ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2749/19 Справа № 201/5474/18 Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С.С. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Лященко С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради про визнання повідомлення недостовірним, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

22 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КП "Жилсервіс-2" про визнання повідомлення недостовірним, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди. Просив повідомлення про відсутність звернення мешканців з приводу переміряння розміру прибирання прибудинкової території (вих. № 83 від 14.03.2018р.) визнати недостовірним та таким, що порушує право позивача на достовірну інформацію про послуги, передбачене ст. 700 ЦК України та ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів»; визнати відсутність відповіді на скаргу порушенням права позивача на отримання письмової відповіді про результати розгляду його скарги щодо надання неякісних послуг, передбачене ст. 19, 20 Закону України «Про звернення громадян»; зобов`язати відповідача розглянути скаргу (вх. № 83 від 12.03.2018р.) щодо надання неякісних послуг та надати на неї відповідь у відповідності до вимог ст. 19 Закону України «Про звернення громадян»; відмову відповідача щодо зниження вартості послуг на прибирання прибудинкової території визнати порушенням права позивача на зменшення розміру оплати визнати порушенням права позивача на зменшення розміру оплати за ненадання послуг, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Типовим договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджених постановою КМУ № 529 від 20.05.2009р.; зобов`язати відповідача встановити вартість прибирання прибудинкової території у розмірі 1,66 грн. з 01.01.2018р. та здійснити відповідний перерахунок вартості послуги з управління багатоповерховим будинком; стягнути з відповідача моральну шкоду, спричинену позивачу протиправними діями відповідача при розгляді скарги на неякісні послуги та надання недостовірної інформації в розмірі 10000 грн.(а.с.2-3).

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2018 року позов ОСОБА_1 до КП «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради про визнання повідомлення недостовірним, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди - задоволено частково. Повідомлення про відсутність звернення мешканців будинку АДРЕСА_1 з приводу переміряння розміру прибирання прибудинкової території (вих. № 83 від 14.03.2018р.) визнано недостовірним та таким, що порушує право позивача на достовірну інформацію. Відповідь на скаргу (вх. № 83 від 12.03.2018р.) визнано неповною та такою, що порушує право позивача на отримання належної відповіді згідно ст.ст. 19, 20 Закону України «Про звернення громадян». Зобов`язано КП «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради

розглянути скаргу (вх. № 83 від 12.03.2018р.) щодо надання неякісних послуг та надати на неї відповідь у відповідності до вимог ст. 19 Закону України «Про звернення громадян». Стягнуто з КП «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, спричинену позивачу протиправними діями відповідача при розгляді скарги на неякісні послуги та надання недостовірної інформації в розмірі 1000 грн. В задоволенні решти вимог, - відмовлено. Вирішено питання судових витрат (а.с. 27-36).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 , звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги (а.с.40).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 12.03.2018 р. позивач та ОСОБА_2 звернулись зі скаргою до відповідача (вх. 83 від 12.03.2018р.), в якій зазначили, що згідно вих. № 1113 від 14.11.2017р. встановлено, що площа, яка вбирається за адресою: АДРЕСА_1 складає 1816,2 м2. Згідно вих. № 26 від 22.10.2018р. та вих. № 30 від 22.02.2018р. встановлено, що перемірена площа, яка вбирається за адресою: АДРЕСА_1 складає в дійсності 1250,36 м2, що на 31% нижче, ніж раніше встановленого. Таким чином, до 22.01.2018р. оплата за прибирання прибудинкової території стягувалась в розмірі, який перевищував 31%. На підставі викладеного, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 20 та п. 6 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», заявники просили відповідача здійснити перерахунок вартості послуг по утримання будинку та прибудинкової території в період з 22.01.2015р. по 22.01.2018р. шляхом зменшення оплати за прибирання прибудинкової території на 31%. Скаргу просили розглянути відповідно до вимог та у строки, передбачені ст. 16, 18, 19, 30 Закону України «Про звернення громадян» (а.с. 4).

Листом відповідача (вих. № 83 від 14.03.2018р.) було повідомлено, що з 01.01.2018 р., згідно з рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 28.12.2017р. № 1069 «Про призначення управителів багатоквартирних будинків», на підставі проведеного конкурсу призначено управителем багатоквартирних будинків. У Соборному районі м. Дніпро управителем визначено підприємство - Комунальне підприємство «Жилсервіс - 2» Дніпровської міської ради. Тому вимоги до КП «Жилсервіс - 2» ДМР щодо перерахунку за період з 22.01.2015р. по 01.01.2018р. за будь-які послуги не підлягають задоволенню. Щодо вимоги про зменшення вартості за послуги «Прибирання прибудинкової території», то відповідач зазначив, що саме до КП «Жилсервіс-2» у січні 2018 року не надходило пропозицій з боку мешканців будинку по АДРЕСА_1 з приводу переміряння розміру прибудинкової території, а тільки чернетка, без підписів представника Управління та зафіксованої чіткої дати переміряння, що само по собі не є підставою для невідкладного перерахунку з боку Управителя. Отже, зменшення вартості за складовою послуг з «Прибирання прибудинкової території» потребує досконалого перегляду та перерахунку коефіцієнта навантаження двірника про що відповідач зобов`язався повідомити позивача додатково (а.с. 4 зворот).

