№ 243/805/19
Справа № 2/243/712/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2019 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючий суддя Пронін С.Г.

за участю секретаря Маслової К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов`янська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агротон», третя особа ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. 29 січня 2016 року о 19-00 годині на автошляху Добропілля Красний Лиман за участю автомобіля Fiat Doblo з державним номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням позивача та автомобіля МАЗ 630308 з державним номерним знаком НОМЕР_2 та причепом МАЗ з державним номерним знаком НОМЕР_3 під керуванням працівника ПрАТ «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агротон» ОСОБА_2 сталася дорожньо-транспортна пригода, винним у якій постановою Новоайдарського районного суду Луганської області визнано ОСОБА_2 . Позивач вказує, що вказаною ДТП йому було завдано збитки на загальну суму 184 500 грн. 05 коп., що були відшкодовані страховою компанією ТДВ СТДВ «Глобус», якою була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача як власника наземного транспортного засобу, лише у розмірі 49 400 грн. Таким чином, враховуючи, що страховою компанією позивачу було не повністю відшкодовано завдані йому відповідачем збитки, ОСОБА_1 просить суд задовольнити його позовні вимоги шляхом стягнення з відповідача на його користь різниці між сумою завданих йому збитків та сумою відшкодованих страховою компанією збитків, що становить 135 100 грн. 05 коп. та складається із власне збитків у розмірі 134 500 грн. 05 коп. та витрат, пов`язаних з проведенням автотоварознавчого дослідження автомобіля, у розмірі 600 грн., а також стягнути з відповідача на його користь судовий збір у сумі 1 351 грн.

Позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, а справу розглянути у його відсутність.

Представник відповідача ПрАТ «СВФ «Агротон», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, проте надав суду відзив, у якому позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав через пропуск строку позовної давності звернення до суду, адже суд відкрив провадження у справі 30 січня 2019 року, натомість відповідний строк сплинув 29 січня 2019 року. До того ж, відповідач у своєму відзиві зазначив, що висновок експерта щодо вартості спричиненої позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди, який позивач долучив до свого позову, складений не експертом, а спеціалістом автотоварознавцем, у зв`язку з чим, не є належним доказом на підтвердження саме такого розміру шкоди, який вказує позивач у своєму позові. Крім того, ПрАТ «СВФ «Агротон» вважає недоведеним той факт, що страховою компанією ТДВ СТДВ «Глобус» позивачу було відшкодовано завдані йому внаслідок ДТП збитки лише у розмірі 49 400 грн. На підставі викладеного відповідач просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, проте надав заяву, у якій просив суд розглянути справу у його відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України загальну позовну давність встановлено тривалістю у три роки. Частиною першою статті 261 ЦК

України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права, тобто після виникнення права на захист.

Так, з постанови Новоайдарського районного суду Луганської області, ухваленої 08 квітня 2016 року у справі 419/788/16-п, провадження № 3/419/535/2016, що набула законної сили 18 квітня 2016 року, слідує, що 29 січня 2016 року о 19-00 годині на автошляху Добропілля Красний Лиман з автомобілем Fiat Doblo з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 належить позивачу ОСОБА_1 , скоїв зіткнення водій ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом МАЗ 630308 з державним номерним знаком НОМЕР_2 та причепом МАЗ з державним номерним знаком НОМЕР_3 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Даною постановою винним у вказаній ДТП визнано водія ОСОБА_2 .

Вказане дає суду підстави для висновку, що позивач ОСОБА_1 дізнався про порушення свого права та про особу, яка його безпосередньо порушила, у день, коли сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої йому було завдано збитки, а саме 29 січня 2016 року, а тому й право вимоги у позивача виникло саме з цього часу.

Наведена правова позиція закріплена у постанові Верховного Суду України, ухваленій 11 жовтня 2017 року у справі № 753/2541/16-ц.

Таким чином, оскільки безпосередньо до заподіювача шкоди перебіг позовної давності за позовними вимогами ОСОБА_1 почався 29 січня 2016 року, суд приходить до переконання, що останнім днем строку, у межах якого позивач міг звернутися до суду з відповідною вимогою про захист свого цивільного права є 29 січня 2019 року.

В той же час, зі штампу вхідної кореспонденції на позовній заяві вбачається, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом 28 січня 2019 року, тобто в межах строку позовної давності, а отже доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності є необґрунтованими, адже на обчислення спливу строку позовної давності впливає не день відкриття провадження у справі судом, а день пред`явлення особою позову до суду, що відповідає положенням, закріпленим у ч. 2 ст. 264 ЦК України, у зв`язку з чим, підстави для застосування наслідків спливу позовної давності у цій справі відсутні.

За загальним правилом, закріпленим частиною першою статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З приписів ч. 2 ст. 1187 ЦК України слідує, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Таким чином, системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, відповідальність несе не безальтернативно власник такого джерела підвищеної небезпеки, а саме та особа, у володінні якої в момент заподіяння шкоди на відповідній правовій підставі це джерело підвищеної небезпеки перебувало.

Так, свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів серії НОМЕР_5 й серії НОМЕР_6 свідчать, що транспортний засіб МАЗ 630308 з державним номерним знаком НОМЕР_2 та причеп МАЗ з державним номерним знаком НОМЕР_3 на праві власності належать відповідачу по справі ПрАТ «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агротон».

З полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, долученого позивачем до позовної заяви (а.с. 23), вбачається, що у період з 03 березня 2015 року по 02 березня 2016 року цивільно-правова відповідальність ПрАТ «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агротон» як власника транспортного засобу МАЗ 630308 з державним номерним знаком НОМЕР_2 була застрахована.

Разом з тим, відповідно до договору оренди транспортного засобу від 01 січня 2016 року, а також Додатку № 1 та Додатку № 2 до договору оренди транспортного засобу від 01 січня 2016 року, наданих відповідачем на виконання ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20 травня 2019 року, вищезазначений автомобіль МАЗ 630308 з державним номерним знаком НОМЕР_2 та причеп МАЗ з державним номерним знаком НОМЕР_3 Приватним акціонерним товариством «СВФ «Агротон», що має ідентифікаційний код 30280120, 01 січня 2016 року було передано в оренду Приватному підприємству СВФ «Агро», що має ідентифікаційний код 30877035, на строк до 31 грудня 2016 року.

За таких обставин суд приходить до висновку, що на момент вчинення ОСОБА_2 дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої позивачу ОСОБА_1 було завдано матеріальних збитків, а саме станом на 29 січня 2016 року, автомобілем МАЗ 630308 з державним номерним знаком НОМЕР_2 та причепом МАЗ з державним номерним знаком НОМЕР_3 на підставі договору оренди володіло саме ПП СВФ «Агро», а не відповідач по справі ПрАТ «СВФ «Агротон».

Крім того, з наказу «Про прийняття за переведенням з ПП СВФ «Агро» за п. 5 ст. 36 КзПП України (переведення працівника з його згоди на інше підприємство)» № 1-к від 04 січня 2017 року слідує, що ОСОБА_2 було прийнято на посаду водія автотранспортних засобів до ПрАТ «СВФ «Агротон» за переведенням з ПП СВФ «Агро» з 04 січня 2017 року.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів щодо ОСОБА_2 та Відповіді на запит про джерела доходів за період з 01 січня 2016 року по 31 березня 2016 року, наданих Головним управлінням ДФС у Луганській області листами № 5521/9/2-32-55-10 від 13 червня 2019 року і № 5122/9/12-32-55-13 від 30 травня 2019 року, а також листа Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 7838/05-01 від 27 травня 2019 року, заробітну плату ОСОБА_2 й внесок на його загальнообов`язкове пенсійне страхування за січень 2016 року сплачувало ПП СВФ «Агро».

До того ж, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області своїм листом № 8893/07 від 13 червня 2019 року, надісланим на виконання ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20 травня 2019 року, повідомило, що за інформацією з реєстру застрахованих осіб Дрежавного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування станом на 29 січня 2016 року ОСОБА_2 перебував у трудових правовідносинах зі страхувальником ПП СВФ «Агро.

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до переконання, що на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди 29 січня 2016 року ОСОБА_2 перебував у трудових правовідносинах не з відповідачем по справі ПрАТ «СВФ «Агротон», а саме з ПП СВФ «Агро», яке й володіло на цей час на підставі договору оренди від 01 січня 2016 року автомобілем МАЗ 630308 з державним номерним знаком НОМЕР_2 та причепом МАЗ з державним номерним знаком НОМЕР_3 .

Поряд з цим, відповідно до положень ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

За таких обставин суд приходить до висновку, що за шкоду, заподіяну 29 січня 2016 року позивачу ОСОБА_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини ОСОБА_2 , ПрАТ «СВФ «Агротон» жодної відповідальності не несе, оскільки, по-перше, у цей період часу відповідач, хоча й був власником автомобіля МАЗ 630308 з державним номерним знаком НОМЕР_2 й причепа МАЗ з державним номерним знаком НОМЕР_3 , він фактично ними не володів, адже ними на відповідній правовій підставі, яким є договір оренди від 01 січня 2016 року, володіло ПП СВФ «Агро», а по-друге, на час вчинення ОСОБА_2 дорожньо-транспортної пригоди останній перебував у трудових правовідносинах не з відповідачем, а з ПП СВФ «Агро», а отже між відповідачем і третьою особою не існувало жодних трудових правовідносин.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ПрАТ «СВФ «Агротон» є неналежним відповідачем по справі, в зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з вимог ст. 141 ЦПК України, якою передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в зв`язку з чим з відповідача на користь позивача судовий збір стягненню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 82, 141, 259, 263-268, 273 ЦПК України, ст.ст. 12, 14, 386, 979, 1166, 1172, 1187 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агротон», третя особа ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги

рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24 червня 2019 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду С.Г. Пронін