Постанова

Іменем України

12 червня 2019 року

м. Київ

справа № 587/104/15-ц

провадження № 61-6289св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Журавель В. І., Курило В. П.,

позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом)- ОСОБА_1 ,

відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) - товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська»,

розглянув у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» та касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Сумського районного суду Сумської області від 11 лютого 2016 року у складі судді: Куца В. І. та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 07 квітня 2016 року у складі колегії суддів: Кононенко О. Ю., Шевченка В. А., Бойка В. Б.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості по орендній платі.

Первісний позов мотивований тим, що 17 січня 2005 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» було укладено договір оренди землі, згідно умов якого позивач надав відповідачу у строкове платне користування належну йому на праві приватної власності земельну ділянку площею 2,72 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

01 січня 2009 року між сторонами було укладено додатковий договір до договору оренди землі, за умовами якого було збільшено плату за користування земельною ділянкою з 442 грн до 1 083,75 грн за рік. На підставі договору оренди землі від 17 січня 2005 року відповідач користувався належною позивачу земельною ділянкою з 2006 року по грудень 2013 року включно. За 2011-2012 роки відповідач не виплачував позивачу орендну плату за користування земельною ділянкою і лише в листопаді 2013 року товариство виплатило йому 3 425,78 грн орендної плати за користування нею за 2011-2013 роки.

Незважаючи на вимоги позивача товариство (систематично) протягом 2-х платіжних періодів підряд не виплачувало позивачу орендну плату, що є підставою для розірвання договору оренди землі від 17 січня 2005 року.

З урахуванням умов договору оренди землі та додаткового договору до нього за 2011-2013 роки товариство повинно було сплатити ОСОБА_1 . 5 431,32 грн, тому сума заборгованості по орендній платі за ці роки становить 2 005,54 грн з урахуванням індексів інфляції. З урахуванням даної суми заборгованості станом на листопад 2013 року відповідач повинен був сплатити ОСОБА_1 . 3 % річних, що становить 120 грн та 511,41 грн інфляційного збільшення заборгованості, а всього 2 636,95 грн.

ОСОБА_1 , з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

розірвати договір оренди землі від 17 січня 2005 року;

стягнути з ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» на користь ОСОБА_1 2 636,95 грн заборгованості з орендної плати, 3 % річних та інфляційних втрат.

У лютому 2015 року ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» звернулося із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про стягнення збитків, орендної плати та розірвання договору оренди землі.

Зустрічний позов мотивований тим, що згідно пункту 29 договору оренди землі від 17 січня 2005 року орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватись земельною ділянкою. Незважаючи на це 28 грудня 2012 року ОСОБА_1 передав земельну ділянку, що є предметом укладеного між сторонами договору, в користування третій особі - ТОВ «Авіс-Україна».

На підставі укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Авіс-Україна» договору оренди землі від 10 листопада 2011 року ТОВ «Авіс-Україна» фактично використовує належну позивачу земельну ділянку, у 2013 році орендована земельна ділянка була засіяна кукурудзою, а в 2014 році - соєю.

Дії ОСОБА_1 щодо передачі земельної ділянки у користування іншій особі є протиправними, оскільки порушують право ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» на користування земельною ділянкою.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2014 року було визнано протиправною та скасовано державну реєстрацію договорів оренди земельних ділянок, укладених між ТОВ «Авіс-Україна» та орендодавцями, у тому числі й з ОСОБА_1

У 2013 році ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» планувало засіяти належну ОСОБА_1 земельну ділянку соняшником та отримати 4 273,44 грн прибутку, а у 2014 році планувало засіяти земельну ділянку пшеницею та отримати 9 339,82 грн. У зв`язку із цим загальна сума упущеної вигоди (збитків) ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» за 2013-2014 роки становить 13 613,26 грн. За 2013 рік товариство сплатило ОСОБА_1 925,79 грн (з урахуванням ПДФО) орендної плати за користування земельною ділянкою з урахуванням індексу інфляції, а також частково сплатило у рахунок майбутніх виплат 517,40 грн, а всього 1 443,19 грн.

Оскільки ТОВ Агрофірма «Косівщинська» не могло користуватись земельною ділянкою сільськогосподарського призначення по незалежним від нього обставинам, а саме через порушення ОСОБА_1 умов договору, то відповідно до закону повинно бути звільнено від орендної плати за 2013-2014 роки.

ТОВ Агрофірма «Косівщинська», з урахуванням уточнених позовних вимог, просило:

стягнути 13 613,26 грн збитків та 1 443,19 грн виплаченої орендної плати за 2013 рік з урахуванням суми переплати;

розірвати договір оренди землі від 17 січня 2005 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 11 лютого 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 та зустрічного позову ТОВ Агрофірма «Косівщинська» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що орендна плата за користування земельною ділянкою ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» за 2011 та за 2012 роки була виплачена позивачу з порушенням визначених договором строків, однак у повному обсязі з нарахуванням інфляційних сум та пені, за 2013 рік вона була виплачена йому своєчасно і в повному обсязі, порушення визначених договором строків виплати орендної плати за 2011-2012 роки не є систематичною несплатою орендної плати. Суд першої інстанції вказав, що сам по собі факт несвоєчасної сплати орендної плати за користування земельною ділянкою не свідчить про систематичне невиконання відповідачем договірних зобов`язань і не може бути підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди землі.

При відмові у задоволенні зустрічного позову суд першої інстанції зробив висновок, що відповідач не надав належних та допустимих доказів що у 2013-2014 роках ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» не користувалось та не могло користуватись належною позивачу земельною ділянкою і що саме нею в той час користувалось ТОВ «Авіс-Україна». Також не надано доказів про можливість отримання реальних доходів та завдання збитків ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» по вині позивача.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 07 квітня 2016 року впеляційні скарги представника ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» відхилено, а рішення Сумського районного суду Сумської області від 11 лютого 2016 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що факт несвоєчасної сплати орендної плати за спірні періоди не може свідчити про систематичне невиконання стороною зобов`язань і не є підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди, тому посилання позивача про те, що несплата орендної плати була систематичною, не впливає на його законність та не може бути підставою для скасування рішення.

Апеляційний суд вказав, що ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» не надало доказів, що у зв`язку з укладенням орендодавцем договору оренди з іншою особою, воно не використовувало або не могло використовувати спірну земельну ділянку, внаслідок чого не отримало реальних доходів.

Аргументи учасників справи

У травні 2016 року ТОВ Агрофірма «Косівщинська» подало касаційну скаргу на рішення Сумського районного суду Сумської області від 11 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 07 квітня 2016 року, в якій просить скасувати оскаржені рішення у частині відмови у задоволенні зустрічного позову і ухвалити у цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог. Оскаржені рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просить залишити без змін.

Касаційна скарга мотивована тим, що дії ОСОБА_1 щодо передачі земельної ділянки у користування іншій особі є протиправними, оскільки порушують право ТОВ «Агрофірма «Косівшинська» на користування зазначеною земельною ділянкою. Суди не надали оцінки наданим доказам про передачу ОСОБА_1 у 2013 році для оброблення земельної ділянки ТОВ «Авіс-Україна»: акту прийому-передачі земельної ділянки від 28 грудня 2012 року; довідці про суми доходів, виплачених ТОВ «Авіс-Україна» ОСОБА_1 . У розрахунку упущеної вигоди за період 2013-2014 років ТОВ Агрофірма «Косівщинська» використано офіційні показники своєї господарської діяльності за ці ж роки та виходило з розміру спірної земельної ділянки (2,72 га), що є підтвердженням реального розміру прибутку, який можна було б отримати від обробітку спірної земельної ділянки, якби його право не було б порушене. ОСОБА_1 не заперечувалося факту отримання ним від ТОВ «Авіс-Україна» орендної плати за використання спірної земельної ділянки протягом 2013-2014 років.

У травні 2016 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 подав касаційну скаргу на рішення Сумського районного суду Сумської області від 11 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 07 квітня 2016 року, у якій просить скасувати оскаржені рішення в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про розірвання договору оренди землі і ухвалити у цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог. Оскаржені рішення у частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог просить залишити без змін.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди у частині позовної вимог про розірвання договору оренди землі зробили неправильний висновок про відсутність систематичної несплати орендної плати за 2011-2012 роки. Вживаний судом термін «несвоєчасна сплата» означає несплату коштів, зокрема, у строк, передбачений договором оренди землі. У цій справі відповідачем було допущено дворазову (систематичну) несплату орендної плати у строк, передбачений договором (до 30 грудня кожного року), що є підставою для його розірвання.

