КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року місто Київ.

Справа 753/6836/19

Апеляційне провадження № 22-ц/824/7495/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів Іванченка М.М., Рубан С.М.,

секретар судового засідання Гордійчук Ж.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 02 квітня 2019 року (у складі судді Коренюк А.М.., інформація щодо дати складання повного тексту відсутня)

в справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа-Янковий Олександр Миколайович, про видачу обмежувального припису,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до районного суду із заявою про видачу обмежувального припису. Мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала з 03 березня 2000 року у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03 листопада 2003 року розірвано. З жовтня 2018 року та на даний час ОСОБА_2 вчиняє психологічне, фізичне насильство в сім`ї проти неї. З даного приводу вона неодноразово зверталась до правоохоронних органів (поліції) та за її зверненнями відрито кримінальні провадження, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Однак, образи і фізичне насилля щодо неї з боку ОСОБА_2 не припитяються. Вона з ОСОБА_2 проживають разом у квартирі, яка належить їм на праві власності, за адресою: АДРЕСА_1 . Вважає, що до нього має бути застосована заборона перебувати у цій квартирі протягом шести місяців, наближатися до цієї квартири ближче, ніж 100 метрів, та у будь-який спосіб контактувати з нею.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 02 квітня 2019 року у задоволені заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, 10 квітня 2019 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що оскаржуване рішення незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що в оскаржуваному рішенні не повно викладено та встановлено судом обставини справи, адже усі обставини справи підтверджено належними та допустимими доказами, доданими до заяви і лише шляхом видачі обмежувального припису можливе припинення насильницьких дій, що вчиняються заінтересованою особою відносно заявника.

Ухвалою від 17 квітня 2019 року Київським апеляційним судом відкрито апеляційне провадження в даній справі та надано учасникам справи 5-ти денний строк з моменту отримання ухвали для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Учасники справи не скористались свої правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу. Ухвалу про відкриття провадження , та повідомлення про розгляд справи усім учасникам справи було надіслано 17 квітня 2019 року, як того передбачає ст. 361 ЦПК України.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

До апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явилась, про розгляд справи в апеляційному суді повідомлена 22 квітня 2019 року, що підтверджується зворотним поштовим повідомленням.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 доводи скарги не визнав, просив залишити рішення районного суду без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Таких висновків дійшов Верховний суд у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд вважав встановленими такі обставини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 проживають в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , що належить їм на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 19.07.2006 p., виданого згідно розпорядження органу приватизації Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 19.07.2006 року № 42414 та зареєстрованого в Комунальному підприємстві «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 07.08.2006 року за реєстровим № 7283 в рівних долях, тобто по 1/3 частині кожному. Вказана квартира, загальною площею 27,5 кв. м., складається з однієї житлової кімнати, площею 18 кв.м., кухні, санвузла та коридору.

Заявником суду був наданий витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань, до якого внесено відомості з приводу звернення ОСОБА_4 по факту нанесення їй 21 .10.2018 року тілесних ушкоджень ОСОБА_2

Згідно висновку експерта ОСОБА_1 зверталась за медичною допомогою 22 жовтня 2018 року з приводу тілесних ушкоджень: синців на тильній поверхні лівого передпліччя в середній та нижній третинах.

07 грудня 2018 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч.1 КУпАП . (вчинення домашнього насильства). З постанови Дарницького районного суду вбачається, що ОСОБА_2 05 жовтня 2018 року висловлювався нецензурною лайкою, погрожував, здійснював психологічний тиск відносно цивільної дружини ОСОБА_1

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 7 грудня 2018 року закрито кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 з приводу вчинення кримінального правопорушення, передбаченого1 ст. 126 КК України у зв`язку з відмово потерпілої від обвинувачення.

Заявник також надала суду епікриз від 22 червня 2018 року, відповідно до якого вона є інвалідом 3 групи по неврології та перебувала на лікуванні в Київській міській психоневрологічній лікарні № 2 з 10 квітня 2018 року по 19 червня 2018 року.

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_1 в листопаді 2018 року зверталась до управління у справах сім`ї, молоді та спорту, як особа, що постраждала від домашнього насильств та направлялась на консультацію до психолога.

Надавши, оцінку наданим доказам, суд встановив, що заявником не було надано достатньо доказів на підтвердження того, що в разі не позбавлення ОСОБА_2 права знаходитись в кватирі, існує реальна загроза життю та здоров`ю заявника, а також вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства та настання тяжких чи особливо-тяжких наслідків.

Дослідивши матеріали справи, та вищеперераховані докази, колегія суддів встановила, що висновок суду про відсутність підстав для видачі обмежувального припису у виді обмеження ОСОБА_2 строком на 6 місяців перебувати в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 ., відповідає встановленим обставинам справи та вимогам Закону.

Доводи апеляційної скарги з приводу не належної оцінки доказів, наданих суду, колегія суддів не приймає, з огляду на те, що судом було встановлено лише факт вчинення психологічного насильства, оскільки ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності.

З приводу вчинення ОСОБА_2 фізичного насильства докази суду не надані, оскільки заявник, відповідно до ухвали суду відмовилась підтримувати обвинувачення.

З огляду на подані докази, загальний психологічний стан здоров`я потерпілої, яка страждає на неврологічне захворювання, а також враховуючи, встановлені судом ризики та характер вчинених дій з боку відповідача, суд приходить до висновку, про відсутність підстав на даний час виносити обмежувальний припис, щодо позбавлення ОСОБА_2 права на проживання в квартирі, в якій він проживає з заявником та яка належить їм на праві спільної часткової власності. Стосовно заборони розшукувати заявника, вести листування та телефонні переговори, то в цій частині, суду не надано доказів, що такі дії ОСОБА_2 вчиняв, або має намір вчиняти в майбутньому.

Інші доводи апеляційної скарги на законність ухваленого рішення не впливають.

З урахуванням викладених обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, розглянув справу з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 02 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний тест постанови складено 10 травня 2019 року.

Головуючий: Желепа О.В.

Судді Рубан С.М.

Іванченко М.М.