Ухвала

18 червня 2019 року

м. Київ

справа № 177/1698/18

провадження № 61-11150ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Криворізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» про звільнення майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом до Криворізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - Криворізький РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області), третя особа: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її племінник - ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому за життя майно.

Державним нотаріусом Шостої Криворізької державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з посиланням на те, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно виявлено арешт усього нерухомого майна померлого.

Під час звернення до Криворізького РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, позивачу стало відомо, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 34315058 у період з 17 вересня 2012 року по 08 листопада 2013 року за виконавчим листом, виданим Криворізьким районним судом Дніпропетровської області № 420/1105 від 19 червня 2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» боргу у розмірі 24 776 грн.

Постановою від 08 листопада 2013 року виконавчий документ було повернуто стягувачу АТ КБ «ПриватБанк» на підставі пунтку 2 частини1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Посилаючись на те, щовиконавчий документ повторно на виконання не надходив, строки для повторного пред`явлення виконавчого листа сплинули, а накладення арешту на все нерухоме майно обмежує законні права позивача як спадкоємця, Закалюжна Н. М. просила суд зняти арешт, накладений державним виконавцем Криворізького РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області на все нерухоме майно, яке належало померлому ОСОБА_2 .

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2018 року позов задоволено.

Знято арешт з нерухомого майна, що належало померлому ОСОБА_2 , який накладено на підставі постанови державного виконавця Криворізького РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області № 34315058 від 17 вересня 2012 року, реєстраційний номер обтяження 13014296.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Криворізького РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, третя особа: АТ КБ «ПриватБанк» про звільнення майна з-під арешту відмовлено.

Відмовлено ОСОБА_1 в знятті арешту з нерухомого майна, що належало ОСОБА_2 , який накладено на підставі постанови державного виконавця Криворізького РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області № 34315058 від 17 вересня 2012 року, реєстраційний номер обтяження 13014296.

У червні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Станом на 01 січня 2019 року п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 960 500 грн (1 921* 500).

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Верховний Суд урахував ціну та предмет позову, складність справи та дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якої не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та

застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій в межах своїх повноважень, заявник не переконав у наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Криворізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» про звільнення майна з-під арешту відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Коротенко