Аналіз змісту касаційних скарг свідчить, що у частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по орендній платі судові рішення не оскаржуються, а тому на підставі частини першої статті 400 ЦПК України у цій частині не переглядаються.

У червні 2016 року ТОВ Агрофірма «Косівщинська» надало заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у яких просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржені рішення у частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - без змін.

Заперечення мотивовані відсутністю систематичної несплати орендної плати, а лише наявністю несвоєчасності її сплати.

У червні 2016 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 надав заперечення на касаційну скаргу ТОВ Агрофірма «Косівщинська», у яких просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржені рішення у частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог залишити без змін.

Заперечення мотивовані тим, що ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» не надало належних доказів про можливість отримання реальних доходів. Крім того саме ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» протягом 2013, 2014 обробляло спірну земельну ділянку.

Короткий зміст ухвал суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 травня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ТОВ Агрофірма «Косівщинська».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 .

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 вересня 2016 року справу призначено до судового розгляду.

Рух справи

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів приймає аргументи, викладені у касаційній скарзі ОСОБА_1 , та відхиляє аргументи, викладені у касаційній скарзі ТОВ Агрофірма «Косівщинська» з таких мотивів.

Суди встановили, що згідно державного акту на право приватної власності на землю, виданого 24 січня 2000 року на підставі рішення Косівщинської сільської ради Сумського району, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,72 га, розташованої на території Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області.

17 січня 2005 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» було укладено договір оренди землі, згідно якого ОСОБА_1 надав ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 2,72 га, яка розташована на території Косівщинської селищної рада Сумського району.

13 вересня 2006 року договір оренди землі було зареєстровано у Сумському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного кадастру при Держкомземі України», про що у Державному реєстрі земель вчинено відповідний запис за № 84.

Земельна ділянка була передана позивачем та прийнята відповідачем в оренду згідно з актом приймання-передачі від 14 вересня 2006 року.

Відповідно до пункту 8 договору ОСОБА_1 надав земельну ділянку ТОВ «АФ «Косівщинська» у користування строком на 5 років на умовах сплати даним товариством орендної плати у розмірі 442 грн, що становить 1,5 % від грошової оцінки землі (пункт 10 договору) і яка вноситься до 30 числа останнього у звітному році місяця (пункт 12 договору ); обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції (пункту 11 договору).

У пункт 14 договору визначено, що розмір орендної плати переглядається один раз у два роки, зокрема, у разі змін розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції, а пункт 14а договору передбачає, що у разі несплати орендної плати у строки визначені Договором, справляється пеня в розмірі 0,01 % від невиплаченої суми за кожен день прострочення.

Відповідно до пункту 36 договору його дія припиняється шляхом розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання іншою стороною договірних зобов`язань, а також з інших підстав, визначених законом.

01 січня 2009 року між позивачем та відповідачем до договору оренди землі було укладено додатковий договір, який 15 листопада 2010 року за № 81 зареєстрований у Сумському районному реєстраційному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру».

У пункті 1.2 додаткового договору викладено у новій редакції пункт 8 договору оренди землі та строк оренди збільшено до 10 років, а пунктом 1.3 додаткового договору внесено зміни до пункту 9 договору оренди землі та визначено, що орендна плата вноситься в розмірі 1 083,75 грн за рік, що становить 3,0% від нормативної грошової оцінки земельної частки (паю).

Згідно видаткових касових ордерів від 27 листопада 2013 року № 271127 та № 271128 27 листопада 2013 року ОСОБА_1 було виплачено 1 712,89 грн орендної плати за 2011-2012 роки та 1 712,89 грн за 2013 рік.

