Справа № 361/2023/19
Провадження № 2/361/2091/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26 листопада 2019 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Селезньової Т.В. при секретарі Яблонській В.І., з участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні у місті Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в:

Позивач просить розірвати шлюб з відповідачкою, мотивуючи тим, що спільне життя не склалось, на протязі останніх двох років сімейне життя погіршувалось і в кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних відносин, кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім,ю і спільний побут, подальшого сенсу зберігати сім,ю позивач не вбачає і збереження шлюбу вважає неможливим.

В судовому засіданні позивач пояснив, що в сім,ї фактично з усіх питань сторони не мали однакової думки, постійно сварились, відповідачка вела себе не чесно, погано ставилась до його дитини від першого шлюбу, не приділяла йому увагу, безпідставно ревнувала до першої дружини і до дитини, вони перестали проводити разом час, не мають спільних друзів, спільних інтересів, в процесі конфліктів відповідачка доводила його до такого стану, коли він ледь стримувався, щоб не вдарити дружину, і в серпні 2018р. зрозумівши, що більше не може знаходитись разом з відповідачкою, пішов від неї. Після остаточного припинення в серпні 2018року сімейних, подружніх стосунків і припинення спільного проживання з відповідачкою він у жовтні 2018 року зустрів іншу жінку, з якою почав жити разом з грудня 2018року, фактично створив міцну сім,ю, нова дружина ставиться з повагою і любов,ю до його дитини, до нього, вони мають спільні інтереси і розуміють та підтримують один одного, разом з ними живуть діти цією жінки, і у нього склались теплі родинні стосунки з цими дітьми, він їх любить і вони ставляться до нього так само; з даною жінкою він врешті створив таку сім,ю, якої прагнув і якої не зміг створити з відповідачкою, і на даний час хоче узаконити свої нові стосунки. Пояснив, що на даний час всі стосунки з відповідачкою припинені остаточно, спільних дітей вони не мають і їх взагалі окрім майна, з приводу якого існує спір, більше нічого не пов,язує. Наполягав на розірванні шлюбу і категорично заперечував проти надання ще одного строку для примирення. З даного приводу пояснив, що за весь час перебування справи в суді і, зокрема, протягом наданого строку для примирення відповідачка не вживала ніяких заходів до примирення, взагалі не проявила ініціативи до спілкування; єдиний раз після подання ним позову відповідачка ініціювала з ним розмову, але все зводилось до майна; на його запитання коли вона погодиться на розірвання шлюбу, відповідачка йому відповідала, що після поділу майна. На думку позивача відповідачка в дійсності не бажає вживати заходи для збереження сім,ї, якої давно фактично не існує, просто бажає його травмувати та завадити створенню ним нової сім,ї, просто робить йому все наперекір.

Справа призначалась двічі в підготовче засідання і двічі в судове засідання розгляду по суті. Відповідач жодного разу до суду не з,явилась, зокрема не явилась в судове засідання розгляду по суті 30.10.2019р., подала заяву про відкладення судового засідання без пояснення причин, повторно не з.явилась в судове засідання 26.11.2019р., будучи належним чином повідомленою, є розписка, так само подала заяву про відкладення розгляду справи , не вказавши поважних причин, які б перешкодили її явці. У справі є відомості про представника відповідача - адвоката, який також в судові засідання не явився жодного разу. Суд відмовив відповідачці у її клопотанні про відкладення розгляду справи, враховуючи відсутність зазначених поважних причин, і ухвалив справу розглянути у відсутності відповідачки згідно ст.223 ЦПК України. Разом з тим, дане рішення не є заочним в розумінні ст.280 ЦПК України, оскільки представником відповідачки у даній справі було подано відзив на позов.

У відзиві, поданому 21.05.2019р. представником відповідача, зазначено про визнання позову відповідачкою і про згоду на розірвання шлюбу. В відзиві також зазначено, що відповідачкою оспорюються обставини, зазначені позивачем у позовній заяві, зокрема, що подружжя понад рік як припинило сімейні стосунки. На думку відповідачки подружжя жило разом і мало спільний побут до середини вересня 2018року.

