Дата документу 11.06.2019 Справа № 332/887/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №332/887/19 Головуючий у 1 інстанції: Марченко Н.В.
Провадження № 22-ц/807/2220/19 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11» червня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Ващенко З.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15 квітня 2019 року про закриття провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №104671903 від 28 січня 2015 року в розмірі 42202,35 грн.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15 квітня 2019 року закрито провадження у справі.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на зазначення в позовній заяві про попереднє звернення до суду з аналогічним позовом, відмову в задоволенні переднього позову через ненадання доказів, просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду справи.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що набрало законної сили рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 24 січня 2019 року між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20.03.2019 року відкрито провадження у справі за позовом ТОВ«Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №104671903 від 28 січня 2015 року в розмірі 42 202,35 грн.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 24 січня 2019 року у справі №332/3469/18 у задоволенні позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №104671903 від 28 січня 2015 року в розмірі 42202,35 грн. відмовлено (а.с.46). Згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень вказане рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя набуло законної сили 26 лютого 2019 року.

Вказані обставини сторонами не заперечуються.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року № 6-79цс15.

Судом правильно встановлено та не заперечується позивачем, що вищезазначені позови є тотожними,.

Доводи апеляційної скарги про те, що у зв`язку з відмовою в задоволенні позову у справі №332/3469/18 у через недоведеність позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» має право повторно звернутись до суду з позовом е неприйнятними.

Зазначеною у п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України нормою виключення не передбачені.

Таким чином, вказані доводи апеляційної скарги ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм ЦПК України.

Посилання ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на те, що судом першої інстанції при відкритті провадження у справі встановлено відсутність підстав для залишення заяви без руху, повернення та відмови у відкритті провадження не спростовують висновки суду першої інстанції.

Вказані в апеляційній скарзі порушення норм процесуального права не є такими, з якими закон пов`язує обов`язкове скасування судового рішення.

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15 квітня 2019 року про закриття провадження у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 13 червня 2019 року.

Головуючий

Судді: