Постанова

Іменем України

22 травня 2019 року

м. Київ

справа № 607/7782/16-ц

провадження № 61-17612св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ,

представник позивача- ОСОБА_2 ,

відповідач - Управління Держпраці у Тернопільській області,

представник відповідача- Маслюх Оксана Зіновіївна,

треті особи: фізична особа-підприємець ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватне акціонерне товариство «Тернопільський молокозавод»,

представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 ,

представник приватного акціонерного товариства «Тернопільський молокозавод» - Павлусь Олег Ігорович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Управління Держпраці у Тернопільській області на рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 16 травня

2017 року в складі колегії суддів: Шевчук Г. М., Міщія О. Я., Щавурської Н. Б.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року фізична особа-підприємець (далі - ФОП) ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Держпраці у Тернопільській області, треті особи: ФОП ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватне акціонерне товариство «Тернопільський молокозавод» (далі - ПрАТ «Тернопільський молокозавод»), про визнання нещасного випадку таким, що не пов`язаний з виробництвом та скасування актів.

Позовна заява мотивована тим, що 01 червня 2016 року за участю водія ПрАТ «Тернопільський молокозавод» - ОСОБА_7 та водія ФОП ОСОБА_1 як роботодавця за основним місцем роботи та ФОП ОСОБА_4 як роботодавця за сумісництвом - ОСОБА_8 сталася ДТП, внаслідок якої останній загинув. За фактом настання вказаного нещасного випадку, комісією було проведено спеціальне розслідування та складено акт форми Н-5 та акт форми Н-1, затверджені начальником Управління Держпраці у Тернопільській області, щодо нещасного випадку пов`язаного з виробництвом по відношенню до роботодавця ФОП ОСОБА_1 .

Проте, заявник вважав, що даний нещасний випадок не пов`язаний з виробництвом по відношенню до нього, а акт форми Н-5 та акт форми Н-1 від 24 червня 2016 року такими, що не відповідають дійсності та обставинам справи виходячи з наступного.

На підставі трудового договору від 01 листопада 2013 року № 3, укладеного між позивачем та водієм ОСОБА_8 , останній перебував у трудових відносинах з позивачем, проте 30 травня 2016 року він у телефонному режимі повідомив позивача про бажання припинити трудові відносини на що позивач погодився. Про те, що ОСОБА_8 перебував у трудових відносинах із ФОП ОСОБА_9 позивачу не було відомо. Крім того, вважав, що по відношенню до нього як роботодавця ОСОБА_8 на підставі спеціального розслідування комісії повинен був складений акт про нещасний випадок не пов`язаний з виробництвом форми НТ (невиробничий травматизм), оскільки водій ОСОБА_8 не виконував завдання позивача та не перебував на робочому місці, а здійснював управління транспортним засобом іншого роботодавця - ФОП ОСОБА_9 у якого працював на підставі трудового договору за сумісництвом.

З урахуванням викладеного позивач просив суд визнати нещасний випадок, що стався 01 червня 2016 року з ОСОБА_8 по відношенню до ФОП ОСОБА_1 таким, що не пов`язаний з виробництвом; скасувати акт форми Н-5 та акт № 2 форми Н-1 від 24 червня 2016 року про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області

від 14 березня 2017 року відмовлено у задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на дату нещасного випадку ОСОБА_8 перебував у трудових відносинах із

ФОП ОСОБА_1 та був фактично допущений останнім до роботи у зв`язку із чим є всі підстави вважати, що нещасний випадок, є таким, що пов`язаний з виробництвом.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 16 травня 2017 року апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 березня 2017 року скасовано в частині відмови в скасуванні акта форми Н-5 та акта форми Н-1 від 24 червня 2016 року про нещасний випадок пов`язаний з виробництвом і у цій частині ухвалено нове рішення, яким скасовано акт форми Н-5 та акт форми Н-1 від 24 червня 2016 року про нещасний випадок пов`язаний з виробництвом, затверджені начальником Управління Держпраці у Тернопільській області.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови в скасуванні акта форми Н-5 та акта форми Н-1 від 24 червня 2016 року про нещасний випадок пов`язаний з виробництвом, та ухвалюючи у цій частина нове рішення, апеляційний суд виходив з того, що на час настання нещасного випадку водій ОСОБА_8 перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 та

ФОП ОСОБА_4 та виконував трудові обов`язки роботодавця

ФОП ОСОБА_4 , а тому нещасний випадок не є таким, що пов`язаний з виробництвом по відношенню до роботодавця ФОП ОСОБА_1 та у зв`язку із чим комісією безпідставно складено оскаржувані акти про нещасний випадок.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У червні 2017 рокуУправління Держпраці у Тернопільскій області подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права,просив скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 червня 2017 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 вересня 2017 року вказану цивільну справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У квітні 2018 року до Верховного Суду передано дану цивільну справу.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_8 перебував у трудових відносинах лише із ФОП ОСОБА_10 . Між ФОП ОСОБА_10 та

ФОП ОСОБА_4 існувала усна домовленість щодо відрядження останнім ОСОБА_8 до ФОП ОСОБА_4 для здійснення рейсу на маршруті автобусом БАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 (шляховий листок

від 31 травня 2016 року № 000970). Крім того, ФОП ОСОБА_1 був членом у комісії з розслідування нещасного випадку, вивчав, знайомився з матеріалами розслідування, брав участь при формуванні матеріалів та складенні актів форми Н-5 та Н-1, де стоїть його підпис. У разі своєї незгоди з висновками комісії щодо розслідування нещасного випадку окремої думки не писав. Отже, судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи судом апеляційної інстанції та помилкового скасування рішення суду першої інстанції.