При відмові у задоволенні первісного позову суди зробили висновок, що орендна плата за користування земельною ділянкою ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» за 2011 та за 2012 роки була виплачена позивачу з порушенням визначених договором строків, однак у повному обсязі з нарахуванням інфляційних сум та пені, за 2013 рік вона була виплачена йому своєчасно і в повному обсязі, порушення визначених договором строків виплати орендної плати за 2011-2012 роки не є систематичною несплатою орендної плати. Суд першої інстанції вказав, що сам по собі факт несвоєчасної сплати орендної плати за користування земельною ділянкою не свідчить про систематичне невиконання відповідачем договірних зобов`язань і не може бути підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди землі.

Колегія суддів не погоджується із цим висновком судів з таких підстав.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пункті 10.1. постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) зазначено, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) вказано, що «зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться».

За таких обставин висновок апеляційного суду про те, що сам по собі лише факт несвоєчасної сплати орендної плати за користування земельною ділянкою за 2011-2012 роки не може бути підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди землі, ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права.

При відмові у задоволенні зустрічного позову суди зробили висновок, що ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» не надало доказів, що відповідач не надав належних та допустимих доказів що у 2013-2014 роках ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» не користувалось та не могло користуватись належною позивачу земельною ділянкою і що саме нею в той час користувалось ТОВ «Авіс-Україна». Також не надано доказів про можливість отримання реальних доходів та завдання збитків ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» по вині позивача.

Колегія суддів погоджується із цим висновком судів з таких підстав.

Суди встановили, що під час дії договору оренди, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» 10 листопада 2011 року позивач уклав договір оренди цієї ж земельної ділянки з ТОВ «Авіс-Україна», який був зареєстрований у державному реєстрі 21 грудня 2012 року за № 09425.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2014 року у справі за позовом ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» до управління Держземагенства у Сумському районі Сумської області, треті особи: ТОВ «Авіс-Україна», ОСОБА_1 та інші, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2015 року, визнано протиправною та скасовано державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки, укладеної між ТОВ «Авіс-Україна» та ОСОБА_1 .

Апеляційний суд встановив, що під час розгляду вказаної справи ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» надавало докази на підтвердження того факту, що саме воно обробляло земельну ділянку ОСОБА_1 протягом 2013-2014 років.

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Згідно абзацу 1 частини першої статті 60 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених рішень) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Встановивши, що ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» не довело належними та допустимими доказами неможливість користуватися належною позивачу земельною ділянкою, суди зробили обґрунтований висновок про відмову у задоволенні зустрічного позову.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 дають підстави для висновку, що оскаржені рішення у частині первісних позовних вимог ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Доводи касаційної скарги ТОВ «Агрофірма Косівщинська» не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення у частині вирішення зустрічних позовних вимог ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Колегія суддів вважає, що касаційну скаргу ТОВ «Агрофірма Косівщинська» необхідно залишити без задоволення, касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, оскаржені рішення у частині позовних вимог ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі скасувати і ухвалити у цій частині нове рішення про задоволення позову, а у частині вирішення зустрічного позову оскаржені рішення залишити без змін.

ОСОБА_1 сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 535,92 грн та за подання касаційної скарги у розмірі 584,64 грн.Тому з ТОВ «Агрофірма Косівщинська» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати, понесені на сплату судового збору.

ОСОБА_1 сплачено судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 584,64 грн.Тому з ТОВ «Агрофірма Косівщинська» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Косівщинська» залишити без задоволення.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 11 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 07 квітня 2016 року у частині позовних вимог ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» про розірвання договору оренди землі скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» в частині розірвання договору оренди землі задовольнити.

Розірвати договір оренди землі від 17 січня 2005 року, укладений між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська», зареєстрований у Сумському районному відділі Сумської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» номер запису в державному реєстрі земель 84 від 13 вересня 2006 року.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 11 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 07 квітня 2016 року у частині вирішення зустрічних позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» до ОСОБА_1 про стягнення збитків, орендної плати та розірвання договору оренди землі залишити без змін.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції рішення Сумського районного суду Сумської області від 11 лютого 2016 року та ухвала апеляційного суду Сумської області від 07 квітня 2016 року у скасованій частині втрачають законну силу.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Косівщинська» на користь ОСОБА_1 1 120,56 грн судових витрат, понесених на сплату судового збору.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

В. І. Журавель

В. П. Курило