Постанова

Іменем України

19 червня 2019 року

м. Київ

справа № 463/3414/16-ц

провадження № 61-30997св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Сердюка В. В.,

учасники справи:

позивач - Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 01 червня 2017 року в складі судді Головатого Р. Я. та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 24 жовтня 2017 року в складі колегії суддів: Бойко С. М., Копняк С. М., Ніткевича А. В.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про приведення квартири до попереднього стану.

Позовна заява мотивована тим, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 , у якій самочинно переобладнав кухню з житлової кімнати та житлову кімнату, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності постановою Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 19 листопада 2015 року.

Питання самовільного переобладнання спірної квартири розглядалось 22 березня 2016 року на засіданні міжвідомчої комісії при Личаківській районній адміністрації Львівської міської ради. Комісія постановила, що вказана квартира підлягає приведенню до попереднього стану в зв`язку з тим, що роботи виконані самочинно, з порушенням пункту 8.11 державних будівельних норм України, статті 152 ЖК Української РСР, пункту 1.4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76.

У подальшому Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради видала розпорядження від 22 квітня 2016 року, яким затвердила висновок міжвідомчої комісії та зобов`язала відповідача привести квартиру АДРЕСА_1 до попереднього стану у двотижневий термін за власні кошти шляхом відновлення житлової кімнати та кухні.

Приписом Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради від 13 травня 2016 року ОСОБА_1 зобов`язано привести вказану квартиру до попереднього стану за власні кошти.

Однак відповідач в добровільному порядку вказані порушення не усунув, квартиру у попередній стан не привів.

На підставі викладеного Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради з урахуванням уточнених позовних вимог просила зобов`язати ОСОБА_1 привести квартиру АДРЕСА_1 до попереднього стану, шляхом відновлення житлової кімнати та кухні.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 01 червня 2017 року позов задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 привести квартиру АДРЕСА_1 до попереднього стану, шляхом відновлення житлової кімнати під інд. «11-3» та кухні під інд. «11-2».

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради 1 378 грн судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що внаслідок проведеного відповідачем самочинного переобладнання житлової кімнати під кухню, порушено пункт 8.11 Державних будівельних норм В.3.2-2-2009, яким забороняється при реконструкції та капітальному ремонті розміщувати кухні і санвузли (ванні кімнати, туалети) над і під житловими кімнатами, оскільки над самочинно переобладнаною відповідачем житловою кімнатою під кухню знаходиться житлова кімната ОСОБА_2 , квартира якої знаходиться на третьому поверсі над квартирою відповідача.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 24 жовтня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, а також зазначив, що вказані висновки не спростовуються наданими відповідачем доказами. Відповідачем не доведено тієї обставини, що внаслідок проведеного у його квартирі перепланування (переобладнання) не було втручання, зокрема, в інженерні системи загального користування, оскільки переобладнання пов`язані, зокрема з влаштуванням у квартирі індивідуального газового опалення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди безпідставно встановили, що відповідачем незаконно влаштоване індивідуальне газове опалення. Дії ОСОБА_1 не порушують права третіх осіб та норми законодавства.

Відповідач не втручався у несучі конструкції та внутрішньо-будинкові комунікації. Переобладнання спірної квартири не призвело до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушило санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Приведення самовільно переобладнаного приміщення до попереднього стану здійснюється у разі, якщо таке переобладнання призвело до порушення конструктивних елементів або технічного стану будинку чи засобів протипожежного захисту або приводить до погіршення технічного стану житлового будинку в цілому та/або порушюються права мешканців, проте позивачем не надано доказів на підтвердження вказаних обставин.

Судами не правильно застосовано норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи не скористалися своїми правами на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження і витребувано цивільну справу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

25 травня 2018 справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у справі призначено повторний автоматизований розподіл.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Відповідач у вказаній квартирі самочинно переобладнав кухню з житлової кімнати (інд. «11-3») площею 14,6 кв. м та житлову кімнату з кухні (інд. «11-2») площею 11,7 кв. м.

Постановою адміністративної комісії Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 19 листопада 2015 року у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 150 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради 18 лютого 2016 року видала відповідачу припис про приведення його квартири до попереднього стану у двотижневий термін.

Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради 22 квітня 2016 року видала розпорядження, яким (з урахуванням внесених змін), затверджено висновок міжвідомчої комісії від 22 березня 2016 року про приведення квартири АДРЕСА_1 до попереднього стану, зобов`язано відповідача привести квартиру до попереднього стану у двотижневий термін.

Крім того, Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради 13 травня 2016 року видала відповідачу припис про приведення його квартири до попереднього стану у двотижневий термін.

Комісією Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради 15 червня 2016 року складено акт про неможливість обстеження квартири АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_1 доступу не надав.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду відповідають.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Правовий статус позивача на час розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій урегульовано у Положенні про Галицьку районну адміністрацію Львівської міської ради, затвердженому рішенням виконкому Львівської міської ради від 06 січня 2012 року № 4 «Про затвердження Положення про Галицьку районну адміністрацію Львівської міської ради та її структури» з подальшими змінами.

Згідно з пунктом 1.1 цього Положення позивач є виконавчим органом Львівської міської ради і діє відповідно до ухвали міської ради від 06 липня 2006 року № 94 «Про затвердження структури виконавчих органів Львівської міської ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів, витрат на їх утримання» (зі змінами) згідно з чинним законодавством.

Як орган місцевого самоврядування Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради відповідно до статті 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» правомочна розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

У статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, зокрема, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: власні (самоврядні) повноваження: управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.

У статті 16 ЖК Української РСР до компетенції виконавчих органів місцевих рад віднесено здійснення державного контролю за використанням і схоронністю житлового фонду (частина перша статті 30); керування житловим господарством, забезпечення правильної експлуатації і схоронності жилих будинків, що є у віданні Ради, організація їх капітального і поточного ремонту.

Відповідно до статті 152 ЖК Української РСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належать громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Відповідно до статті 152 ЖК Української РСР (у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій) виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.

Пунктами 1.4.1, 1.4.2, 1.4.3 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 року № 76, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Переобладнання жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень містить у собі - улаштування в окремих жилих будинках, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переобладнання туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

До елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.

Відповідно до пунктів 8.11, 8.12 державних будівельних норм В.3.2-2-2009 забороняється при реконструкції i капітальному ремонті розміщувати кухні i санвузли (ванні кімнати, туалети) над i під житловими кімнатами. При влаштуванні кухні-їдальні в окремій квартирі не допускається розташовувати трубопроводи i кухонне інженерне обладнання (плити, водонагрівачі, вентилятори, умивальники тощо) над i під житловими кімнатами.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення, що передбачено пунктом четвертим частини другої статті 16 ЦК України.

На підставі викладеного суди дійшли правильного висновку, що всупереч вказаним вимогам відповідачем без отримання попереднього дозволу виконавчого комітету проведено реконструкцію квартири АДРЕСА_1 та переобладнано кухню з житлової кімнати та житлову кімнату з кухні, внаслідок чого допущено порушення вимог Державних будівельних норм в частині заборони розміщення кухні та санвузлів над і під житловими кімнатами. У добровільному порядку вказані порушення відповідач не усунув, тому позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Крім того, відповідач не довів, що ним не порушено вимоги статті 152 ЖК Української РСР у редакції, що була чинною на час вирішення справи, оскільки не надав доказів, що існуюче перепланування квартири (переобладнання житлової кімнати в кухню) відбулося без втручання в несучі конструкції чи інженерні системи загального користування, а від призначення експертизи на підтвердження своїх доводів відмовився.

Не заслуговують на увагу доводи відповідача, що копія пояснюючої записки проекту розділу АБ та технічних висновків підтверджують правомірність його дій та безпечність перепланування для інших осіб в будинку, оскільки зі зроблених у ній висновків вбачається, що виконане перепланування має окремі відхилення від вимог будівельних норм і правил, а вони підлягають погодженню у встановленому порядку. Однак належними та допустимими доказами такого погодження судам також не надано.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої та апеляційної інстанцій стосовно установлення обставин справи, зводяться до переоцінки доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду міста Львова від 01 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 24 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

А. І. Грушицький

В. В. Сердюк