ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/3841/18 Головуючий суддя І інстанції Хайкін В. М.
Провадження № 22-ц/818/547/19 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Інші справи позовного провадження
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2019 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Яцини В.Б.

суддів колегії: Бурлака І.В., Кругової С.С.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», Комунального підприємства «Жилкомсервіс», Комунального підприємства «Харківводоканал», Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут», Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради про визнання протиправними дій, про оскарження рішення про відмову призначення субсидії на житлово-комунальні платежі та про зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради про призначення субсидії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 27.03.2018 звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом про визнання протиправними дій, про оскарження рішення про відмову призначення субсидії на житлово-комунальні платежі та про зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради про призначення субсидії, а саме просила суд: 1) визнати неправомірними (протиправними) дії Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», Комунального підприємства «Жилкомсервіс», Комунального підприємства «Харківводоканал», Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут», Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради у відмові призначення субсидії на житлово-комунальні платежі та про зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради при обрахування «заборгованості», якої фактично не було; 2) зобов'язати Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», Комунальне підприємство «Жилкомсервіс», Комунальне підприємство «Харківводоканал», Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут», Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради здійснити перерахунок заборгованості та призначити їй субсидію по сплаті житлово-комунальних платежів з 01.05.2017 до 01.08.2017; 3) прийняти до уваги заяву про сплив позовної давності щодо стягнення з неї заборгованості по сплаті за спожиті послуги (станом на 01.05.2017) підприємствам, які надають житлово-комунальні послуги, про яку йде мова у відповідях державних установ у зв'язку з її зверненням про призначення субсидії; 4) списати з неї борги за житлово-комунальні послуги за строком позовної давності більше ніж три роки згідно статті 257 Цивільного кодексу України та як безнадійна заборгованість відповідно до частини І підпункту 14.1.11 ст. 14 Податкового кодексу України та п.п. 4.11 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №237 від 08.10.1999 станом на 01.03.2018.

