Справа № 203/1715/19
УХВАЛА

14 червня 2019 року суддя Кіровського районного суду м.Дніпропетровська Казак С.Ю., розглянувши заяву позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного суду м.Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кононенко С.А., про визнання недійсними договорів дарування та купівлі-продажу, витребування майна із чужого незаконного володіння.

В наданій заяві позивачка просила в порядку забезпечення позову накласти арешт на спірні квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , що були відчуженні на користь відповідача за оспорюваними договорами.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, ч.1 ст.152 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно ч.ч.1,6 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Види забезпечення позову визначені ст.150 ЦПК України. Зокрема, п.п.1,2 ч.1 ст.150 ЦПК України встановлено, що позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; а також забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до роз`яснень наданих в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З позовної заяви вбачається, що позивачкою заявлено вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 та договору дарування квартири АДРЕСА_2 , посилаючись на те, що вказані договори укладені без її присутності та підроблені.

Таким чином, враховуючи підстави та предмет пред`явленого позову, адекватність та співмірність заходів забезпечення позову з заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку, що подальше відчуження відповідачем спірних квартир, право власності на які зареєстроване за останнім, на користь третіх осіб, потягнене за собою необхідність залучення до участі у справі інших осіб, ускладнить та затягне розгляд справи, унеможливить реалізацію обраного позивачкою способу захисту порушеного права в разі можливого задоволення позову.

В зв`язку з цим, суд вважає заяву позивачки обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

При цьому, суд враховує, що накладення арешту на спірне майно не позбавляє відповідача права вільного користування останнім, не призведе до його фактичного вилучення із користування та не потягне за собою матеріальних збитків та додаткових витрат. А тому, суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149,150,152,153,258-260 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву позивачки ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 та на квартиру АДРЕСА_1 , що належать на праві власності ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Зустрічне забезпечення не застосовувати.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Строк пред`явлення ухвали для виконання три роки - до 14 червня 2022 року включно.

Суддя С.Ю.Казак