Справа № 140/3088/18
Провадження № 2/140/169/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.06.2019 року м. Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Науменка С.М., при секретарі Затишняк А.О., учасників справи: представника позивача адвоката Кіцули В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Немирові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Гриненківської сільської ради Немирівського району про визнання права на земельну частку (пай) ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом про визнання права на земельну частку (пай), мотивуючи тим, що він ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1. В даному населеному пункті прожив все своє життя і проживає зараз.

Відповідно до протоколу № 1 від 06 лютого 1989 року він ОСОБА_1 був прийнятий у члени колгоспу «Шлях Ілліча» смт. Брацлав Немирівського району Вінницької області.

Доказом його членства в даному підприємстві є архівна довідка із Архівного відділу Немирівської РДА від 28 вересня 2018 року.

Крім того, в нього є в наявності трудова книжка, де зазначено, що він дійсно був прийнятий у члени даного колгоспу в 1989 році.

Засіданнями правління колгоспу «Шлях Ілліча» смт. Брацлав Немирівського району за 1990-1999 роки не приймалось рішень про виключення з членів даного колгоспу його ОСОБА_1 .

Зборами уповноважених членів колгоспу «Шлях Ілліча» смт. Брацлав (протокол від 10 червня 1992 року № 2) колгосп «Шлях Ілліча» смт. Брацлав реорганізовано в колективне сільськогосподарське підприємство (КСП) «Колос» смт. Брацлав Немирівського району.

Зборами уповноважених членів КСП «Колос» смт. Брацлав (протокол від 27 жовтня 1999 року за № 1) було від`єднало від колективного сільськогосподарського підприємства «Колос» смт. Брацлав бригаду № 2 с. Гриненки з утворенням окремого господарства колективного сільськогосподарського підприємства ім. Данила Нечая с. Гриненки Немирівського району.

Відповідно до ст. 22 Земельного кодексу України в редакції від 13 березня 1992 року, який діяв на час розпаювання земель колективної власності, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникало після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі на місцевості і одержання документа, що посвідчує це право.

Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року визначено коло осіб, які мають право на земельний пай, а саме «право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю».

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.

Згідно роз`яснень викладених в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», члени колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При неможливості надати такій особі земельну ділянку частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Оскільки ОСОБА_1 на час одержання колективним сільськогосподарським підприємством ім. Данила Нечая державного акта на право колективної власності на землю станом залишався членом даного КСП, то має право на земельний пай, тобто на його ім`я помилково не видали Сертифікат на право на земельну частку (пай) при розпаюванні землі.

Крім цього ОСОБА_1 заяви про вихід з членів КСП не писав, рішення про його виключення з членів також не приймалося.

Загальновідомим є факт, що колишні члени КСП ім. Данила Нечая с. Гриненки вже отримали Сертифікати на право на земельну частку (пай) та в послідуючому державні акти на земельну частку (пай).

В зв`язку з цим позивач ОСОБА_1 , просить суд визнати за ним право на земельну частку (пай).

В судовому засіданні представник позивача адвокат Кіцула В.І., позовні вимоги підтримує просить їх задовольнити.

Представник відповідача Гриненківської сільської ради в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі позов визнає повністю, не заперечує щоб за ОСОБА_1 визнати право на земельну частку (пай).

Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши в судовому засіданні письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 1989 року працював в колгоспі «Шлях Ілліча» смт. Брацлав Немирівського району та був членом цього підприємства, що підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_1 .

Відповідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно до ст. 3 ЦК України, із змісту якої випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, враховуючи, що позивач не може реалізувати своє право на вищевказану земельну ділянку, тому у відповідності до ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право позивача шляхом винесення рішення про визнання за позивачем права на земельну частку (пай).

Тому, за викладених обставин позовні вимоги про визнання права на земельну частку (пай) є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись п.п. 1,2,7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 р. 720/95, ст.ст.258,259,263-265,268,354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Гриненківської сільської ради Немирівського району про визнання права на земельну частку (пай) - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_3 виданий 05.03.1999 р. Немирівським РВ УМВС у Вінницькій області, право на земельну частку (пай) в землях колективної власності колишнього КСП ім. Данила Нечая АДРЕСА_1 в умовних кадастрових гектарах розміром 2.64 га за рахунок вільних земель запасу на території Гриненківської сільської ради Немирівського району Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Суддя Немирівського

районного суду: С.М.Науменко