печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2019 р. Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Вовк С. В.,

при секретарі судового засідання - Брачуні О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Белугіна Венера Леонідівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Глушко Ліана Володимирівна, державний реєстратор Філії комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» Петришин Василь Михайлович, про визнання недійсним договору дарування частки квартири, витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування запису про право власності,

ВСТАНОВИВ:

13 червня 2019 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла зазначена позовна заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та 14 червня 2019 року передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвалою судді від 19 червня 2019 року у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.

Одночасно із позовною заявою позивач подала до суду і заяву про забезпечення позову, у якій просила суд вжити заходів шляхом накладення арешту на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Заява обґрунтовується тим, що згідно з договором дарування 18 лютого 2003 року ОСОБА_4 подарував ОСОБА_3 належну йому 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 . З цього договору вбачається, що ОСОБА_4 набув право власності на 1/3 частину цієї квартири на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Белугіною В. Л. від 21 січня 2003 року за реєстром № 76. Позивач зазначає, що не підписувала договір дарування належної їй частини квартири, тобто підпис на договорі, а можливо і сам договір підроблено. Позивачу громадянин ОСОБА_4 невідомий, вона з ним не знайома та ніколи не бачила.

Заявник зазначає, що предметом позову є право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: 1/3 частину квартири, яке було отримане незаконним шляхом, забезпечення позову шляхом накладення арешту є необхідним та співрозмірним заходом, що спрямований на гарантування виконання судового рішення в майбутньому та унеможливлення учасників процесу відчужити та/або знищити майно, відчужувати майно під час розгляду справи для навмисного ускладнення та затягування судового розгляду.

Згідно з приписами частини другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, відповідно до роз`яснень у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача. Саме по собі накладення арешту на об`єкт нерухомого майна без наміру власника його відчужити та заборона їх відчуження жодним чином не впливає на правовий статус цих прав і на права і законні його інтереси.

Предметом позову є визнання права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: 1/3 частину квартири, яке було отримане незаконним шляхом.

Судом враховано, що заходи забезпечення позову, які заявник просить вжити, є співмірними із заявленими позовними вимогами, а їх невжиття у вигляді арешту спірного майна може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист і поновлення порушених прав і інтересів позивача, оскільки подальше відчуження такого майна призведе до того, що гіпотетичне рішення суду про задоволення вимог позову про визнання недійсним договору дарування частки квартири, витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування запису про право власності не створить для сторони позивача реальних наслідків у формі поновлення майнових прав.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із позовними вимогами, суд приходить до висновку про задоволення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157, 261 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Белугіна Венера Леонідівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Глушко Ліана Володимирівна, державний реєстратор Філії комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» Петришин Василь Михайлович, про визнання недійсним договору дарування частки квартири, витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування запису про право власності - задовольнити.

Накласти арешт на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

У разі подання апеляційної скарги на ухвали суду щодо забезпечення позову до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються копії матеріалів, необхідних для розгляду скарги, їх подання не перешкоджає продовженню розгляду справи цим судом.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Суддя С. В. Вовк