Відповідно до ст.ст. 7, 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги. Оплата за ці послуги здійснюється у розмірі затвердженого тарифу.

Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 13.07.2011р. № 964, затверджені Порядок, періодичність та строки виконання робіт з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по кожному будинку окремо для житлово-експлуатаційних підприємств комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська, Перелік складових тарифу на послуги з будинків і споруд та прибудинкових територій для будинків, а також Типовий перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по кожному будинку окремо для житлово-експлуатаційних підприємств комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська.

Так, рішенням встановлено, що до 31.08.2017р. вартість послуги з утримання будинку АДРЕСА_1 , становила 1,95 грн. за 1 кв.м. загальної площі квартири (п. 46).

Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 29.08.2017р. № 602, з 01.09.2017р. до рішення № 694 внесені зміни. Вартість послуги з утримання будинку АДРЕСА_1 , стала складати 3,73 грн. за 1 кв.м. загальної плоті квартири (п. 305).

Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» № 869 від 01.06.2011р.

Згідно з п. 2 цього Порядку тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій - вартість надання таких послуг, розрахована на основі економічно обґрунтованих планованих (нормативних) витрат з урахуванням планового прибутку та податку на додану вартість.

Тариф на послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг згідно з додатком до цього Порядку.

З власниками (наймачами) квартир (житлових приміщень у гуртожитку) та власниками, орендарями нежитлових приміщень у житловому будинку (гуртожитку) укладається договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід`ємною частиною договору про надання послуг.

Інформація про перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, їх вартість, структуру тарифу, його зміну з обґрунтуванням її необхідності доводиться до відома споживачів у порядку, затвердженому Мінрегіоном.

Відповідно до п. 5 Порядку № 869 калькуляційною одиницею є 1 кв. метр загальної площі, що перебуває у власності або наймі фізичної чи юридичної особи.

При цьому, згідно з п. 7 Порядку № 869 витрати з прибирання прибудинкової території (ручним та механізованим способами) визначаються за формулою, яка передбачає складання витрат на прибирання ручним способом і витрат на прибирання механізованим способом. При цьому, площа прибудинкової території враховується лише тоді, коли вона прибирається механізованим способом.

Ці витрати розраховуються за формулою: Вр = Оз + Вф + Н + М + І, де Оз - заробітна плата; Вф - сума єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; Н - накладні витрати; М - матеріальні витрати; І - обов`язкові платежі до бюджету.

З формули видно, що при розрахунку вартості прибирання прибудинкової території ручним способом не використовується така величина як площа прибудинкової території і навіть немає значення - чи то вся площа, чи площа, яка прибирається.

Але у справі, що розглядається, спірним є питання про витрати на прибирання прибудинкової території лише ручним способом, оскільки з актів заміру видно, що у них відображена площа, яка прибирається двірником (асфальт, газони, кількість сміття). Ці акти складені майстром дільниці, підписані двірником.

При цьому, варто звернути увагу на те, що організація праці двірників полягає у прибиранні території лише вручну - мітлами, скребками і лопатами, що визначено у відповідному наказі Міністерства праці та соціальної політики України від 11.05.2004р. № 105, яким затверджені Міжгалузеві норми чисельності робітників, що обслуговують громадські будівлі (будівлі управлінь, конструкторські і проектні організації).

Отже, розмір площі, яка прибирається не впливає на вартість послуги з прибирання прибудинкової території. А тому, розбіжності у замірах цієї площі не тягнуть за собою зміну вартості послуги.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що доводи позивача про те, що вартість послуги з прибирання прибудинкової території не відповідає нормативно-правовим актам, є безпідставними.

При цьому, позивач не заперечує те, що отримував послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у повному обсязі, в тому числі їх складову - послугу з прибирання прибудинкової території.

Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004р. № 1875-IV виконавець/виробник зобов`язаний проводити перерахунок розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі перерви в їх наданні, ненаданні або наданні не в повному обсязі у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 21 цього Закону, виконавець зобов`язаний розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості;

Аналогічні правила містяться у Типовому договорі про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009р. № 529.

Так, відповідно до п. 2, 9, 13 Типового договору виконавець надає послуги відповідно до встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг, копія якого додається до цього договору. У разі ненадання послуг або надання їх не в повному обсязі, відхилення їх кількісних і якісних показників від нормативних виконавець проводить перерахунок розміру плати. Виконавець зобов`язаний проводити відповідний перерахунок розміру плати за послуги в разі їх ненадання, надання не в повному обсязі, зниження кількісних і якісних показників.

