Постанова

Іменем України

12 червня 2019 року

м. Київ

справа № 344/3627/16-ц

провадження № 61-21032св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя - доповідач), Коротуна В. М., Краснощокова Є. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2016 року у складі судді Польської М. В. та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Горейко М. Д., Проскурніцького П. І., Ясеновенко Л. В.,

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2016 року публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк»; банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Банк обґрунтовував вимоги тим, що 28 березня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний» (далі - ВАТ «Банк Універсальний»), правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 02/473-к, відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти на споживчі потреби в розмірі 36 900 доларів США зі строком повернення до 27 березня 2027 року та сплатою 12,5% річних за користування кредитом.

Повернення кредиту забезпечене договором поруки від 28 березня 2007 року, укладеним між ВАТ «Банк Універсальний» і ОСОБА_2

27 жовтня 2015 року банк направив на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вимоги про сплату заборгованості за кредитним договором, які залишилися невиконаними.

У зв`язку з наведеним ПАТ «Універсал Банк» просило стягнути солідарно з відповідачів 18 232,16 доларів США заборгованості за кредитним договором.

Короткий зміст рішення та ухвали судів першої та апеляційної інстанції

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2016 року, позов ПАТ «Універсал Банк» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість (прострочену за тілом кредиту) за кредитним договором від 28 березня 2007 року № 02/473-к станом на 25 січня 2016 року в сумі 1 102, 01 доларів США.

У задоволенні позову в іншій частині ПАТ «Універсал Банк» відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, задовольняючи позов про стягнення 1 102,01 доларів США простроченої заборгованості за кредитом, виходив із того, що вказаний розмір заборгованості позичальника перед банком підтверджений належними доказами.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині дострокового стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 17 130,15 доларів США, суди попередніх інстанцій зробили висновки, що у зв`язку з мобілізацією відповідача в лютому 2015 року до Збройних сил України та його перебуванням у зоні АТО у нього виникли обставини непереборної сили, які унеможливили щомісячне внесення платежів відповідно до графіку.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У січні 2017 року до суду касаційної інстанції від ПАТ «Універсал Банк» надійшла касаційна скарга, в якій його представник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог про дострокове стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 17 130,15 доларів США, скасувати ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 січня 2017 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Справу № 344/3627/16-ц передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Представник банку зазначає, що мобілізація ОСОБА_1 до Збройних сил України та його перебування в зоні проведення АТО не є обставиною непереборної сили та не звільняє його від обов`язку дострокової сплати кредиту відповідно до пунктів 10.3, 10.4 кредитного договору.

Судові рішення в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» простроченої заборгованості за кредитним договором в сумі 1 102,01 доларів США в касаційному порядку не оскаржуються та не переглядаються.

Короткий зміст заперечення

ОСОБА_1 направив заперечення на касаційну скаргу, у яких просив залишити її без задоволення, а оскаржені судові рішення без змін.

Обставини справи

Суди встановили, що 28 березня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 02/473-к, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 36 900 доларів США на споживчі потреби зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитом і кінцевим строком повернення до 27 березня 2027 року.

Для забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором 28 березня 2007 року ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», і ОСОБА_2 уклали договір поруки, згідно з умовами якого поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору.

У період із 15 лютого 2015 року до 18 квітня 2016 року ОСОБА_2 був мобілізований у Збройні Сили України та безпосередньо брав участь в антитерористичній операції.

Звертаючись до суду з позовом, банк зазначав, що заборгованість відповідачів за кредитним договором складає 18 232,16 доларів США, в тому числі 1 102,01 доларів США простроченої заборгованості за тілом кредиту, та 17 130,15 доларів США - заборгованість за кредитним договором, що стягується достроково.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів частково приймає аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 213 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення судів попередніх інстанцій в оскарженій частині відповідають не в повній мірі.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норми права

Відмовляючи у задоволенні позову в частині вимоги про дострокове стягнення кредиту, суди зробили висновки про те, що невиконання умов кредитного договору було зумовлене існуванням обставин непереборної сили.

Суд касаційної інстанції вважає обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні вказаних вимог. Проте не погоджується з мотивами такої відмови, викладеними судами в оскаржених судових рішеннях.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).

Згідно з підпунктом 3 пункту 4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Суди встановили, що з 15 лютого 2015 року до 18 квітня 2016 рік ОСОБА_1 був мобілізований до складу Збройних сил України та перебував у зоні АТО.