На адресу суду 07.06.2018 надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_3 «про визнання протиправними дій, про оскарження рішення про відмову призначення субсидії на житлово-комунальні платежі та про зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради про призначення субсидії та списання заборгованості за попередні роки, починаючи з 2011 року, яка відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України підлягає списанню за спливом позовної давності та не підлягає задоволенню». Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду в сумі 4020, 18 грн. та суд прийняв рішення про задоволення позову у розмірі 137, 58 грн., яку позивач погасила. В період дії субсидії з травня 2016 року по квітень 2017 року позивач сплачувала комунальні послуги, але цей відповідач довільно включив в рахунок її заборгованостей 4020, 18 грн. та створив штучну заборгованість. Вважає, що заборгованості не існувало, а навпаки була переплата з її боку та субсидії. Ця комунальна установа не надала їй належну послугу, температура була значно нижча, відповідач не здійснював заходи з утеплення місць загального користування будинку - мусорозбірник не працює, в ньому полопались обігрівальні труби. Щодо заборгованості - послуги з утримання будинків (квартирна плата) в КП «Жилкомсервіс» у розмірі 914, 75 грн., то позивач наголошує, що в період дії субсидії з травня 2016 року по квітень 2017 року вона сплачувала комунальні послуги, але з невідомих їй причин КП «Жилкомсервіс» несвоєчасно отримувало сплачені нею кошти, невірно обрахувало наявність заборгованості у розмірі 914, 75 грн. станом на квітень 2017 року, а якщо заборгованість і була, то загальна позовна давність становить три роки і зазначений борг за спливом давності не підлягає задоволенню. Ця служба також не надавала належних послуг. Окрім того, в період дії субсидії з травня 2016 року по квітень 2017 року позивач сплачувала комунальні послуги «холодна вода та каналізація» в Комунальне підприємство «Харківводоканал», вона сплачувала ці комунальні послуги і раніше, але з невідомих причин КП «Харківоводоканал» несвоєчасно отримували сплачені нею кошти, невірно обрахувало наявність у неї заборгованості у розмірі 791, 73 грн. станом на квітень 2017 року, а якщо заборгованість і була, то загальна позовна давність становить три роки і зазначений борг за спливом давності не підлягає задоволенню. Тобто і ця комунальна служба враховувала в тому числі заборгованість минулих років, і відносила платежі, які здійснювала позивач у поточному періоді в погашення заборгованості за минулі роки. Щодо ТОВ «Харківгаз Збут», то в період дії субсидії з травня 2016 року по квітень 2017 року позивач сплачувала комунальні послуги «газопостачання», їх вона сплачувала і раніше, проте з невідомих причин ця служба несвоєчасно отримувала сплачені нею кошти, невірно обрахувала наявність у неї заборгованості у розмірі 275, 10 грн. станом на квітень 2017 року, а якщо заборгованість і була, то загальна позовна давність становить три роки і зазначений борг за спливом давності не підлягає задоволенню. Позивачем встановлений факт невірного обрахування платежів. Позивач звернулася до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради та надала документи для оформлення субсидії. Субсидія була призначена на строк з травня 2016 року по квітень 2017 року, проте з 01.05.2017 їй не призначено житлову субсидію, так як на думку Управління у позивача є наявність боргу по оплаті. Так, у червні 2017 року вона отримала квитанцію про сплату комунальних послуг сформовану на 07.06.2017, в якій була відсутня інформація про призначену субсидію. Офіційно про те, що їй не призначено житлову субсидію вона дізналась у липні 2017 року, коли звернулась до управління праці та соціального захисту, де її проінформовано про те, що позивач має прострочену понад два місяці заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг, тому субсидію на 2017-2018 рр. з 01.05.2017 не буде призначено. Вважає, що відповідачі 1-4 надавали інформацію про наявність заборгованості, якої не було, не у встановлені строки, а відповідач 5 критично не відносився до наданої інформації та враховував зазначені дані про заборгованість не в установлені строки, чим штучно створено наявність у позивача заборгованості за комунальні послуги та дало привід для прийняття рішення про відмову у призначенні субсидії. Просила суд: 1) визнати дії Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», Комунального підприємства «Жилкомсервіс», Комунального підприємства «Харківводоканал», Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» щодо нарахування заборгованості протиправними, а заборгованість такою, що підлягає списанню за спливом позовної давності та не підлягає задоволенню; визнати дії Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради у відмові призначення ОСОБА_3 субсидії на житлово-комунальні платежі на період з 01.05.2017 до 01.08.2017 неправомірними та протиправними та зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради призначити позивачу субсидію на житлово-комунальні платежі на період з 01.05.2017 до 01.08.2017; 2) зобов'язати Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», Комунальне підприємство «Жилкомсервіс», Комунальне підприємство «Харківводоканал», Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут», Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради здійснити перерахунок заборгованості та призначити їй субсидію по сплаті житлово-комунальних платежів з 01.05.2017 до 01.08.2017; 3) прийняти до уваги її заяву про сплив позовної давності щодо стягнення з неї заборгованості по сплаті за спожиті послуги (станом на 01.05.2017) підприємствам, які надають житлово-комунальні послуги, про яку йде мова у відповідях державних установ у зв'язку з її зверненням про призначення субсидії.