У пункті 5.2 рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 13.07.2011р. № 964 дозволено житлово-експлуатаційним підприємствам комунальної власності здійснювати перерахунки за ненадані послуги або надані в неповному обсязі.

З наведених нормативних актів слідує, що перерахунок розміру плати здійснюється лише за умови перерви в їх наданні, ненаданні або наданні не в повному обсязі.

Позивач у скарзі та у позовній заяві не вказував про перерву в наданні, ненаданні або наданні не в повному обсязі послуги з прибирання прибудинкової території як складової послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій.

Судом під час розгляду справи встановлено, що підстави, означені позивачем для перерахунку вартості послуг - як то зменшення площі на 31%, зменшення коефіцієнту зайнятості двірника, не можуть впливати на розмір плати за утримання прибудинкової територій.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог в частині зобов`язати відповідача встановити вартість прибирання прибудинкової території у розмірі 1,66 грн. з 01.01.2018р. та здійснити відповідний перерахунок вартості послуги з управління багатоповерховим будинком АДРЕСА_1 , суд виходив із їх безпідставності.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 до КП «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради про визнання повідомлення недостовірним, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції, керуючись вимогами ст. 31 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992р. № 2657-XII, ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011р. № 2939-VI , ст. 30 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 4 ч. 2 ст. 13 Закону (п. 2.10 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016р. № 10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації»), ст. 40 Конституції України, ст. 19, 20 Закону України «Про звернення громадян», ст. 23, 1167 ЦК України, п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", виходив із законності та обґрунтованість цих позовних вимог.

В частині задоволених позовних вимог, апеляційна скарга не містить жодних доводів, а тому апеляційним судом не переглядається.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 7, 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги. Оплата за ці послуги здійснюється у розмірі затвердженого тарифу.

Доводи апеляційної скарги про те, що вартість послуги з прибирання прибудинкової території не відповідає нормативно-правовим актам, колегією суддів не приймаються до уваги, як безпідставні.

Відповідно до ч.1 ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 13.07.2011 року № 964 (зі змінами) є чинним, а тому є обов`язковим для виконання.

При цьому, позивач не заперечував те, що отримував послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у повному обсязі, в тому числі їх складову - послугу з прибирання прибудинкової території.

Доводи апеляційної скарги, що підстави для перерахунку розміру плати за утримання будинку передбачені Законом України "Про житлово-комунальні послуги", колегією суддів не приймаються до уваги.

Відповідно до ч.4 ст. 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 року № 1875-IV виконавець/виробник зобов`язаний проводити перерахунок розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі перерви в їх наданні, ненаданні або наданні не в повному обсязі у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.6 ч.2 ст. 21 цього Закону, виконавець зобов`язаний розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості.

Аналогічні правила містяться у Типовому договорі про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року № 529.

Так, відповідно до п.2, 9, 13 Типового договору виконавець надає послуги відповідно до встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг, копія якого додається до цього договору. У разі ненадання послуг або надання їх не в повному обсязі, відхилення їх кількісних і якісних показників від нормативних виконавець проводить перерахунок розміру плати. Виконавець зобов`язаний проводити відповідний перерахунок розміру плати за послуги в разі їх ненадання, надання не в повному обсязі, зниження кількісних і якісних показників.

У пункті 5.2 рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 13.07.2011 року № 964 дозволено житлово-експлуатаційним підприємствам комунальної власності здійснювати перерахунки за ненадані послуги або надані в неповному обсязі.

З наведених нормативних актів слідує, що перерахунок розміру плати здійснюється лише за умови перерви в їх наданні, ненаданні або наданні не в повному обсязі.

Позивач як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції не вказував про перерву в наданні, ненаданні або наданні не в повному обсязі послуги з прибирання прибудинкової території як складової послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій.

Судом встановлено, що підстави, зазначені позивачем для перерахунку вартості послуг - як то зменшення площі на 31 %, зменшення коефіцієнту зайнятості двірника, не можуть впливати на розмір плати за утримання прибудинкової територій.

Щодо клопотання в апеляційній скарзі про призначення по справі експертизи для кваліфікованої оцінки впливу розміру вбираємої площі на вартість послуги з прибирання прибудинкової території, колегія суддів вважає відсутніми підстави для її призначення, оскільки апелянтом не зазначено поважність причин чому таке клопотання не заявлялось в суді першої інстанції, а якщо заявлялось, які порушення норм процесуального права було допущено судом першої інстанції при його розгляді .

Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Будь-яких беззаперечних даних, що призначення експертизи на час розгляду апеляційної скарги є необхідним, матеріали справи не містять.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

На підставі ст. 141 ЦПК України, з урахуванням результату розгляду справи, судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: