Справа №639/1104/19
Провадження №2-з/639/34/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2019 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі судді Баркової Н.В., розглядаючи у порядку письмового провадження заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Лещенка Олександра Олександровича про забезпечення позову у цивільній справі №639/1104/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить суд порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя, а саме готівкових грошових коштів в іноземній валюті у сумі 200 000,00 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України (2 708,7563 гривень за 100 доларів США) станом на дату складання цієї позовної заяви (21.02.2019 року) складає суму у розмірі 5 417 512,60 гривень наступним чином: визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) право власності на готівкові грошові кошти в іноземній валюті у сумі 129 093,2 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України (2 7087563 гривень за 100 доларів США) станом на дату складання цієї позовної заяви (21.02.2019 року) складає 3 518 756, 30 грн. (з яких: 100 000,00 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України складає 2 708 756,30 гривень це 1/2 частка від суми у розмірі 200 000,00 доларів США (за офіційним курсом Національного банку України дорівнює сумі у розмірі 5 417512,60 гривень) та 29 903,02 доларів США (за офіційним курсом Національного банку України дорівнює 810 000,00 гривень) - це грошова компенсація вартості 1/2 частки набутої ОСОБА_2 у власність чотирикімнатної квартири АДРЕСА_1 вартістю 1 620000, 00 гривень за наслідками поділу спільного сумісного майна подружжя); стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму у розмірі 3 518 756,30 гривень, що за офіційним курсом Національного банку України (2.708,7563 гривень за 100 доларів США) станом на дату складання цієї позовної заяви (21.022019 року) складає 129 903,02 доларів США.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова 14.03.2019 позов прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, яка призначена до розгляду в підготовчому засіданні.

20.06.2019 року представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Лещенко О.О. подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просить суд:

1.Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), а саме:

-чотирикімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;

-57/200 часток у праві власності на п`ятикімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 ;

-1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ;

-однокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 .

2.Заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти дії щодо розпорядження майном, яке належить ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), а саме:

-чотирикімнатною квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;

-57/200 частками у праві власності на п`ятикімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 ;

-1/2 часткою житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ;

-однокімнатною квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5

3.Накласти арешт на кошти ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), які знаходяться на рахунках в банківських установах.

При цьому автор заяви зазначає, що належність даного майна відповідачу та його вартість підтверджується відповідними доказами, з яких вбачається, що середня ринкова вартість вказаних квартир є меншою, ніж заявлена позивачем ціна позову. При цьому позивачем було отримано лист від відповідача, в якому містилась нотаріально посвідчена заява про намір відповідача продати належні їй 57/200 часток у праві власності на п`ятикімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 . Заява складена 20.05.2019 року, тобто після звернення позивачем до суду і підтверджує намір відповідача на відчуження належного їй майна. Зазначене, на думку представника позивача, свідчить про те, що невжиття заходів забезпечення позову може значно утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Суд, вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами

Згідно з п. п. 1, 2, 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (зі змінами, внесеними згідно з Постановою № 2 від 12.06.2009 року) забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 6 зазначеної постанови передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких може бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

Так, відповідно до наданої представником позивача інформації, зокрема, договору про розподіл спільного майна від 09.02.2017 року вбачається, що відповідачу ОСОБА_2 у особисту приватну власність переходить квартьира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , 57/200 часток у праві спільної часткової власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , загальною вартістю за домовленістю сторін 1849500 грн. При цьому, як вбачається з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_2 належить на праві спільної часткової власності 1/2 частка квартири АДРЕСА_6 , яка подарована відповідачу позивачем на підставі договору дарування від 24.01.2017 року, копія якого приєднана до заяви. Однак в заяві про забезпечення позову міститься вимога до суду накласти арешт на всю однокімнатну квартиру без зазначення номеру за адресою: АДРЕСА_5 . Щодо належності відповідачу та вартості 1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_5 доказів до заяви не додано.

Враховуючи наведене, суть спірних правовідносин, зміст та розмір позовних вимог, дані, повідомлені позивачем щодо наміру відповідача розпорядитись нерухомим майном (нотаріально посвідчена заява ОСОБА_2 від 20.05.2019 року), суд приходить до висновку про наявність підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Разом з тим, суд вважає за необхідне заяву про забезпечення позову задовольнити частково, забезпечивши позов шляхом заборони відчуження відповідачу та заборони будь-яким особам та органам, що є суб`єктами державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії, спрямовані на відчуження (зміну власника) нерухомого майна, а саме: квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та 57/200 часток у праві власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , що належать ОСОБА_2 , оскільки вартість вказаного майна є співмірною з позовними вимогами, а вказане майно отримано відповідачем саме під час розподілу спільного майна подружжя. В іншій частині суд вважає вимоги про забезпечення позову такими, що не підтверджені належними доказами, в тому числі доказами щодо банківських установ, в яких відповідач має відкриті рахунки, а також доказами щодо наміру відповідача розпорядитись вказаним майном. Отже, заява про забезпечення позову в іншій частині задоволенню не підлягає, оскільки вжиття таких заходів може порушити права та інтереси як відповідача так і невизначеного кола осіб, при цьому арешт суд вважає максимальним заходом, що спрямований на обмеження прав власника, тому застосовує інший вид забезпечення позову.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 149-153, 189, 197, 198, 200, 260, 261 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Лещенка Олександра Олександровича про забезпечення позову у цивільній справі №639/1104/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) відчуження належного їй нерухомого майно, а саме:

-квартири АДРЕСА_1 ;

- 57/200 часток у праві власності на квартиру АДРЕСА_7 .

Заборонити будь-яким особам та органам, що є суб`єктами державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії, спрямовані на відчуження (зміну власника) нерухомого майна, яке належить ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), а саме:

-квартири АДРЕСА_1 ;

- 57/200 часток у праві власності на квартиру АДРЕСА_7 .

В іншій частині в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копія ухвали після її виконання підлягає направленню відповідачу.

Особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали може подати до суду заяву про їх скасування, яка розглядається судом протягом двох днів.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Н.В. Баркова