УХВАЛА

18 червня 2019 року

м. Київ

справа № 201/5683/18

провадження № 61-11162ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Жданової В. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання недійсним кредитного договору,

ВСТАНОВИВ :

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом до публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк»), третя особа - ОСОБА_2 , у якому просив визнати недійсним кредитний договір № ML-302/96/2006 від 27 квітня 2006 року, укладений між ним та ПАТ «ОТП Банк» .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2018 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У червні 2019 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року, у якій заявник просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2018 року справу № 201/5683/18 визнано малозначною та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Вказівка у резолютивній частині постанови Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року про можливість її оскарження до Верховного Суду, не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржувані судові рішенні ухвалені у малозначній справі.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання недійсним кредитного договору відмовити.

Суддя В. С. Жданова