Від відповідача - Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради 04.07.2018 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого Управління просило відмовити позивачу ОСОБА_3 у задоволенні позову з огляду на наступне. Умови призначення і порядок надання громадянам щомісячної адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату управління багатоквартирним будинком, користування житлом або його утримання, послуг з транспортування та розподілу природного газу та комунальних послуг (водо-, тепло-, газопостачання, водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот) визначаються Положенням про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 №848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» (з наступними змінами). 01.05.2014 ОСОБА_3 звернулась до Управління із заявою за встановленою формою про призначення субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг та на підставі рішень Управління про призначення субсидії позивачу у визначеному розмірі призначено субсидію на періоди з травня 2014 року по квітень 2017 року. Враховуючи приписи Положення, Управлінням 18.05.2017 направлено запити про суми простроченої понад два місяці заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг до підприємств виробників/виконавців житлово-комунальних послуг. На підставі отриманих від КП «Жилкомсервіс», філії «Харківтеплозбут» ХТМ, ТОВ «Харківгаззбут» відомостей встановлено, що позивач має прострочену понад два місяці заборгованість з оплати послуги з утримання житла у сумі 914, 75 грн. та теплопостачання у сумі 1380, 50 грн., за газопостачання у сумі 275, 10 грн., у зв'язку з чим субсидію на наступний строк, починаючи з 01.05.2017 не призначено, позивача про це проінформовано, натомість документів про відсутність боргу, про сплату боргу, або договору про реструктуризацію заборгованості ОСОБА_3 до Управління не надала. Рішенням Управління від 10.10.2017 ОСОБА_3 не призначено житлову субсидію з 01.05.2017 у зв'язку з наявністю боргу по оплаті за комунальні послуги. В подальшому, на підставі заяви від 10.10.2017 та поданих документів, рішенням Управління від 05.12.2017 позивачу призначено житлову субсидію з серпня 2017 року по квітень 2018 року включно у розмірах та порядку, встановлених Положенням. ОСОБА_3 у позові заявляє про відсутність заборгованості по сплаті комунальних послуг, проте не надала жодного документа, який би підтверджував цей факт та не довела обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог. Посадові особи Управління під час здійснення заходів щодо призначення/припинення призначеної субсидії позивачу діяли лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені статтею 19 Конституції України, статтею 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Від відповідача - Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» 11.07.2018 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просили суд відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. Особовий рахунок, відкритий на ім'я ОСОБА_3 в КП «Харківські теплові мережі» є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідача і списання з цього внутрішньогосподарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто відповідача. Позивачу неодноразово повідомлялось про необхідність надання копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номера головного квартиронаймача для списання суми заборгованості з особового рахунку позивача згідно з рішенням суду, яку надано так і не було. При цьому, з усіх питань, пов'язаних з наданням субсидії, заявнику необхідно звертатися до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради, а КП «Харківські теплові мережі» не є належним відповідачем по справі. Просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Від відповідача - Комунального підприємства «Харківводоканал» 19.07.2018 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 у повному обсязі, посилаючи на наступне. Чинним законодавством не встановлено процедури визнання боргу за житлово-комунальні послуги безнадійним та не визначено механізму його списання, а тому така заборгованість зазначається в довідках про стан заборгованості. Вичерпний перелік припинення зобов'язання передбачено главою 50 Цивільного кодексу України, яка не містить такої підстави як закінчення строку позовної давності, а тому заборгованість, яка утворилася за межами строку позовної давності не підлягає перерахунку на підставі ст. ст. 257, 267 ЦК України. Враховуючи викладене, КП «ХВК» обґрунтовано обліковує по особовому рахунку заборгованість, яка утворилася в період користування послугами ОСОБА_3 Просили суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

До суду 07.09.2018 надійшла відповідь ОСОБА_3 на відзив відповідачів, за змістом яких позивач просила суд застосувати позовну давність за її позовною заявою, наголошує на відсутності у неї вимоги щодо списання заборгованості, а просить суд про визнання протиправними дій КП «Харківодоканал», яке довільно, не зважаючи на сплату послуг ОСОБА_3 невірно обрахувало наявність за попередні роки, починаючи з 2011 року і яка, відповідно до статті 257 «Загальна позовна давність» Цивільного кодексу України підлягає списанню за спливом позовної давності та не підлягає задоволенню, і таким чином, штучно створило наявність у позивача заборгованості за комунальні послуги та дало привід про прийняття рішення про відмову призначення субсидії на житлово-комунальні платежі Управлінням праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради на період з 01.05.2017 року до 01.08.2017 року. КП «Харківські теплові мережі» фактично визнає факт невірного обрахування заборгованості позивача, а відповідач - Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради фактично переклав відповідальність за достовірність інформації про заборгованість на постачальників послуг, тобто цей відповідач критично віднісся до позову, не проаналізував його. Заборгованості станом на травень 2016 року не було, а якщо була б, то її б не призначили.

До суду 10.09.2018 надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», Комунального підприємства «Жилкомсервіс», Комунального підприємства «Харківводоканал», Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут», Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради про визнання суми безнадійної заборгованості та зобов'язання вчинити певні дії, копії уточненої позовної заяви судом направлені усім відповідачам та ними отримані. Згідно вимог прохальної частини уточненої позовної заяви позивач просила суд: 1) визнати заборгованість ОСОБА_3 за послуги КП «Харківські теплові мережі», яка виникла до 01.08.2015 року - безнадійною дебіторською заборгованістю; 2) зобов'язати КП «Харківські теплові мережі» списати безнадійну дебіторську заборгованість, яка виникла до 01.08.2015 року з особового рахунку ОСОБА_3; 3) визнати заборгованість ОСОБА_3 за послуги КП «Жилкомсервіс», яка виникла до 01.08.2015 року - безнадійною дебіторською заборгованістю; 4) зобов'язати КП «Жилкомсервіс» списати безнадійну дебіторську заборгованість, яка виникла до 01.08.2015 року з особового рахунку ОСОБА_3; 5) визнати заборгованість ОСОБА_3 за послуги КП «Харківводоканал», яка виникла до 01.08.2015 року - безнадійною дебіторською заборгованістю; 6) зобов'язати КП «Харківводоканал» списати безнадійну дебіторську заборгованість, яка виникла до 01.08.2015 року з особового рахунку ОСОБА_3; 7) визнати заборгованість ОСОБА_3 за послуги ТОВ «Харківгаззбут», яка виникла до 01.08.2015 року - безнадійною дебіторською заборгованістю; 8) зобов'язати ТОВ «Харківгаззбут» списати безнадійну дебіторську заборгованість, яка виникла до 01.08.2015 року з особового рахунку ОСОБА_3. Вимоги уточненої позовної заяви обґрунтовано тим, що позивач не може погодитись із сумами заборгованості за житлово-комунальні послуги, адже вони є такими, що позбавляють її права на отримання субсидії на сплату житлово-комунальних послуг. Безнадійна дебіторська заборгованість є поточною дебіторською заборгованістю щодо якої існує впевненість щодо її неповернення боржником або за якою минув строк позовної давності, та вона підлягає списанню з балансу. Таким чином, заборгованість у сумі 3877, 47 грн. (КП «Харківські теплові мережі»), 922, 04 грн. (КП «Жилкомсервіс»), 922, 04 грн. (КП «Харківводоканал»), 284, 24 грн. (ТОВ «Харківгаззбут») підлягає списанню, адже виникла станом на 01.08.2015 року і щодо неї минув строк позовної давності. Дії відповідачів по несписанню заборгованості порушують її законні права та інтереси.

Від відповідача - Комунального підприємства «Харківводоканал» 01.10.2018 надійшов відзив на уточнену позовну заяву, згідно якого просили суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 у повному обсязі. Послались на те, що чинним законодавством не встановлено процедури визнання боргу за житлово-комунальні послуги безнадійним та не визначено механізму його списання, а тому така заборгованість зазначається в довідках про стан заборгованості. Вичерпний перелік припинення зобов'язання передбачено главою 50 Цивільного кодексу України, яка не містить такої підстави як закінчення строку позовної давності, а тому заборгованість, яка утворилася за межами строку позовної давності не підлягає перерахунку на підставі ст. ст. 257, 267 ЦК України. Враховуючи викладене, КП «ХВК» обґрунтовано обліковує по особовому рахунку заборгованість, яка утворилася в період користування послугами ОСОБА_3 Просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Від відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» 04.10.2018 надійшов відзив на позовну заяву, за яким позовні вимоги ОСОБА_3 є незаконними та необґрунтованими. Станом на 31.01.2018 року по особовому рахунку позивача обліковується заборгованість, що підлягає сплаті в обов'язковому порядку в сумі 246, 41 грн. Питання, порушені у позовній заяві позивачем щодо обсягу споживання природного газу відносяться до компетенції ПАТ «Харківміськгаз». Щодо вимоги позивача визнати заборгованість безнадійною, то Податковий кодекс дійсно передбачає можливість визнання підприємством заборгованості безнадійною та її відображення відповідним чином у податковому та бухгалтерських обліках, однак вказане є правом, а не обов'язковим підприємства. Саме підприємство може скористатися за його волею одним з варіантів дій по облікуванню такої заборгованості, як безнадійна, у відповідності до вимог Податкового Кодексу України. Дана вимога суперечить принципам цивільного судочинства. Водночас, відповідач наголошує, що не звертався до суду з вимогою про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості, а тому застосування строків позовної давності суперечить вимогам закону. Окрім того, заборгованість виникла ще до 01.07.2018 року, тобто до часу, коли ТОВ «Харківгаз збут» розпочало свою діяльність. Просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_3 04.10.2018 подала до суду лист-звернення, згідно якого просила суд зобов'язати комунальні служби списати з її особових рахунків усі заборгованості та занести на ці рахунки переплати, а відповідача - Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради спонукати нарахувати їй субсидію на період з 01.05 по 31.07.2017 року.

Від відповідача - Комунального підприємства «Жилкомсервіс» жодних заяв до суду не надходило.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2018 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», Комунального підприємства «Жилкомсервіс», Комунального підприємства «Харківводоканал», Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут», Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради про визнання протиправними дій, про оскарження рішення про відмову призначення субсидії на житлово-комунальні платежі та про зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради про призначення субсидії

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог.

В обґрунтування скарги зазначено, що при ухваленні оскаржуваного рішення було порушено норми матеріального і процесуального права внаслідок неповного та необ'єктивного розгляду справи по суті.

Вказано, що поза увагою суду залишилось те, що у відзиві на позовну заяву КП «ХТМ» визнало, що у позивача відсутня заборгованість на підставі рішення суду. Зазначено, що відповідачами обліковується неіснуюча заборгованість, оскільки за її реальної наявності позивачеві не було б призначено субсидію з травня 2014 року по квітень 2017 року. Вважає, що у неї відсутня заборгованість перед постачальниками житлово-комунальних послуг.

Управлінням праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради суду було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить останню залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Обґрунтовуючи відзив, зазначено, що в період з травня 2014 року по квітень 2017 року згідно діючого на той час законодавчого порядку не було передбачено врахування заборгованості за комунальні послуги при вирішення питання про призначення та продовження надання субсидії. Вказане стало підставою для отримання позивачем субсидії у вказаний період. Зауважили, що позивачем не було доведено відсутності у неї заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, які передбачені у ч. 1 ст. 369 ЦПК України, з огляду на зміст позову та його ціну, без повідомленням учасників справи.

Згідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до вказаних норм ЦПК України, вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, особовий рахунок відкрито на її ім'я, що підтверджує довідка з місця проживання про склад сім'ї та прописку, видана Комунальним підприємством «Жилкомсервіс» дільниця №10 (а. с. 10).

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_3 є споживачем комунальних послуг, що підтверджують рахунки про сплату за комунальні послуги.

Сторонами не заперечувалось, що позивачу ОСОБА_3 на підставі рішень Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради про призначення субсидії позивачу у визначеному розмірі призначено субсидію на періоди з травня 2014 року по квітень 2017 року.

Діючи згідно пункту 13 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року №848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» (з наступними змінами), Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради 18.05.2017 року звернулось до підприємств виробників/виконавців житлово-комунальних послуг, зокрема начальника філії «Харківтеплозбут», директора КП «Жилкомсервіс», начальника відділу реалізації ТОВ «Харківгаз збут» із запитами про суми простроченої понад два місяці заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг (а. с. 123-125)

Згідно витягу з електронних таблиць, наданих ТОВ «Харківгаз збут», КП «ХТМ», КП «Жилкомсервіс», позивач ОСОБА_3 має прострочену понад два місяці заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг станом на 01.05.2017 року, зокрема: заборгованість за квартплату у розмірі 914, 75 грн., заборгованість за теплопостачання та гаряче водопостачання у розмірі 1380, 50 грн., заборгованість за газопостачання у розмірі 275, 10 грн. (а. с. 126).

Рішенням Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради від 10.10.2017 року ОСОБА_3 не призначено житлову субсидію з 01.05.2017 року з таких підстав: наявність боргу по оплаті за комунальні послуги (а. с. 127).

Натомість, рішенням Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради від 10.10.2017 року ОСОБА_3 призначено житлову субсидію з серпня 2017 року по квітень 2018 року включно, розраховано субсидію на 2 місяці з серпня 2017 року по вересень 2017 року включно щомісячно в сумі 230, 61 грн. (а. с. 128).

Відповідачами при наданні відзивів на позовну заяву ОСОБА_3 були надані відомості про наявність у позивача заборгованості, зокрема: Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» - довідка про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання, рахунок: 302202535; Комунальним підприємством «Харківводоканал» - зведена картка абонента В-К (роздільно), особовий рахунок ХКОВ: НОМЕР_1 (а. с. 138, 151-152); та про наявність заборгованості перед підприємствами виробниками/виконавцями житлово-комунальних послуг - Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі», Комунальним підприємством «Харківводоканал», Комунальним підприємством «Жилкомсервіс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» самим позивачем ОСОБА_3 не заперечувалось в уточненій позовній заяві (а. с. 183-186).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що особовий рахунок, відкритий на ім'я споживача житлово-комунальних послуг ОСОБА_3, є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідачів і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом відповідачів. Таким чином, оскільки відповідачі - підприємства виробники/виконавці житлово-комунальних послуг (Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», Комунальне підприємство «Жилкомсервіс», Комунальне підприємство «Харківводоканал», Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут», та відповідач - структурний підрозділ з питань соціального захисту населення (Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради), на виконання свого процесуального обов'язку надали належні і неспростовні докази на підтвердження своєї позиції, зокрема щодо наявності у позивача ОСОБА_3 заборгованості зі сплати житлово-комунальних послуг, та у зв'язку з чим прийняття рішення про відмову у призначенні субсидії, з урахуванням того, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений чинним законодавством, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог, та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалив рішення про відмову у задоволенні позову за його недоведеністю.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

У статті 77 ЦПК України вказано про належність доказів:

1. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

2. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

3. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

4. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У статті 78 ЦПК України зазначено про допустимість доказів:

1. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Про достатність доказів вказано у ст. 80 ЦПК України:

1. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

2. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст.ст. 16, 19, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини у сфері житлово-комунальних послуг регулюються виключно на договірних засадах.

Так, відповідно до частини 2 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Згідно статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 року №630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п. 18 Правил).

Відповідно до вимог статті 67 Житлового кодексу України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно із положеннями статті 68 Житлового кодексу України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Згідно статті 162 Житлового кодексу України, плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, у строки визначені угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог пункту 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з центрального опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 21.07.05 року №630, споживач зобов'язаний вчасно вносити плату за комунальні послуги.

Суд апеляційної інстанції погоджується з посиланням суду першої інстанції на те, що, враховуючи остаточну редакцію позовної заяви, позивачем було визнано наявність у неї заборгованості перед відповідачами-постачальниками житлово-комунальних послуг, оскільки вона просила визнати таку заборгованість безнадійною дебіторською.

Вказані обставини не потребують доказування відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, за якою обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Посилання позивача на те, що за її особовими рахунками обліковується неіснуюча заборгованість, оскільки реальна її наявність стала б перешкодою для призначення позивачеві субсидії на період з травня 2014 року по квітень 2017 року не ґрунтується на вимогах закону.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України № 300 від 26.04.2017 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» було замінено абзац 11 Постанови Кабінету Міністрів України № 848 від 21.10.1995 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» абзацами наступного змісту:

«Після закінчення строку отримання субсидії структурні підрозділи з питань соціального захисту населення самостійно здійснюють розрахунок субсидії на наступний період для домогосподарств, які отримували субсидію у попередньому періоді (крім орендарів житлового приміщення, осіб, яким субсидія була призначена за зареєстрованим місцем перебування, та осіб, які звертаються за субсидією на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива). Для цього структурні підрозділи з питань соціального захисту населення збирають необхідну інформацію у порядку, передбаченому пунктом 13 цього Положення, без звернення громадян і протягом десяти днів після отримання зазначеної інформації приймають рішення про призначення (непризначення) субсидії та інформують про прийняте рішення громадян. У разі отримання інформації про прострочену понад два місяці заборгованість з оплати послуг субсидія на наступний строк не призначається, про що структурний підрозділ з питань соціального захисту населення інформує особу. Якщо протягом двох місяців з дати інформування про непризначення субсидії на наступний строк громадянин документально підтвердив сплату заборгованості або укладення договору про її реструктуризацію, субсидія призначається з дати закінчення дії попередньої субсидії, в іншому випадку - з місяця, в якому громадянин документально підтвердив сплату заборгованості або укладення договору. Зазначений строк може бути продовжений на підставі рішення районної, районної у містах Києві і Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її створення) ради або комісії, яка ними утворюється, за наявності поважних причин.

Якщо отримати інформацію про доходи, необхідну для проведення автоматичного розрахунку субсидії, неможливо внаслідок помилки, виявленої в персональних даних особи під час обміну інформацією, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення повідомляє особу про необхідність виправлення помилки і проводить розрахунок субсидії протягом десяти днів після подання особою оновлених даних та отримання інформації про доходи.».

До внесення вказаних змін при вирішенні питання про призначення та продовження субсидії не підлягала врахуванню заборгованість за комунальними послугами заявника, а тому ОСОБА_3 було призначено субсидію на період з травня 2014 року по квітень 2017 року.

Призначення субсидії у даному випадку не свідчить про те, що за особовими рахунками позивача не існує заборгованості.

Матеріалами справи та доводами апеляційної скарги не спростовується наявність заборгованості ОСОБА_3 зі сплати вартості житлово-комунальних послуг.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Наслідки спливу позовної давності визначаються статтею 267 Цивільного кодексу України.

За приписами цієї статті особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Таким чином, позовна давність пов'язується із можливістю судового захисту суб'єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб'єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов'язаної особи.

У зобов'язальних відносинах (стаття 509 Цивільного кодексу України) суб'єктивним правом кредитора є право одержати від боржника виконання його обов'язку з передачі майна, виконання роботи, надання послуги тощо. Зі спливом позовної давності в цих відносинах кредитор втрачає можливість у судовому порядку примусити боржника до виконання обов'язку. Так само й боржник зі спливом позовної давності одержує вигоду - захист від можливості застосування кредитором судового примусу до виконання обов'язку.

Однак за змістом статті 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб'єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов'язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу. Зокрема, суд не має права застосовувати позовну давність інакше, як за заявою сторін у відповідному спорі, і без такої заяви може задовольнити позов за спливом строку позовної давності (частина третя цієї статті). У разі пропущення позовної давності та наявності заяви сторони про її застосування суд може визнати причини пропущення поважними та прийняти рішення про задоволення позову (частина п'ята цієї статті). Крім того, навіть після спливу позовної давності боржник може добровільно виконати зобов'язання і таке виконання закон визнає правомірним, здійсненим за наявності достатньої правової підстави (частина перша цієї статті), установлюючи для особи, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, заборону вимагати повернення виконаного.

Згідно із частиною першою статті 509, статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За загальним правилом зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї зі сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України).

