ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2019 року м. Херсон

справа № 663/1786/17

провадження № 22-ц/819/957/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Кузнєцової О.А.,
суддів:Бездрабко В.О.,
Вейтас І.В.,
секретарКутузова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Скадовського районного суду Херсонської області у складі судді Клімченка М.І. від 15 березня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що в її господарстві утримується декілька голів великої рогатої худоби. Між жителями кількох кварталів м.Скадовська тривалий час існує усна домовленість (колективна угода) про спільне випасання належної їм великої рогатої худоби. Відповідно до встановленого графіку випасання худоби черга з випасу була за відповідачкою, яка залучила для допомоги у випасанні худоби ОСОБА_3 .. Остання належним чином не проконтролювала худобу, внаслідок чого корова залишившись без відповідного контролю, зламала ногу та отримала опіки тулубу під час загоряння сухої трави. Позивач зазначала, що такі травми вважаються не сумісними з життям та корова підлягала дорізу. Зважаючи на вказане позивачка змушена була продати корову вагою 600 кг для дорізу по ціні 12 грн. за 1 кг. живої ваги та отримала 7 200,00 грн., в той час коли реальна ціна за 1 кг. живої ваги складає 38,00 грн. Вважає, що таким чином відповідачка своєю безвідповідальністю нанесла їй шкоду в розмірі 15 600,00 грн., яка визначена як різниця між фактичною вартістю корови та її вартістю, яка отримана внаслідок забиття корови (22 800,00 грн. - 7 200,00 грн. = 15 600,00 грн.).

На підставі наведеного позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь 15 600,00 грн. матеріальної шкоди та 640,00 грн. судових витрат.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 15 березня 2019 року позовні вимоги задоволено. Вирішено: стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 15 600,00 грн. та 640,00 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, та таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням всіх фактичних обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Письмових відзивів (заперечень) на скаргу до апеляційного суду не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, у визначених цивільним процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення шкоди, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заявлених вимог. При цьому судом першої інстанції зазначено, що під час судового розгляду справи доведено вину відповідача у порушенні зобов`язання через залучення для допомоги у випасанні худоби іншої особи, яка належним чином не контролювала худобу і це призвело до отримання коровою травм, внаслідок яких вона підлягала дорізу, що є підставою для відшкодування відповідачем заподіяної шкоди у розмірі, визначеному позивачем.

Однак, колегія суддів не може погодитися у повному обсязі з зазначеним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається і встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_2 була власницею великої рогатої худоби за кличкою «Мирося» породи «червона степова» 11 квітня 2008 року народження . Зазначене підтверджується паспортом великої рогатої худоби серії НН №025064 виданим ДП «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» від 30.06.2010 року (а.с.7).

Між жителями м.Скадовськ Херсонської області існує усна домовленість про спільне випасання належної їм великої рогатої худоби в одній череді, яке здійснюється власниками корів почергово. Відповідно до чергового графіку спільного випасання корів власниками великої рогатої худоби за період липня місяця 2017 року 19 липня 2017 року випас худоби покладався на ОСОБА_1 (а.с.11). ОСОБА_1 передоручила випасання худоби ОСОБА_3 . Зазначені обставини підтверджуються також наданими в суді першої інстанції поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ..

З висновку, затвердженого начальником Скадовського відділення поліції Новокаховського відділу поліції ГУНП України в Херсонській області вбачається, що 19 липня 2017 року із стада додому не повернулась корова, яка належить ОСОБА_2 (а.с.10).

З довідки, наданої Скадовською державною лікарнею ветеринарної медицини від 25.07.2017 року, вбачається, що 20 липня 2017 року був поставлений заключний діагноз корові: глибокі опіки вим`я та задніх кінцівок термічного походження та перелом лівої кінцівки в області ліктя без зміщення (а.с.13).

