Номер провадження: 22-ц/813/57/19
Номер справи місцевого суду: 521/498/18
Головуючий у першій інстанції Поліщук І.О.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

за участю:

секретаря Ющак А.Ю.,

представника ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» - Баглая Д.Г.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24 липня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «САВ-ДІСТРИБЬЮШН», магазин Фокстрот про стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за затримку остаточного розрахунку при звільненні,

встановив:

11 січня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН», магазин Фокстрот, уточнивши який, просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі за липень 2017 року у розмірі - 4000 грн., компенсацію за затримку остаточного розрахунку при звільненні в розмірі 56 400 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що з 17.04.2017 року по 22.07.2017 року працював в магазині відповідача охоронником. Позивач вказав, що про прийняття на роботу та про звільнення він писав відповідні заяви. Робота мала змінний характер, оплата за одну зміну складала - 240 грн., у середньому його заробіток складав 6000 грн. на місяць, оплата праці відбувалася через банківську картку ПАО «Альфа-банк», яку було відкрито на його ім`я після влаштування на роботу. Оскільки позивача не влаштовували затримки з оплати праці, 08.07.2017 року він написав заяву про звільнення за власним бажанням з 24.07.2017 року. Остання робоча зміна відпрацьована 22.07.2017 року.

Позивач також вказав, що 24.07.2017 року не зміг отримати остаточний розрахунок при звільненні, хоча відповідач залишився йому винним - 4000 грн., окрім цього, не повернув і трудову книжку. Станом на день звільнення заборгованість відповідача перед ним складала - 4000 грн. При звільненні розрахунку проведено не було, що стало приводом для звернення до суду з позовом, тому позивач просив суд стягнути з відповідача невиплачену частину заробітної плати за липень 2017 року у розмірі - 4000 грн., грошову компенсацію за затримку розрахунку при звільненні у сумі 56 400 грн., розраховану станом на 21 травня 2017 року, тобто за дев`ять місяців (9 місяців х 6000) + (12 днів х 200 грн.).

Позивач підтвердив, що в процесі розгляду справи представником відповідача йому повернуто трудову книжку, а тому вимоги про зобов`язання повернути трудову книжку, в уточненому позові не заявляються, оскільки розгляд цих вимог є недоцільним.

Представник відповідача позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав та показав суду, що ОСОБА_1 не має законних підстав для стягнення з підприємства компенсації за затримку остаточного розрахунку при звільненні та будь-якої іншої компенсації, тому що підприємство в повному обсязі розрахувалося з ним, про що свідчить інформація бухгалтерії.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 24 липня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за затримку остаточного розрахунку при звільненні - задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» на користь позивача - 4399,62 грн. - заборгованості по заробітній платі за липень 2017 року; 15000 грн. - відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В апеляційній скарзі ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» ставить питання про скасування рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24 липня 2018 року, та постановлення нового, про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що при звільненні ОСОБА_1 24.07.2017 року, підприємством не виплачена належна йому заробітна плата, включаючи оплату праці за останній день роботи.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів погоджується лише частково, з огляду на наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач був прийнятий на роботу наказом №77-к/1 ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» від 24.04.2017 року, на посаду охоронника з 25.04.2017 року з окладом в розмірі 3200 грн., згідно штатного розкладу (а.с. 17).

Власноручний підпис позивача свідчить, що з наказом він був ознайомлений, з правилами внутрішнього трудового розпорядку і умовами праці був згоден.

Згідно підпису у відомостях на виплату грошей №В3П92349 від 04.05.2017 року та №ВЗП 93393 від 18.05.2017 року позивачем була отримана заробітна плата за квітень та першу половину травня 2017 року. Наступні виплати заробітної плати перераховувалися на картковий рахунок позивача, відкритий в «Альфа Банк» (а.с. 23-24, 25-26, 27-28).

17.07.2017 року позивач написав заяву про звільнення з 24.09.2017 року за власним бажанням (а.с. 19).

24.07.2017 року наказом №137-кз/11 ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» позивач був звільнений за власним бажанням, згідно ст. 38 Кодексу законів про працю України (а.с. 18, 20).

Як зазначив представник відповідача, остаточний розрахунок при звільненні позивача здійснювався по відомості на виплату грошей №ВЗП97055 від 03.08.2017 року (а.с. 27, 28, 30).

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що для розрахунку заборгованості заробітної плати позивачу, взяті дані з листа Державної податкової інспекції у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві. Згідно цього листа позивачу у другому кварталі 2017 року нарахована заробітна плата у розмірі - 8403,91 грн. та у розмірі - 1512,70 грн. У третьому кварталі 2017 року нарахована заробітна плата урозмірі - 3328,65 грн. та 599,16 грн.

З цих підстав судом зроблено висновок, що за весь період роботи позивачу мали б виплатити заробітну плату, разом з розрахунком при звільненні, у загальному розмірі - 13844, 42 грн. (8403,91+1512,70+3328,65+599,16).

Однак, судом не було враховано, що згідно вищезазначеного листа, і податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку: форма 1ДФ, затвердженого Наказом Міністерством Фінансів України від 13.01.2015р. №4, позивачеві ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН»:

- у другому кварталі 2017 року нарахована заробітна плата у розмірі - 8403,91 грн. Сума у розмірі - 1512,70 грн. це не заробітна плата, а нарахований та перерахований до державного бюджету податок на прибуток за другий квартал 2017 року;

- у третьому кварталі 2017 року нарахована заробітна плата у розмірі - 3328,65 грн. Сума у розмірі 599,16 грн. це не заробітна плата, а нарахований та перерахований до державного бюджету податок на прибуток за третій квартал 2017 року.

