Справа № 750/3762/19
Провадження № 2/750/1247/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2019 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

судді Карапута Л.В.,

секретаря Пишенко М.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

02.04.2019 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в розмірі 22437 грн. 01 коп. за кредитним договором №б/н від 28.10.2010 року, яка складається з: заборгованість за тілом кредиту 10404 грн. 13 коп., заборгованості за простроченим тілом кредиту 4333 грн. 62 коп., нарахованої пені за прострочене зобов`язання 5471 грн. 76 коп., пені за несвоєчасність сплати боргу 682 грн. 88 коп. штрафу (фіксована частина) 500 грн. 00 коп., штрафу (процентна складова) 1044 грн. 62 коп., а також судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в поданій позовній заяві просив розглянути справу за відсутності представника.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому законом порядку. Відповідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси вважається, що днем вручення судової повістки.

Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст.626, ст.627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Як випливає з матеріалів справи (а.с.9-25), 28.10.2010 року відповідач звернувся до позивача із Анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (далі Умови), яка в сукупності з цими Умовами, а також Тарифами позивача та Пам`яткою клієнта складає Договір про надання банківських послуг. На підставі вказаної заяви відповідачу було видано 8 кредитних карток починаючи з датою відкриття 11.03.2014 з терміном дії до 07/17; 01.02.2015 з терміном дії до 01/19; 06.05.2015 з терміном дії до 01/19; 07.09.2015 з терміном дії до 09/19; 21.11.2015 з терміном дії до 09/19; 13.06.2017 з терміном дії до 09/20; 26.02.2018 з терміном дії до 01/22; 31.05.2018 з терміном дії до 04/22.

Посилаючись на невиконання відповідачем умов Договору про надання банківських послуг, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість станом на 18.03.2019 року в сумі 22437 грн. 01 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредита 10404 грн. 13 коп., заборгованості за простроченим тілом кредита 4333 грн. 62 коп., заборгованості за нарахованими відсотками 0,00 грн., нарахована пеня за прострочене зобов`язання 5471 грн. 76 коп., 682 грн. 88 коп. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., штрафу (фіксована частина) 500 грн. 00 коп., штрафу (процентна складова) 1044 грн. 62 коп.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно виписки по картковому рахунку НОМЕР_1 вбачається, що 26.02.2018 року установлено збільшення кредитного ліміту на суму 10000 грн. Таким чином, позивач вказані приписи Кодексу не виконав. Зокрема, він не надав суду документальне підтвердження надання кредиту відповідачу за заявою №б/н від 28.10.2010 року на суму 10000 грн. саме в день підписання заяви 28.10.2010 року. Одночасно не надав суду документальне підтвердження надання кредиту відповідачу в іншому розмірі.

Крім того, із заповненого особисто відповідачем стандартного формуляра бланка Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та самих цих Умов неможливо зрозуміти до яких саме умов і правил приєднався відповідач: якщо це умови та правила надання банком кредиту то в цих документах не визначена ані сума кредиту, ані процентна ставка за користування кредитними коштами, ані строк кредитування та наслідки порушення термінів розрахунків.

До справи приєднано витяги з Умов і Тарифів позивача, які не підписані відповідачем, що могло б свідчити про підтвердження ним факту ознайомлення зі змістом цих документів і згодою на їх виконання.

Дійсно, підписуючи дану Анкету- відповідач погодився з тим, що заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між ним та Банком кредитний договір. Анкета-заява містить лише особисті дані відповідача. В ній передбачено, що ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку, клієнт виявляє бажання оформити на своє ім`я одну з карток, проте не зазначено, яку саме картку мав намір отримати відповідач, з яким саме кредитним лімітом та з якими умовами.

В той же час, зазначені в Анкеті-заяві Тарифи банку суду надані не були, тому встановити на яких умовах отримано кредитні кошти, саме за договором від 28.10.2010 року та їх розмір неможливо.

Витяг з Умовам та Правила надання банківських послуг також не підтверджує факту надання кредитних коштів відповідачу (а.с.11-25).

Також позивачем до суду надано Розрахунок заборгованості за договором б/н від 28 жовтня 2010 року, укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_1 станом на 31 травня 2015 року, де заборгованість за кредитом за період з 27.09.2014 року по 31.05.2015 року становить 1975 грн. 71 коп., а разом визначена сума 3520 грн. 33 коп, що унеможливлює визначити весь період боргу починаючи з 28.10.2010 року та не можливо встановити з чого складається загальна сума боргу 3520 грн. 33 коп. (а.с.5).

З Розрахунку заборгованості за договором б/н від 28 жовтня 2010 року, укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_1 станом на 18 лютого 2019 року вбачається, що заборгованість за період з 01.06.2015 року по 18.03.2019 року становить 22437 грн. 01 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредита 10404 грн. 13 коп., заборгованості за простроченим тілом кредита 4333 грн. 62 коп., заборгованості за нарахованими відсотками 0,00 грн., нарахована пеня за прострочене зобов`язання 5471 грн. 76 коп., 682 грн. 88 коп. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., заборгованість по судовим штрафам 1544 грн. 62 коп. (а.с. 6-8).

За повідомленням АТ КБ «Приват Банк», відповідач отримав 7 кредитних карток на підставі підписаної відповідачем анкети-заяви від 28.10.2010 року, проте не доведено, яку саме кредитну картку отримав відповідач та її перевипуск, якщо такий відбувався.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином в наданій Анкеті-заяві ОСОБА_1 відсутні істотні умови кредитного договору, які є обов`язковими відповідно до вимог ст.1054 ЦК України та відповідно яких суд мав би встановити дійсну суму кредиту, його процентну ставку, наявність заборгованості за даним кредитом.

Виходячи з вищевикладеного, пред`явлений позов не підлягає задоволенню, оскільки не підтверджується належними та беззаперечними доказами.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

в задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» (місце знаходження: вул. Грушевського, 1 Д, м. Київ 01001, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.В. Карапута