Згідно з положеннями частини першої статті 7 ЦК України цивільні відносини можуть регулюватися звичаєм, зокрема звичаєм ділового обороту. Звичаєм є правило поведінки, яке не встановлене актами цивільного законодавства, але є усталеним у певній сфері цивільних відносин.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

За змістом статті 6, частини першої статті 627 та статті 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язань. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Суд першої інстанції, встановивши, що дані правовідносини регулюються вищезазначеними нормами права, дійшов вірного висновку, що між власниками великої рогатої худоби існувала усна домовленість по черговому випасанню худоби, що є звичаєм (усталеним правилом поведінки) в м. Скадовськ Херсонської області, тобто виникли зобов`язальні правовідносини щодо спільного (почергового) випасання належної їм худоби, що тягне за собою обов`язок особи, яка здійснює випасання череди корів, по збереженню худоби на час її випасання. Під час розгляду справи доведено вину відповідача у порушенні зазначеного зобов`язання, через залучення для допомоги у випасанні худоби іншої особи, яка належним чином не контролювала худобу, що призвело до отримання коровою травм.

При цьому відповідач не довела неможливості забезпечити безпеку корови, відсутності її вини у заподіянні тяжких травм належній позивачу корові. Посилання відповідача на те, що між сторонами не було укладено письмових договорів, що звільняє від відповідальності по збереженню худоби, є необґрунтованими, оскільки за наявності усної домовленості на черговість випасання худоби обов`язок по збереженню худоби покладався саме на відповідача згідно з встановленою чергою. А залучення відповідачем до випасу худоби іншої особи замість себе також породжує цивільні права та обов`язки.

В той же час, вирішуючи питання щодо наявності підстав для задоволення позову та стягнення заподіяної шкоди в сумі 15 600,00 грн., суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_2 посилалася на те, що внаслідок неналежного виконання відповідачами своїх обов`язків по випасанню худоби, їй завдано збитків, що становлять різницю між вартістю корови, виходячи з закупівельних цін (в залежності від вгодованості корови), та сумою, яку вона отримала, продавши корову на забій.

Згідно з п.4 ст.611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та визначено збитки як втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі (реальні збитки), а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права(упущена вигода)

Таким чином, позивачка фактично просила про відшкодування їй реальних збитків у вигляді прямої матеріальної шкоди.

Згідно ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Для визначення підстав застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків суду необхідно з`ясувати наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, розміру збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника і збитками, вину боржника. Звільнення боржника від відповідальності у вигляді збитків за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе зобов`язань безпосередньо пов`язано з наявністю чи відсутністю вище вказаних елементів, що утворюють склад цивільного правопорушення.

При цьому кредитор не повинен доводити вину боржника у порушенні зобов`язання; натомість на нього покладено обов`язок доведення факту невиконання або неналежного виконання зобов`язання боржником, розміру завданих збитків та прямого причинного зв`язку між порушенням зобов`язання та завданими збитками.

Наявність порушення зобов`язань сама по собі не є підставою для застосування цивільно-правової відповідальності за відсутності чи недоведеності причинно-наслідкового зв`язку між таким порушенням та завданням збитків.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, в обґрунтування розміру завданої шкоди в сумі 15 600,00 грн. позивач посилалася на те, що свою корову вона продала для дорізу за 12,00 грн. за 1 кг живої ваги і отримала 7 200,00 грн. Проте, оскільки корова мала приблизну вагу в 600 кг вона могла її продати по 38,00 грн. за кілограм та отримала б 22 800,00 грн.

На підтвердження зазначеного, позивач надала суду довідку від 21 липня 2017 року, надану начальником відділу агропромислового розвитку районної державної адміністрації, згідно якої у липні 2017 року закупівельна ціна одного кілограма живої ваги великої рогатої худоби складає від 27 до 38 гривень в залежності від вгодованості тварини. (а.с.12).

Проте, в порушення вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, позивачем не доведено належними та допустимими доказами розмір завданих їй відповідачем збитків, а саме: не надано доказів, на підтвердження факту здачі корови на доріз; кому, коли, за якою ціною і якою вагою вона здала корову на доріз, а також реальної ваги корови;.

Позивачка зазначених доказів не надала, обмежившись лише своїми усними поясненнями та припущеннями свідків. Проте, відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За відсутності даної інформації розмір заподіяних позивачу реальних збитків встановити неможливо.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції про відшкодування шкоди, як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки не доведено обставини щодо розміру завданої шкоди із заявлених позивачем підстав.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384,390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 15 березня 2019 року скасувати та постановити нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди відмовити.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і відповідно до пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.

Дата складання повного тексту судового рішення - 24 червня 2019 року.

Головуючий О.А. Кузнєцова

Судді: В.О.Бездрабко

І.В.Вейтас