Тобто, судом першої інстанції не прийнято до уваги, що згідно з Податковим кодексом України, ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» є податковим агентом, і саме на нього покладено обов`язок утримувати та перераховувати податки з сум доходів, отриманих позивачем.

Згідно розрахункових листків, ОСОБА_1 :

за квітень 2017 року було нараховано 673,68грн.

Утримано:

Податок на прибуток 121,26грн.

Воєнний податок 10,11грн.

До сплати 542,31грн.

Згідно підпису у відомості на виплату грошей №ВЗП92349 від 04.05.2017р. позивачем була отримана заробітна плата за квітень 2017року в розмірі 542,31грн. (а.с.24).

за травень 2017р. було нараховано 3381,16грн.

Утримано:

Податок на прибуток осіб 608,60грн.

Воєнний податок 50,72грн.

До сплати 2721,81грн.

Згідно підпису у відомості на виплату грошей №ВЗП 93393 від 18.05.2017р. позивачем була отримана заробітна плата 1166,74грн. за половину травня 2017р. (а.с.26), друга частина в розмірі 1555,07грн. була перерахована 02.06.2018р. на картковий рахунок позивача в «Альфа банк» (а.с.6, 29).

за червень 2017 року було нараховано 4349,10грн.

Утримано:

Податок на прибуток: 782,84грн.

Воєнний податок: 65,24грн.

До сплати: 3501,02грн.

Гроші перераховані на картковий рахунок ОСОБА_1 в «Альфа банк»: 19.06.2018року - в розмірі: 1361,19грн., 05.07.2018р. - в розмірі: 2139,83грн. (а.с.6, 29).

Отримано 3501,02грн.

за липень 2017 року було нараховано 3328,65грн.

Утримано:

Податок на прибуток: 599,16грн.

Воєнний податок: 49,93грн.

До сплати 2679,56 грн.

Гроші в розмірі: 1288,16грн. перераховані на картковий рахунок позивача в «Альфа банк» 18.07.2017року (а.с.6).

Виплати, що належать позивачу від підприємства (виплата заробітної плати, виплата суми компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, так як позивач був звільнений з 24.07.2017року за власним бажанням ) в розмірі 1391,40грн., були нараховані позивачу згідно відомості на виплату грошей №ВЗП97055 від 03.08.2017р. (а.с.30).

При цьому, представник відповідача зазначив, що вказані грошові кошти в розмірі 1391,40 грн. були отримані ОСОБА_1 згідно його підпису у відомості на виплату грошей №ВЗП97055 від 03.08.2017р.

Однак, за такими доводами представника відповідача і апелянта погодитись не можна, з огляду на наступні обставини.

Так, оскільки позивач ОСОБА_1 заперечував отримання цих коштів, з посиланням на те, що ще в липні 2017 року він виїхав із території України в РФ, де перебував до вересня 2017 року, ухвалою колегії суддів від 18.04.2019 року був даний запит до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України щодо витребування інформації про перетинання кордону України громадянином України ОСОБА_1 (а.с.140-141)

Згідно відповіді вбачається, що ОСОБА_1 дійсно 28 липня 2017 року виїхав з території України до Російської Федерації, де перебував до 26 вересня 2017 року (а.с.147).

Таким чином, вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 не отримував і не міг отримати грошові кошти в розмірі 1391,40грн., які були нараховані позивачу згідно відомості на виплату грошей №ВЗП97055 від 03.08.2017р. (а.с.27-28).

При цьому колегія суддів враховує, що грошові кошти за вказаною відомістю отримувались саме 03.08.2017 року, в той час, як позивач ОСОБА_1 вже перебував за межами України.

З цих підстав, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказану грошову суму, яка є остаточним розрахунком відповідача з позивачем при звільненні.

Крім того, враховуючи, що заробітна плата у сумі 1391,40 грн. позивачу так і не була виплачена до теперішнього часу, колегія суддів дійшла висновку про необхідність стягнення з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, як то перебачено ст. 117 КЗпП України.

Разом з тим, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні позивача, обмеживши дану суму 15 000 грн. і вказане судове рішення позивачем у справі ОСОБА_1 не оскаржується.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду в цій частині залишити без змін, оскільки повний розрахунок ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» з позивачем ОСОБА_1 не здійснений до теперішнього часу.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, оскільки рішення ухвалено не у повній відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

У зв`язку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду змінити в частині стягнення заробітної плати, і прийняти в цій частині постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» про стягнення заборгованості по заробітній платі задовольнити частково.

Колегія судів вважає за необхідне стягнути з ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за липень 2017 року у сумі 1391,40 грн.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24 липня 2018 року, в частині стягнення з ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за затримку остаточного розрахунку при звільненні в сумі 15000 грн., залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» задовольнити частково.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 24 липня 2018 року змінити, в частині стягнення заробітної плати, і прийняти в цій частині постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» про стягнення заборгованості по заробітній платі задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» (, р/р НОМЕР_1 в АТ «Райффайзен Банк Аваль» в м. Києві, МФО 380805), на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за липень 2017 року у сумі 1391,40 грн.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24 липня 2018 року, в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за затримку остаточного розрахунку при звільненні в сумі 15000 грн., залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19.06.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра