ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«21» червня 2019 року

м. Харків

справа № 644/4016/17

провадження № 22-ц/818/2760/19

Харківській апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Маминої О.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Семикрас О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - Крилової Олени Леонідівни на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2019 року, ухвалене суддею Шевченко С.В.,-

ВСТАНОВИВ:

03 липня 2017 року акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 04 березня 2013 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого АТ КБ «Приватбанк» надало ОСОБА_2 І ОСОБА_3 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Зазначений кредитний договір є договором приєднання та складається з підписаних ОСОБА_1 заяви, «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною картою» та «Тарифів Банку», відповідно до яких позичальник надає свою згоду на встановлення кредитного ліміту та його зміну за рішенням позивача. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на офіційному веб-сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік (далі кредитний договір).

Відповідно до «Умов та правил надання банківських послуг» розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку. Власник картки зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникненню Овердрафту, своєчасно погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевищення платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених договором. При порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити штраф в розмірі 500,00 грн. та 5 відсотків від суми позову. Договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично вважається пролонгованим на той самий строк.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору, станом на 30 квітня 2017 року виникла заборгованість в розмірі 16 798,18 грн., де: заборгованість за кредитом 132,22 грн.; заборгованість по відсотках за користування кредитом 11 789,86 грн.; заборгованість за пенею за користування кредитом та комісією 3 600,00 грн.; штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 776,10 грн.

Зважаючи на зазначене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь вищевказану заборгованість в розмірі 16 798,18 грн., де: заборгованість за кредитом 132,22 грн.; заборгованість по відсотках за користування кредитом 11 789,86 грн.; заборгованість за пенею за користування кредитом та комісією 3 600,00 грн.; штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 776,10 грн. та судові витрати в розмірі 1 600,00 грн.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2017 року позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 16 798,18 грн. та судові витрати в розмірі 1 600,00 грн.

16 жовтня 2018 року представником ОСОБА_1 подано заяву про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 січня 2019 року заяву задоволено, заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2017 року скасовано.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2019 року у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представником АТ КБ «Приватбанк» подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Зазначив, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, судом не було належним чином досліджено докази, що містяться в матеріалах справи та не надано їм належної правової оцінки. Є помилковими висновки щодо недоведеності позивачем факту надання відповідачу кредитних коштів. Факт надання кредитних коштів підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, копією заяви, Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною картою» та «Тарифами Банку», довідкою про видачу кредитних карт. Позивач під час розгляду справи не заперечував факту укладення кредитного договору, отримання кредитних коштів та ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною картою» та «Тарифами Банку». Кредитний договір відповідачем не оспорювався та не визнавався в судовому порядку недійсним. Зазначений кредитний договір є договором приєднання та складається з підписаних ОСОБА_1 заяви, «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною картою» та «Тарифів Банку». На підставі підписаного між сторонами договору, позивачем було відкрито відповідачу картковий рахунок та видано кредитну картку № НОМЕР_1 , на яку було встановлено кредитний ліміт в розмірі 300,00 грн., який в подальшому неодноразово змінювався. Свіржевським ОСОБА_4 було проведено активацію картки та він користувався наданим йому картковим рахунком, що також свідчить про укладення між сторонами кредитного договору. Відсутність підпису ОСОБА_1 на Умовах та правилах надання банківських послуг» та «Тарифах Банку» не свідчить про те, що між сторонами не укладено кредитний договір.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 10 травня 2019 року на підставі ч.1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи був призначений в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи (а.с. 152).

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст. 263, 264 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів про те, що кредитні кошти були надані відповідачу відповідно до умов кредитного договору.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що 04 березня 2013 року ОСОБА_1 власноруч було заповнено та підписано анкету-заяву про приєднання к умовам та правилам надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 4).

З тексту даної заяви вбачається, що відповідач ознайомився та згодний з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку. Також з тексту заяви вбачається, що відповідач виразив свою згоду, що ця заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Також із тексту заяви вбачається, що ОСОБА_1 ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, просить відкрити йому рахунок та надати зазначені в заяві послуги, зокрема кредитну картку з встановленим кредитним лімітом (зворотний бік а.с. 4).

Між сторонами кредитного договору були письмово узгоджені всі суттєві умови договору.

Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 шляхом підписання анкети-заяви було укладено в письмовій формі кредитний договір.

При цьому матеріали справи не містять даних, які б свідчили про заперечення відповідачем фактів підписання вказаної вище заяви про отримання банківських послуг.

Вказані обставини свідчать про дотримання письмової форми правочину та укладення кредитного договору, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у погодженому сторонами розмірі.

Крім мотивів, викладених вище, колегія суддів також враховує правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 04 квітня 2018 року по справі № 357/12292/16-ц, в якій зазначено, що неоспорювання кредитного договору, часткове його виконання відповідно до ст. 204 ЦК України свідчить про правомірність цього правочину. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття умов цього договору.

Як вбачається з матеріалів даної цивільної справи, відповідач також не заперечував факт підписання ним заяви та факт отримання кредиту, використання кредитної картки та погашення заборгованості за кредитом.

