ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4288/19 Справа № 172/1456/18 Суддя у 1-й інстанції - Битяк І. Г. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря - Синенка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

Акціонерного товариства "Кредобанк",

на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "КРЕДОБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ "КРЕДОБАНК" у листопаді 2018 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача виниклу заборгованість за кредитним договором /а.с.4-6/.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 13 листопада 2017 року між сторонами було укладено кредитний договір, згідно умов якого відповідачу було видано кредит в сумі 85 090 грн. на строк до 12 січня 2022 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,1% річних. Свої зобов`язання за кредитним договором позичальник не виконував, в зв`язку з чим станом на дату звернення з позовною заявою має заборгованість в сумі 87 559,21 грн., з них: 59 100,39 грн. - заборгованість за кредитом; 1 637,17 грн. - заборгованість по простроченим відсоткам; 20 087,96 грн. - прострочена сума комісії за адміністрування кредиту; 6 733,69 - пеня. Під час розгляду справи банком було збільшено позовні вимоги, за якими останній просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором станом на 06 грудня 2018 року у сумі 115 266,83 грн. та судові витрати по справі.

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2019 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КРЕДОБАНК» заборгованість за кредитним договором в сумі 67 471, 25 грн. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат /а.с.60-63/.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ПАТ «КРЕДОБАНК», подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог банку в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, оскільки при ухваленні рішення судом першої інстанції не були враховано, що сплата комісії передбачена умовами кредитного договору та підлягає стягненню з позичальника, також прийшов до помилкового висновку про зміну строку виконання зобов`язань /а.с.67-70/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 січня 2017 року між сторонами укладено кредитний договір № RF2-37235, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 85 090 грн., зі сплатою 2,1 % річних за користування кредитом, з кінцевим строком повернення до 12 січня 2022 року.

Відповідно до п. 3.1 договору кредитні кошти надані в безготівковій формі шляхом перерахування коштів за дорученням позичальника, яке міститься в кредитному договорі.

Пунктом 2.5 договору передбачено, що позичальник доручає банку здійснити переказ кредитних коштів на наступні цілі: 21 882, 91 грн. перераховуються на поточний рахунок відповідача, відкритий в ПАТ «КРЕДОБАНК» на поточні потреби; 25 900 грн. та 37 307, 09 грн. на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитними договорами.

Згідно п.6 договору відповідач зобов`язаний погашати заборгованість відповідно до графіку платежів. Зарахування коштів на поточний рахунок для обслуговування кредиту відповідач зобов`язаний здійснювати шляхом перерахунку коштів у безготівковій формі та/або внесенням готівкою. Розмір щомісячного платежу складає 3 283 грн. (п.2.6 договору).

У порушення умов кредитного договору від 13 січня 2017 року, відповідач свої зобов`язання виконував неналежним чином, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 31 серпня 2018 року складає 87 559,21 грн., з яких заборгованість за кредитом у розмірі 59 100,39 грн. грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 1 637,17 грн., заборгованість за комісією за адміністрування кредиту - 20 087,96 грн. та пеня у розмірі 6 733,69 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості.

Враховуючи умови кредитного договору, зокрема визначений графік погашення заборгованості та строк на який було видано кредитні кошти, колегія суддів приходить до висновку, що банк звернувся до суду з вимогами про дострокове стягнення суми кредиту та нарахованих відсотків.

В ході розгляду справи у суді першої інстанції банком подано заяву про збільшення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором станом на 06 грудня 2018 року в сумі 115 266,83 грн., яка складається із суми заборгованості за кредитом, відсотками, комісіями та пені.

Так умовами договору передбачено, що банк припиняє нарахування відсотків за користування кредитом та належних до сплати позичальником банку комісій за цим кредитним договором у разі наявності однієї з наведених обставин, зокрема, у разі звернення банку до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитом, процентами, комісіями та іншими належними до сплати за цим договором платежами (п.3.3, 3.3.2 договору).

Дані умови узгоджені між сторонами та підлягають обов`язковому виконання в силу ст.629 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовом банк надав розрахунок заборгованості станом на 31 серпня 2018 року, за яким і просив стягнути виниклу суму заборгованості на вказану дату. Таким чином, враховуючи умови договору подальше нарахування відсотків, комісій та інших платежів припиняється.

Крім того, 24 вересня 2018 року на адресу ОСОБА_1 кредиором ПАТ «КРЕДОБАНК» направлено повідомлення з вимогою сплатити заборгованість за кредитним договором станом на 24 вересня 2018 року в сумі 100 612,25 грн. протягом 30 календарних днів. Проте, звертаючись у листопаді 2018 року банк просить стягнути заборгованість станом на 31 серпня 2018 року, що є виключним правом позивача щодо визначення розміру позовних вимог.

Таким чином, враховуючи звернення до суду з вимогами про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором визначений термін повернення кредиту частинами до 2022 року, був правомірно змінений кредитором, за таких обставин відсутні підстави для нарахування відсотків після звернення з даною вимогою, що також передбачено умовами договору.

Виходячи з викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення заборгованості в межах заявлених позовних вимог, без врахування їх подальшого збільшення.

Щодо стягнення комісії за адміністрування кредиту колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Крім того, відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

З рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом України 16 листопада 2016 року у висновках за результатами розгляду справи № 6-1746цс16. Відповідно ж до ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Виходячи з наведених норм колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволені позовних вимог в частині стягнення коміссії за адміністрування кредиту з відповідача.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості та незаконності рішення не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування рішення, оскільки скарга не містить обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування висновків суду.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Рішення суду відповідає матеріалам справи, доказам та вимогам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

В силу ст.367 ЦПК України рішення суду переглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тобто в межах заявлених позовних вимог банку, в іншій частині рішення судом апеляційної інстанції не переглядається.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Кредобанк" - залишити без задоволення.

Рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров