Придніпровський районний суд м.Черкаси
У Х В А Л А

21 червня 2019 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Демчик Р.В.

при секретарі Бузун Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси заяву ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення по справі за позовом Дочірнього підприємства «Ремонтно- експлуатаційне управління 8» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за оплату житлово комунальних послуг,-

встановив:

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 3 березня 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ДП «Ремонтно- експлуатаційне управління 8» заборгованість за оплату житлово комунальні послуг в сумі 10 344 грн. 52 коп. та 1218 грн. судового збору.

24 травня 2019 року представник відповідача Сівов Ю.Ю. звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення.

Заяву про перегляд заочного рішення обґрунтовує тим, що про постановлення рішення відносно відповідача стало відомо наприкінці 16 травня 2019 року. Відповідач не був повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що і стало причиною його відсутності на судовому засіданні. Відповідач був позбавлений можливості надати суду документи щодо обставин справи, які не вивчалися в судовому засіданні і мають значення для встановлення фактів. Вважає, що позивачем не надано доказів, які підтверджують надання ним житлово-комунальних послуг.

У зв`язку з викладеним, просить скасувати заочне рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 3 березня 2016 року у справі за позовом ДП «РЕУ 8» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за оплату житлово комунальних послуг.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час прийняття рішення суду) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно інформаційної довідки УДМС України в Черкаській області від 22 грудня 2015 року, зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 є АДРЕСА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі відкрито на підставі ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 грудня 2015 року. Розгляд справи призначено на 11 год. 00 хв. 1 лютого 2016 року.

Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час прийняття рішення суду) судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

25 грудня 2015 року на адресу ОСОБА_2 АДРЕСА_2 направлявся виклик в судове засідання, призначене на 1 лютого 2016 року. Вказаний виклик повернуто на адресу суду за закінченням терміну зберігання.

1 лютого 2016 року на адресу ОСОБА_2 АДРЕСА_2 направлявся виклик в судове засідання, призначене на 25 лютого 2016 року на 10.00. год.

25 лютого 2016 року на адресу ОСОБА_2 АДРЕСА_2 направлявся виклик в судове засідання, призначене на 3 березня 2016 року на 08 год. 30 хв. год.

Докази, які б свідчили про те, що вказані виклики отримані ОСОБА_2 в матеріалах цивільної справи відсутні.

За таких обставин суд приходить до висновку що відповідач не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи .

Розглядаючи питання про скасування заочного судового рішення, суд керується положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і відповідною практикою Європейського суду з прав людини. Зокрема, у справі «Dilipak and Karakaya v. Turkey» (№№ 7942/05, 24838/05, рішення від 04.03.2014 року) ЄСПЛ зазначив, що можливість для сторін взяти участь у судовому розгляді випливає з предмету та мети статті 6 Конвенції, взятої в цілому. Крім того, принципи змагальності судового процесу та рівності сторін, навряд чи можливі без участі сторін у розгляді. ЄСПЛ наголосив, що Конвенція вимагає від договірних держав вживати необхідних заходів для забезпечення ефективного здійснення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції. Це передбачає, насамперед, що особи, стосовно яких судові провадження були розпочаті, повинні бути проінформовані про цей факт. Таким чином, в контексті указаної справи ЄСПЛ вирішував питання, чи прийняла влада необхідні заходи для повідомлення одного із заявників про порушення судового розгляду, і чи відмовився останній від свого права; якщо ні, то чи міг заявник домогтися нового змагального розгляду відповідно до національного законодавства.

Водночас з`ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідачка має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них заочне рішення скасуванню не підлягає.

При цьому суд враховує, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону № 2453-VI).

Водночас з`ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них заочне рішення скасуванню не підлягає.

Суд вважає, що докази на які посилається відповідач мають значення для правильного вирішення справи, а тому заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 3 березня 2016 року у справі за позовом ДП «РЕУ 8» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за оплату житлово комунальних послуг слід скасувати, а справу призначити до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 287, 288 ЦПК України,-

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення по справі за позовом Дочірнього підприємства «Ремонтно- експлуатаційне управління 8» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за оплату житлово комунальних послуг задовольнити.

Скасувати заочне рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 3 березня 2016 року у справі за позовом ДП «РЕУ 8» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за оплату житлово комунальних послуг.

Справу призначити до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Судове засідання призначити на 8 год. 30 хв. 9 липня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Р. В. Демчик