КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/8614/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Голопапи Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва, постановлену під головуванням судді Писанець В.А. 19 грудня 2018 року,

у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кучеренко Наталії Петрівни про припинення нотаріальної дії,-

встановив:

В березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив припинити нотаріальну дію, а саме: передачу йому заяви від громадянина ОСОБА_2 з вимогою погасити борг за кредитним договором та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі відмови сплатити борг за кредитним договором. Також просив скасувати свідоцтво №730 від 30 квітня 2015 року, посвідчене приватним нотаріусом Кучеренко Н.П.

Вимоги обґрунтовує тим, що в провадженні суду адміністративної юрисдикції знаходиться справа за його позовом до державного реєстратора Департаменту державної реєстрації МЮ України м.Києва про визнання незаконним рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Згідно із матеріалами реєстраційної справи, приватним нотаріусом Кучеренко Н.П. на ім`я ОСОБА_2 видано свідоцтво, яким посвідчено право власності на квартиру, що належала ОСОБА_1 В свідоцтві стверджувалось, що ОСОБА_1 20 березня 2015 року отримано заяву від ОСОБА_2 з вимогою погасити борг за кредитним договором із застереженням, що у раз непогашення буде звернуто стягнення на предмет іпотеки.

Вказує на те, що ОСОБА_1 не отримував зазначену заяву, нотаріальна дія має бути припинена, а свідоцтво скасоване.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 19 грудня 2018 року провадження у справі закрито.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати та ухвалити рішення про задоволення його вимог.

В апеляційній скарзі посилається на те, що закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції помилково вважав, що у справі №757/16510/16-ц спір вже вирішено.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач посилається на правильність висновків суду про закриття провадження у справі у зв`язку із фактичним вирішенням вимог позивача в іншій справі. Одночасно вказує на безпідставність вимог позовної заяви.

В судовому засіданні сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до ст.372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Печерського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2017 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду міста Києва від 31 січня 2018 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Кучеренко Н.П., про припинення дії, яка порушує право, у зв`язку із чим наявні підстави для закриття провадження у справі у відповідності до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.

З такими висновками суд апеляційної інстанції не погоджується з огляду на таке.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Підстава позову - це фактичні обставини (юридичні факти), на яких ґрунтується вимога позивача, та з наявністю або відсутністю яких закон пов`язує виникнення чи припинення матеріально-правових відносин між сторонами.

Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення.

Згідно із положеннями ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам ухвала суду не відповідає. Матеріали справи не містять рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2017 року, на якому ґрунтуються висновки суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у справі.

Між тим, з даних Єдиного державного реєстру судових рішень убачається, що в провадженні Печерського районного суду міста Києва знаходилась цивільна справа №757/16510/16 за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кучеренко Н.П. про припинення дії, яка порушує право.

Згідно із рішенням Печерського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2017 року у справі №757/16510/16 в квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив скасувати свідоцтво №730 від 30 травня 2015 року, посвідчене приватним нотаріусом Кучеренко Н.П. В обґрунтування позову зазначив, що у вказаному свідоцтві стверджується про те, що він особисто 20 березня 2015 року отримав поштою заяву від громадянина ОСОБА_2 , з вимогою погасити борг за кредитним договором та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі відмови сплатити борг за кредитним договором, проте вказував на невідповідність дійсності зазначених обставин.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2017 року у справі №757/16510/16 у задоволенні позову відмовлено. Рішення переглядалось в апеляційному порядку та постановою Київського апеляційного суду від 31 січня 2018 року залишено без змін. У відкритті касаційного провадження відмовлено.

Предметом у цій справі є дві матеріальні вимоги: 1) припинення нотаріальної дії, а саме: передача ОСОБА_1 заяви від громадянина ОСОБА_2 з вимогою погасити борг за кредитним договором та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі відмови сплатити борг за кредитним договором; 2) скасування свідоцтва №730 від 30 квітня 2015 року, посвідчене приватним нотаріусом Кучеренко Н.П.

З наведеного убачається відмінність матеріально правових вимог у справах. Зокрема, у справі №757/16510/16 вимога про скасування свідоцтва №730 від 30 квітня 2015 року заявлена як самостійна, а вимог за пунктом 1 наведеного вище абзацу не заявлялось. Проте у цій справі вимога за пунктом 2 наведеного вище абзацу заявляється як така, що випливає з вимоги за пунктом 1.

З викладеного убачається відсутність підстав для закриття провадження у справі згідно із п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Статтею 379 ЦПК України визначено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на наведене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Твердження апеляційної скарги в частині задоволення позовних вимог в повному обсязі відхиляються колегією суддів, оскільки вимоги щодо підставності заявленого позову підлягають розгляду судом першої інстанції та не є предметом розгляду при перегляді ухвали щодо закриття провадження у справі. Відтак апеляційна скарга задовольняється частково.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 379, 381 - 384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 19 грудня 2018 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 червня 2019 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова