльності у сфері господарювання та іншої підприємницької діяльності, що розглядаються в порядку господарського судочинства.

Зазначена правова позиція знайшла своє відображення у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року по справі № 750/2052/16-ц, яку, в силу приписів ч.4 ст. 263 ЦПК України, необхідно враховувати при виборі і застосуванні відповідних норм права до спірних правовідносин.

Відповідно до статті 20 ЦПК України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. Аналогічного змісту положення містяться у ст. 21 ГПК України.

Таким чином, справа в частині позовних вимог ТзОВ «Євро Пауер» до ТзОВ «Телерадіокомпанія «Нові комунікації» про захист ділової репутації та спростування інформації не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а належить до компетенції господарського суду.

Згідно із частинами першою та другою статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

З наведених підстав рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ТзОВ «Євро Пауер» до ТзОВ «Телерадіокомпанія «Нові комунікації» про захист ділової репутації та спростування інформаціїнеобхідно скасувати та закрити провадження у справі в цій частині позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 4 ч. 1 ст. 374, ч. 1 ст. 377, ст. ст. 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Пауер» задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 листопада 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Пауер» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Нові комунікації» про захист ділової репутації та спростування інформації- скасувати.

Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Пауер» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Нові комунікації» про захист ділової репутації та спростування інформації- закрити.

Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «Євро Пауер» право на звернення до суду з цією вимогою в порядку господарського судочинства.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 14 червня 2019 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк