АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/866/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 301030000 Прилуцький В.О. Доповідач в апеляційній інстанції Храпко В.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів :

Храпка В.Д.,

Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 листопада 2018 року, ухваленого під головуванням судді Прилуцького В.О., у справі за позовом ОСОБА_2 до Плескачівської сільської ради Смілянського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

В жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позов до Плескачівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування своїх вимог вказувала на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 . Після смерті якого відкрилось право на спадкове майно, а саме: на земельну частку (пай) розміром 2.35 в умовних кадастрових гектарах в КСП «Червоний Жовтень» с. Плескачівка, Смілянського району Черкаської області. На момент смерті ОСОБА_3 проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним проживала та була зареєстрована позивач, яка прийняла спадщину після батька шляхом фактичного вступу та управління та володіння спадковим майном померлого.

При зверненні до нотаріальної контори про отримання свідоцтва про право на спадщину отримала постанову про нотаріальну відмову в зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на земельну частку (пай).

Позивач зазначає, оскільки не може оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку за відсутності правовстановлюючого документа на земельну часту (пай) змушена звернутися до суду із зазначеним позовом.

З таких підстав ОСОБА_2 просила суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельну частку (пай) розміром 2.35 в умовних кадастрових гектарах в КСП «Червоний Жовтень» с. Плескачівка, Смілянського району Черкаської області.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 листопада 2018 року позов задоволено повністю.

Визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом на земельну частку(пай) площею 2,35 га, яка перебуває у колективній власності КСП «Червоний Жовтень» села Плескачівка Смілянського району Черкаської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 14 квітня 1997 року, належне ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, як незаконне та постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, а по справі ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує на те, що судом першої інстанції не в повному об`ємі дослідив обставини справи, не встановив коло спадкоємців першої черги та задовольнив вимоги позивача всупереч приписам ст. 535 ЦК України 1963 року.

Також судом передчасно взято до уваги довідку виконкому Плескачівської сільської ради від 23 квітня 2018 року як належний доказ, проте не взяв до уваги, що підписана довідка не уповноваженою на те особою, як і подана позовна заява не уповноваженою особою, а саме представником по довіреності, який не мав процесуальної дієздатності для участі у справі.

Крім того позовна заява не відповідає вимогам ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги по наступних підставах.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і дотримання норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Проте таким вимогам закону рішення суду не відповідає.

Постановляючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачка, яка є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 , надала належні та допустимі докази, що фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

Але такі висновки суду не відповідають нормам матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 05 грудня 2017 року НОМЕР_2 .

Після його смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай) розміром 2.35 в умовних кадастрових гектарах в КСП «Червоний Жовтень» с. Плескачівка Смілянського району Черкаської області .

Позивач являється донькою померлого ОСОБА_3 та спадкоємцем першої черги.

ОСОБА_1 також являється донькою померлого ОСОБА_3 та спадкоємцем першої черги. На час відкриття спадщини була неповнолітньою.

14 квітня 1997 року ОСОБА_3 було видано Сертифікат на земельну частку (пай) в КСП «Червоний Жовтень» с. Плескачівка Смілянського району Черкаської області. До позовної заяви додана копія вказаного документа.

23 квітня 2018 року виконавчим комітетом Плескачівської сільської ради видана довідка, відповідно до якої ОСОБА_3 до дня смерті постійно проживав і був зареєстрований в с. Плескачівка Смілянського району. Разом з ним проживала і була зареєстрована його дочка ОСОБА_2 , яка фактично вступила в управління і володіння майном померлого, користувалася земельною ділянкою, належною йому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай). Довідка підписана секретарем сільської ради.

18 листопада 2016 року ОСОБА_2 в нотаріальному порядку посвідчила заяву, відповідно до якої вказала, що вона спадщину не прийняла і в суд за продовженням строку для прийняття спадщини звертатися не буде. Заява адресована компетентним органам нотаріату.

19 липня 2018 року представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 звернувся до Смілянської державної нотаріальної контори із заявою про видачу ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину, а саме на земельну частку (пай) розміром 2,35 га в умовних кадастрових гектарах в КСП «Червоний Жовтень».

Постановою нотаріуса Другої Черкаської державної нотаріальної контори від 19 липня 2018 року відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину в зв`язку із відсутністю у ОСОБА_2 правовстановлюючого документа на спадкове майно.

Постанова нотаріуса в судовому порядку не оскаржувалась.

17 жовтня 2018 року ОСОБА_2 , в особі представника за довіреністю ОСОБА_6, звернулася до суду із позовом до Плескачівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно.

Згідно з пунктами 4, 5, 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у редакції від 16 січня 2003 року, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред`явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Правовідносини, що є предметом розгляду у цій справі, виникли до набрання чинності ЦК України, отже для вирішення даної справи підлягають застосуванню норми ЦК Української РСР.

Відповідно до положень статті 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

У статті 527 ЦК Української РСР зазначено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Згідно статті 529 ЦК Української РСР діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого при спадкоємстві за законом є спадкоємцями першої черги є в рівних частках.

Стаття 548 ЦК Української РСР визначає для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до положень статті 549 ЦК Української РСР спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 555 ЦК Української РСР спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщину.

До липня 2018 року ніхто із спадкоємців не зверталися із заявами про видачу свідоцтва про спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1277 ЦК України, в редакції від 16 січня 2003 року, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Вказана норма права набрала чинності з 1 січня 2004 року (п.1 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції від 16 січня 2003 року).

З вказаної норми права випливає, що Плескачівська сільська рада не може бути належним відповідачем по даній справі.

Орган, який представляє інтереси держави в судових органах є орган державної фіскальної служби відповідно до Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою КМ України від 21 травня 2014 року №236.

Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Згідно ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідач по справі має процесуальні права передбачені ст.ст. 43, 49 ЦПК України.

Належними відповідачами по даній справі можуть бути органи державної фіскальної служби, а також інші спадкоємці по справі.

Органи місцевого самоврядування не можуть бути належними відповідачами по даній справі.

Проте, суд першої інстанції, в порушення вимог процесуального законодавства не звернув увагу на вказані норми права.

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема, права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункт 41, 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеціанською комісією на 86-му пленарному засіданні, місто Венеція, 25-26 березня 2011 року).

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів» (Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява №14448/88 §33).

З огляду на положення пункту першого статті 6 Європейської Конвенції з прав людини, частини першої, п`ятої статті 263 ЦПК України відсутність належного відповідача по справі принципово позбавляє суд змоги ухвалити обґрунтоване судове рішення, що не відповідає завданню судочинства в аспекті справедливого розгляду і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, а також суперечить одній з основних засад цивільного судочинства - принципу змагальності сторін.

Тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги складалися із судового збору в розмірі 1 057 грн. і витрат за надання правничої допомоги - 10 000 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що адвокат Бовшик М.Ю. надавав правничу допомогу на складання апеляційної скарги, а не на підготовку позовної заяви. Тому посилання в документах на підготовки первинної позовної заяви є опискою в документах.

Суду надано договір про надання правничої допомоги, детальний опис робіт виконаних адвокатом, документи про сплату коштів, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 137 ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу відсутнє.

З урахуванням, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення і з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судові витрати в половинному розмірі, що складає 5 528 грн. 50 коп. (1057 грн. + 10 000 грн.) : 2).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 листопада 2018 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Плескачівської сільської ради Смілянського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 5 528 грн. 50 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до суду касаційної інстанції.

Судді: