Справа №705/1734/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2019 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючої - судді Мазуренко Ю.В.

при секретарі Щербаковій Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком. У позові вказано, що на підставі Договору дарування частини житлового будинку від 20 вересня 2002 р., посвідченого приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Кучер О.І., реєстраційний № 6070, ОСОБА_1 являється власником квартири АДРЕСА_1 . Позивач вказує, що у належній їй квартирі в якості постійно проживаючих, окрім неї, зареєстрований її син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з 2010 року у відповідній квартирі не проживає, житловою площею не користується по даний час, речей в квартирі не тримає. Позивач вказує, що оскільки реєстрація (прописка) відповідача в належній їй квартирі носить формальний характер, а її збереження, серед іншого, істотно збільшує витрати по утриманню житла, тому що вона позбавлена права на отримання субсидії, - вона змушена ставити перед судом питання про визнання відповідача таким, що втратив право на проживання в ній внаслідок обрання ним іншого постійного місця свого проживання (в порядку ст. 167 ЖК України).

Позивач ОСОБА_1 , будучи повідомленою належним чином про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, проте від неї надійшла заява, в якій вона просить справу розглядати у її відсутність, позов підтримує та просить його задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений відповідно до вимог ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. При цьому, 18.11.2019 року на адресу суду, через електронні засоби зв`язку, від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява, в якій вказано, що він за місцем реєстрації не проживає з 2010 року, тому позов він визнає повністю, не заперечує проти його задоволення. Також, в заяві відповідач просить розгляд справи проводити у його відсутність.

Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що на підставі Договору дарування частини житлового будинку (серія ВАВ № 262529) від 20 вересня 2002 р., посвідченого приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Кучер О.І., реєстраційний № 6070, ОСОБА_1 являється власником 3/20 частин житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

З 22 червня 2005 року у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується записом у будинковій книзі для прописки громадян, що проживають у квартирі АДРЕСА_1 .

Згідно довідки № 121 голови квартального комітету № 8 від 28.03.2019 р., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані по АДРЕСА_1 , «…однак син не проживає з 2010 року…».

Головою квартального комітету № 8 в присутності власника квартири ОСОБА_1 , та сусідів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було складено акт № 122 обстеження реєстрації і проживання громадян у домоволодінні ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , та встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично не проживає з 2010 року по даний час.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна буд-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі 6-ти місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Основні підстави втрати права користування жилим приміщенням зазначені у ч. 2 ст. 107 Житлового кодексу України - у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Згідно п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами ЖК України» відповідно до ст. 107 ЖК України (аналогічна ст.167 ЖК України) наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, утворення сім`ї в іншому місці, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Абзацом 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи..

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач позов визнав, про що на адресу суду подав відповідну заяву.

Згідно з положеннями п.4 ст. ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, - підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 258-259, 263, 265, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його складення через суд першої інстанції до Черкаського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ю.В. Мазуренко