Справа № 460/2358/18 Головуючий у 1 інстанції: Карпин І.М.
Провадження № 22-ц/811/674/19 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року м. Львів

Справа № 460/2358/18

Провадження № 22-ц/811/674/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Струс Л.Б.,

суддів Савуляка Р.В., Шандри М.М.

розглянув апеляційну скаргу представника Рогізненської сільської ради Яворівського району Львівської області - Семчук В.В. в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін

на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 27 листопада 2018 року у складі судді Карпин І.М.

у справі

за позовом ОСОБА_1 до Рогізненської сільської ради Яворівського району Львівської області про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Рогізненської сільської ради Яворівського району Львівської області про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 27 листопада 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з Рогізненської сільської ради Яворівського району Львівської області в користь ОСОБА_1 недоплачені при звільненні кошти в розмірі 4048 (чотири тисячі сорок вісім) гривень 88 коп

Стягнуто з Рогізненської сільської ради Яворівського району Львівської області в користь держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн 80 коп.

Рішення суду оскаржив представник Рогізненської сільської ради Яворівського району Львівської області - Семчук В.В., подавши апеляційну скаргу.

Вважає, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також не враховані норми чинного законодавства України та обставини, які є важливими для правильного вирішення справи по суті.

Зазначає, що судом було встановлено, що середньомісячна заробітна плата позивача становить 7067 грн 60 коп та підлягає обов~язковій виплаті, однак суд не встановив, що відповідно до підпункту 3 пункту 2 Постанови КМУ №260 від 09 березня 2006 року надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у сумі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати, надано керівникам відповідних органів в межах установленого фонду оплати праці. Тобто сума матеріальної допомоги повинна лише не перевищувати середньомісячної заробітної плати.

Окрім того, вказує, що у рішенні першої інстанції вказано, що оплату позивачу здійснено за 3 робочі дні відпрацьовані в травні 2018 року, в той час коли вона відпрацювала 4 робочі дні 02.05, 03.05, 04.05 та 05.05 (день звільнення). Судом першої інстанції не враховано, що згідно штатного розпису Рогізненської сільської ради позивач був відсутній на роботі 05.05, а тому нарахування заробітної плати за цей день неможливо.

Крім цього повний розрахунок при звільненні був проведений позивачем ОСОБА_1 , про що свідчать підписи останньої у бухгалтерських документах про оплату, а саме у реєстрі платіжних розпорядників бюджетних коштів від 05 травня 2018 року та реєстру бюджетних фінансових зобов`язань розпорядників бюджетних коштів № 30 від 05 травня 2018 року. Тобто обчислення та виплата коштів під час звільнення здійснювалась позивачем ОСОБА_1 , а тому остання несе відповідальність за розрахунок робочих днів у травні 2018 року та інших виплат.

Просить рішення Яворівського районного суду Львівської області від 27 листопада 2018 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу. Просить залишити рішення Яворівського районного суду Львівської області від 27 листопада 2018 року без змін а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, вивчивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що розпорядженням сільського голови с.Рогізно від 04.05.2018 №26 ОСОБА_1 05.05.2018 звільнена з посади головного бухгалтера Рогізненської сільської ради, у зв`язку із виходом на пенсію.

При звільненні відповідачем проведено розрахунок та здійснено Яресьо Г.І. оплату за 3 робочі дні відпрацьовані в травні 2018 року та матеріальну допомогу в сумі 3357 грн 10 коп.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції прийняв до уваги розрахунок проведений позивачем, оскільки такий проведено з дотриманням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМ України від 08.02.1995р. №100 та прийшов до висновку, що ОСОБА_1 за один відпрацьований день у травні 2018 року недоплачено 338,38 грн. та 3710, 10 грн. недоплаченої допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 94 Кодексу законів про працю, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

За положеннями частини третьої статті 2 Закону України «Про оплату праці» у структуру заробітної плати входять інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

За змістом ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Зазначене свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку тощо), належні до сплати працівникові при звільненні, мають бути виплачені у день його звільнення.

З типового штатного розпису на 2018 рік Рогізненської сільської ради вбачається, що заробітна плата головного бухгалтера становить 7106 гривень.

Згідно з розпорядженням сільського голови с.Рогізно від 04.05.2018 №25 «Про виплату матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань» відповідач зобов`язаний був виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань в розмірі середньомісячної заробітної плати у травні 2018 року.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не була згідна з проведеним розрахунком та відмовилась підписувати відомість №16.(а.с. 6)

Колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно проведено розрахунок та встановлено, що середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 становить 7067,60 грн. а тому ОСОБА_1 за один відпрацьований день у травні 2018 року недоплачено 338,38 грн.

Оскільки відповідачем вказані обставини не спростовано, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач відповідно до положень статті 47 КЗпП України має право на отримання 338,38 грн. за один відпрацьований день у травні 2018 року та 3710, 10 грн. недоплаченої допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги є не обґрунтованими, не підлягають задоволенню та не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції порушено норми матеріального чи процесуального права під час розгляду даної справи.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення , а оскаржуване рішення Яворівського районного суду Львівської області від 27 листопада 2018 року без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Рогізненської сільської ради Яворівського району Львівської області - Семчук В.В.- залишити без задоволення.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 27 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 20 червня 2019 року.

Головуючий

Судді