23 лютого 2015 року ОСОБА_2 подала до банку заяву, у якій просила не нараховувати відсотки за користування кредитом, оскільки ОСОБА_1 перебуває у зоні АТО.

23 жовтня 2015 року банк надіслав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вимоги про дострокове повернення кредиту.

ОСОБА_2 вимогу не отримала, про що свідчить зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (30 жовтня 2015 року) на ім`я ОСОБА_1 містить підпис без зазначення, ким саме отримане це повідомлення.

У пункті 10 кредитного договору від 28 березня 2007 року № 02/473-ксторони дійшли згоди про те, що у разі виникнення у позичальника простроченої заборгованості за кредитом та/або відсотками більше 10 календарних днів банк надсилає позичальнику повідомлення, в якому зазначається сума прострочки та термін сплати. У випадку невиконання позичальником вимоги банку в термін, встановлений у повідомленні, дата погашення кредитну, вказана в пункту 1.1 договору, вважається такою, що настала на наступний день після дати, зазначеної в повідомленні. Банк має право вимагати дострокового погашення заборгованості по кредиту, сплати процентів, що передбачені даним договором у разі прострочення чергових щомісячних платежів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Загальноприйнятим у світовій практиці є застосування щодо юридично-значимих повідомлень принципу «доставки (одержання)» повідомлень, якщо сторони прямо не передбачили застосування принципу «відправлення». Зокрема:

(а) у підпункті 3 пункту I.-1:109 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказано, що повідомлення вступає в силу у момент досягнення адресата, якщо з нього не слідує більш пізній момент вступу у силу;

(б) згідно пунктів 2, 3 Принципів європейського контрактного права з урахуванням положень пунктів (4) та (5), будь-які повідомлення набирають чинності з моменту, коли вони отримані адресатом. Повідомлення вважається одержаним адресатом, коли його вручено їй за місцем його діяльності або за поштовою адресою, або, якщо він не має місця діяльності або поштової адреси, - за місцем його постійного проживання;

(в) відповідно до пункту 4 статті 1 Конвенції УНІДРУА про міжнародний факторинг від 28 травня 1988 року письмове повідомлення може бути не підписане, але в ньому обов`язково повинна зазначатись особа, яка його зробила або від імені якої воно зроблене. «Письмове повідомлення» включає телеграми, телекси і будь-які інші види телекомунікаційних повідомлень, які можна відтворити у формі документа, але не обмежується ними. Письмове повідомлення вважається наданим, коли воно отримане адресатом.

Підхід стосовно застосування принципу «доставки (одержання)» юридично-значимих повідомлень висловлений і в українській судовій практиці.

У постанові Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі 6-2988цс15 вказано, що: «[…] розглядаючи питання про дотримання під час проведення торгів положень пункту 3.11 Тимчасового положення, суди мають установити, чи було письмово повідомлено, зокрема, боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів та про стартову ціну, за якою майно пропонується до продажу. При цьому під письмовим повідомленням слід розуміти не тільки направлення відповідних відомостей зазначеним особам у письмовому вигляді, а й отримання цими особами необхідних відомостей. Отже, загальний зміст поняття «повідомлення» передбачає не тільки направлення відомостей, з якими особу слід ознайомити, а й отримання цією особою зазначених відомостей».

Оскільки сторони в пункті 10 кредитного договору від 28 березня 2007 року № 02/473-кне обумовили момент, із якого виникають правові наслідки юридично-значимого повідомлення, то в цьому випадку має застосуватися принцип «доставки (одержання)» повідомлення.

Тобто, на момент відправлення повідомлення на домашню адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про дострокове погашення кредиту останній перебував у зоні АТО, він його не отримував і не міг отримати. Поручитель так само не одержувала цього повідомлення.

У зв`язку з цим відсутні підстави для дострокового стягнення з відповідачів заборгованості за тілом кредиту в розмірі 17 130,15 доларів США.

За таких обставин доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржені рішення постановлено без додержанням норм матеріального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржені рішення змінити, виклавши їх мотивувальні частини у редакції цієї постанови, а в іншій частині залишити без змін. Оскільки Верховний Суд змінює оскаржені рішення, але виключно у частині мотивів їх прийняття, то новий розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 412, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2016 року в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про дострокове стягнення кредиту в розмірі 17 130,15 доларів США змінити у мотивувальній частині, виклавши їх у редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2016 року в оскарженій частині залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

СуддіН. О. Антоненко В. І. Журавель

В. М. Коротун

Є. В. Краснощоков