Відзив інших учасників справи на касаційну скаргу не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом установлено, що 01 червня 2016 року сталася ДТП за участю водія ПрАТ «Тернопільський молокозавод» - ОСОБА_7 та водія ОСОБА_8 , який перебував у трудових відносинах із ФОП ОСОБА_1 та який внаслідок даної ДТП загинув.

Комісією, призначеною Управлінням Держпраці у Тернопільській області, під час проведення спеціального розслідування групового нещасного випадку, який стався 01 червня 2016 року, було встановлено, що водій ОСОБА_8 перебував у трудових відносинах із ФОП ОСОБА_1 Відповідно до табелю обліку використаного робочого часу ФОП ОСОБА_1 водій ОСОБА_8 27 травня

2016 року відпрацював 8 годин робочого часу, потім повідомив ОСОБА_1 про своє подальше звільнення. 31 травня 2016 року ФОП ОСОБА_1 внесено у трудову книжку водія ОСОБА_8 . запис за № 11 «Звільнений з роботи за угодою сторін, пункт 1 статті 36 КЗпП України». Наказ від 31 травня 2016 року № 31, за

№ 12 у трудовій книжці ОСОБА_8 внесено «запис № 11 вважати недійсним». ФОП ОСОБА_4 мав намір заключити із водієм ОСОБА_8 трудовий договір, проте зареєструвати його у фіскальних органах не зміг, оскільки

ФОП ОСОБА_1 не розірвав з ОСОБА_8 трудовий договір. У зв`язку із тим, що ОСОБА_8 не розірвав трудовий договір із ФОП ОСОБА_1 ,

ФОП ОСОБА_4 звернувся із листом від 31 травня 2016 року до

ФОП ОСОБА_1 у якому просив направити водія ОСОБА_11 у відрядження, оплату за виконану роботу гарантував. ФОП ОСОБА_1 письмово не відреагував на лист ФОП ОСОБА_4 31 травня 2016 року ФОП ОСОБА_4 провів із водієм ОСОБА_8 вступний інструктаж з охорони праці. Водій ОСОБА_8 на цей час отримав шляховий листок у ФОП ОСОБА_4 пройшов перед рейсовий медичний огляд та технічний огляд автобуса, і виїхав на маршрут БАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 (шляховий листок від 31 травня 2016 року № 000970 ).

Згідно із висновком комісії, призначеної Управлінням Держпраці у Тернопільському районі, щодо спеціального розслідування групового нещасного випадку, нещасний випадок, який стався 01 червня 2016 року, пов`язаний із виробництвом та на нього складаються акти форми Н-1, Н-5.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Статтею 24 КЗпП України встановлено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини другої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV із змінами факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України від 14 жовтня 1992 року № 2694-ХІІ «Про охорону праці».

Захист прав, свобод та інтересів працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, здійснюється у спосіб, визначений законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232 затверджено Порядок проведення розслідування та ведення обліку випадків професійних захворювань і аварій на виробництві.

Відповідно до пункту 15 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є, зокрема, виконання потерпілим (посадових) обов`язків за режимом роботи підприємства, у тому числі у відрядженні.

Пунктом 6 Порядку передбачено, що розслідування нещасних випадків та професійних захворювань, що сталися з працівниками, які перебували у відрядженні за кордоном, проводиться згідно з цим Порядком, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Відповідно до пункту 7 Порядку, розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, гострого професійного захворювання і гострого професійного та інших отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрусу, зсуву, повені, урагану тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення його на іншу (легшу) роботу не менш як на один робочий день, зникнення, а також настання смерті працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків.

Пунктом 15 Порядку передбачений перелік обставин, відповідно до яких нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1.

Згідно з підпунктом 1, 11 пункту 15 Порядку обставинами, відповідно до яких нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є виконання потерпілим трудових (посадових) обов`язків за режимом роботи підприємства, у тому числі у відрядженні; прямування потерпілого до об`єкта (між об`єктами) обслуговування за затвердженим маршрутом або до будь-якого об`єкта за дорученням роботодавця.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, належним чином оцінивши надані докази, з урахуванням висновку комісії, призначеної Управлінням Держпраці у Тернопільському районі, щодо спеціального розслідування групового нещасного випадку, встановивши, що водій ОСОБА_8 під час настання нещасного випадку, а саме ДТП внаслідок якої він загинув, перебував у трудових відносинах із позивачем та трудові відносини між ними не були припинені,у зв`язку із чим дійшов правильного висновку про те, що правові підстави для скасування оспорюваних актів за формами Н-1 та Н-5 відсутні. Позивачем у порушення вимог статті 60 ЦПК України 2004 року не надано будь-яких доказів на спростування відомостей, зазначених у оспорюваних актах.

Оскільки під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі, судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, правильно застосовані норми матеріального закону, тому рішення суду є законним і обґрунтованим.

Установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції відповідно до статті 413 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 413, 412 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Управління Держпраці у Тернопільській області задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 16 травня 2017 рокускасувати та рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 березня 2017 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасоване рішення апеляційного суду втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. М. Коротун

В. І. Крат

В. П. Курило