Правила припинення зобов'язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов'язання» розділу І книги п'ятої «Зобов'язальне право» Цивільного кодексу України, норми якої передбачають, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599), переданням відступного (стаття 600), зарахуванням (стаття 601), за домовленістю сторін (стаття 604), прощенням боргу (стаття 605), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606), неможливістю виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає (стаття 607), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609).

Таким чином, пропуск кредитором строку позовної давності не свідчить про припинення зобов'язання та є лише способом захисту боржника від стягнення заборгованості за рішенням суду.

Відповідно до статті 8 Закону України від 16 липня 1999 року «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (із змінами та доповненнями) бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації.

Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Підприємство самостійно визначає облікову політику підприємства, обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних, розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів, затверджує правила документообігу і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку.

За змістом статті 9 вказаного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з пунктом 14.1.11 статті 14 Податкового кодексу України визначено термін «безнадійна заборгованість» - це заборгованість за зобов'язаннями щодо яких минув строк позовної давності.

Наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 1999 року №237, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 1999 року за №725/4018, затверджено Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «дебіторська заборгованість» (з наступними змінами і доповненнями), яке визначає методологічні засади формування у бухгалтерському обліку інформації про дебіторську заборгованість та її розкриття у фінансовій звітності.

У пункті 4 вказаного Положення визначено поняття безнадійної дебіторської заборгованості як поточної дебіторської заборгованості, щодо якої існує впевненість про її неповернення боржником або за якою минув строк позовної давності.

Відповідно до пункту 11 Положення виключення безнадійної дебіторської заборгованості з активів здійснюється з одночасним зменшенням величини резерву сумнівних боргів. У разі недостатності суми нарахованого резерву сумнівних боргів безнадійна дебіторська заборгованість списується з активів на інші операційні витрати. Сума відшкодування раніше списаної безнадійної дебіторської заборгованості включається до складу інших операційних доходів боржником або за якою минув строк позовної давності.

Відповідно до Інструкції з обліку коштів, розрахунків та інших активів бюджетних установ, затвердженої наказом Державного казначейства України від 26.12.2003 року №242 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23.01.2004 року за №106/8705, безнадійна дебіторська заборгованість - поточна дебіторська заборгованість, щодо якої є впевненість про неповернення її боржником або за якою строк позовної давності минув.

Враховуючи зазначене, прострочена дебіторська заборгованість є безнадійною у випадках: коли прострочена дебіторська заборгованість обліковується за суб'єктами господарювання, які ліквідовані без правонаступників та виключені з Єдиного державного реєстру підприємств, організацій та установ: коли установами вжито всіх заходів по проведенню претензійно-позовної роботи, інших заходів щодо стягнення заборгованості відповідно до чинного законодавства.

Списання сум дебіторської заборгованості здійснюється відповідно до Інструкції про кореспонденцію субрахунків бухгалтерського обліку для відображення основних господарських операцій бюджетних установ, затвердженої наказом Державного казначейства України від 10 липня 2000 року №61 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14 серпня 2000 року за №497/4718.

Відповідно до ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, наведенні норми Податкового Кодексу України та Положення щодо безнадійної заборгованості поза межами позовної давності стосуються лише податкових відносин, які мають публічно-правових характер, внаслідок чого вказані норми ЦК України стосовно позовної давності для врахування заборгованості в розумінні підстав для позбавлення права на субсидію - не поширюються.

Таким чином, районний суд дійшов обґрунтованого висновку, що списання безнадійної дебіторської заборгованості є правом кредитора - постачальника житлово-комунальних послуг, а не обов'язком, оскільки це стосується організації господарської діяльності підприємства.

Облік такої заборгованості за особовим рахунком позивача не є порушенням її прав з огляду на неналежне виконання нею своїх обов'язків зі сплати вартості житлово-комунальних послуг.

З огляду на те, що при ухваленні рішення районним судом було додержано норми матеріального і процесуального права, суд правильно встановив обставини справи, а доводи скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів на підставі ст. 375 ЦПК України залишає скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення виготовлений 11 січня 2019 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді І.В. Бурлака.

С.С. Кругова.