В заяві, поданій 23.05.2019р. особисто відповідачкою, вона пояснила, що представником у відзиві допущена помилка у тому, що вона визнає позов, в дійсності вона, відповідачка, позов не визнає і просить надати строк для примирення.

Ухвалою суду від 21.06.2019р. суд задовольнив клопотання відповідачки і надав подружжю строк для примирення на три місяці.

Ухвалою суду від 30.09.2019р. суд поновив провадження у справі після закінчення строку для примирення, оскільки від позивача не надійшло заяви про закриття провадження у справі чи залишення позову без розгляду і закінчився наданий судом строк для примирення.

Відповідачка на даний час іншого відзиву на позов не подала.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача (на ухвалу про зупинення провадження у справі, яка ухвалою апеляційного суду залишена без змін) відповідачка послалась на те, що з 2015 року вони з позивачем проживали одною сім?єю без конфліктів, вели спільне господарство і піклувались один про одного. Розлад у сім?ї вважала тимчасовим та виниклим з випадкових причин, бажання позивача розірвати шлюб вважала несерйозним.

Розглядаючи дану справу, суд робить такі висновки:

З свідоцтва про шлюб встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 був зареєстрований 03 липня 2015 року в Дарницькому районному у місті Києві відділі реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1262.

Від шлюбу сторони дітей не мають.

Судом було надано строк для примирення, який не дав позитивного результату, примирення не відбулось.

З пояснень позивача та заяви відповідачки слідує, що сімейні стосунки і спільне проживання сторони припинили з вересня 2018 року. З тих пір проживають окремо.

На даний час позивач перебуває у стані створення нової сім?ї, тривалий час (більше року) проживає з іншою жінкою, разом з ним проживають діти вказаної жінки, позивач має намір узаконити стосунки з цією жінкою, з якою фактично створена сім?я. Дана сім,я створена після припинення сімейних стосунків з відповідачем.

Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Незгода відповідачки на розірвання шлюбу не має ознак її дійсного наміру вжити заходів для поновлення сімейних стосунків та для збереження сім?ї і шлюбу. Поведінка відповідачки явно вказує на інакше, зокрема, суд бере до уваги, що жодного разу відповідачка не з,явилась у судове засідання, що є нелогічним у разі, якби вона дійсно намагалась з?ясувати стосунки і вжити заходів до примирення з чоловіком. Зі слів позивача протягом строку для примирення відповідачка так само не вживала заходів до примирення, що може вказувати лише на те, що такий строк їй в дійсності не був потрібен. Її процесуальна поведінка свідчить лише про явний намір затягти розгляд справи у часі. Наданий строк для примирення виявився неефективним і по факту лише затягнув розгляд справи на певний час. Саме повторне клопотання відповідачки про надання строку для примирення нею не вмотивоване, не наведено жодного аргументу, який би давав підстави вважати, що дану сім?ю і даний шлюб можна зберегти. Також відсутні підстави вважати, що рішення позивача про розірвання шлюбу є поспішним і несерйозним (як це зазначено у відзиві відповідача), своїми подальшими діями позивач довів серйозність своїх намірів. Подальше збереження шлюбу було б суто формальним, а з урахуванням фактичного створення позивачем нової сім?ї - не розірвання шлюбу суперечило б законним і логічним інтересам позивача, який створює ту сім?ю, до якої прагнув і якої не зміг створити з відповідачкою. Суд не вбачає підстав для подальшого відстрочення розірвання шлюбу. При встановлених у судовому засіданні обставинах, суд не вбачає підстав для продовження строку для примирення, і проаналізувавши всі встановлені обставини, суд дійшов висновку, що сім,я сторін розпалась фактично і остаточно, сторони стали чужими один одному, і шлюб сторін на даний час має виключно формальний характер; подальше збереження шлюбу не можливе, недоцільне, і не відповідає дійсним інтересам кожного з подружжя.

Позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Згідно ст. 114, ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст. 12,13, 81, 137, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 110-115 СК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 03 липня 2015 року в Дарницькому районному у місті Києві відділі реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1262.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду, подавши апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не вручене у день його складення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду безпосередньо, або - згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - через суд першої інстанції, який розглянув справу.

Повне рішення складено 27.11.2019р.

Суддя Т.В. Селезньова