Таким чином, укладення кредитного договору між сторонами відбулось згідно чинного законодавства України.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням вимог п. 3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Колегія суддів ухвалює нове судове рішення, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що на підставі кредитного договору відповідачу було відкрито картковий рахунок та видана кредитна картка № НОМЕР_2 з кредитним лімітом 300,00 грн., розмір якого в подальшому неодноразово змінювався.

Строк дії кредитної картки встановлений до останнього дня вересня 2016 року (а.с. 111).

З розрахунку заборгованості по вказаному кредитному договору вбачається, що відповідачем після отримання картки здійснені дії щодо проведення її активації, користування карткою шляхом отримання кредитних коштів через банкомати та здійснення розрахунків в магазинах (а.с. 3).

Виписка по руху коштів по картковому рахунку відповідача містить інформацію про рух коштів, що містяться на балансі кредитної картки, та всі операції за кредитною карткою, у томі числі і погашення заборгованості за кредитом, відсотками та пенею (а.с. 137, 138).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що активація ОСОБА_1 картки та користування картковим рахунком свідчить про укладення сторонами кредитного договору на визначених умовах про надання та обслуговування платіжних карт.

Відповідно до Переліку типових документів, затверджених наказом Міністрерства юстиції України від 12 квітня 2012 року № 578/5, виписки банків віднесені до первинних документів, які фіксують факти виконання госоперацій та служать підставою для записів у регістрах бухобліку та в податкових документах.

Відповідно до вимог ст. 12, 13, 81 ЦПК України позивачем надано до суду належні, допустимі, достовірні та достатні докази укладення між сторонами кредитного договору та надання відповідачу кредитних грошових коштів. Так, численні письмові пояснення банку з цього приводу, в тому числі аргументи апеляційної скарги, з огляду на положення ЦПК України є доказами, які підтверджують зазначену обставину.

Оцінюючи наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором в якості доказу, колегією суддів встановлено, що відповідач покладені на нього зобов`язання належним чином не виконував, зважаючи на що, станом на 30 квітня 2017 року за спірним кредитним договором виникла заборгованість в розмірі 16 798,18 грн., де: заборгованість за кредитом 132,22 грн.; заборгованість по відсотках за користування кредитом 11 789,86 грн.; заборгованість за пенею за користування кредитом та комісією 3 600,00 грн.; штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 776,10 грн.

Під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції відповідачем даний розмір заборгованості не оспорювався, будь-яких належних та допустимих доказів, що спростовують даний розмір заборгованості, надано не було.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу, які регулюють відносини позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору.

Частиною першою статі 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_1 належним чином не виконав зобов`язання за кредитним договором, зважаючи на що наявні правові підстави для стягнення суми заборгованості з відповідача на користь позивача.

Проте, колегія суддів вважає, що сума заборгованості, на яку заявлений позов, підлягає зменшенню.

Так, з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що розмір пені в сумі 3 600,00 грн. визначений, виходячи з часу порушення зобов`язань за кредитним договором, тобто з 01 травня 2014 року (а.с. 3).

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Стягнення неустойки (штрафу, пені) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду і починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

З матеріалів справи вбачається, що з позовом до суду АТ КБ «Приватбанк» звернувся 03 липня 2017 року. Отже, стягненню підлягає пеня за порушення виконання зобов`язання, починаючи з 03 липня 2016 року.

Розмір пені з 03 липня 2016 року по час звернення позивача до суду становить 1 000,00 грн. (зворотний бік а.с. 3).

Крім того, ч.3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших підстав, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що розмір заборгованості за тілом кредиту становить 132,22 грн. (а.с. 3).

Розмір пені, що становить 1 000,00 грн., значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за можливе зменшити розмір пені до 150,00 грн.

Також колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача штрафів в розмірі 1 276,10 грн.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, постановах Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 505/3492/15ц та від 19 вересня 2018 року у справі № 664/2784/15ц штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми штрафів в розмірі 1 276,10 грн.

Отже, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача грошова сума в розмірі 12 072,08 грн., де заборгованість за тілом кредиту - 132,22 грн., заборгованість по процентах 11 789,86 грн. та пеня 150,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що сума сплаченого позивачем судового збору за звернення до суду з позовом становить 1 600,00 грн. (а.с. 35), за подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції становить 2 643,00 грн., а всього 4 243,00 грн.

Сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, та є пропорційною задоволеним позовним вимогам, становить 3 049,25 грн.

Зважаючи на зазначене, керуючись ст. 2, 12, 13, 81,ст.ст. 367, 368, 371, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - Крилової Олени Леонідівни задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2019 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , податковий номер НОМЕР_3 , на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», , заборгованість за кредитним договором б/н від 04 березня 2013 року в розмірі 12 072,08 грн., де: заборгованість за кредитом 132,22 грн.; заборгованість по процентах за користування кредитом 11 789,86 грн.; заборгованість за пенею за користування кредитом 150,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір в розмірі 3 049,25 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Постанову складено «21» червня 2019 року.

Головуючий суддя: Судді:А.І. Колтунова О.В. Маміна В.Б. Яцина