Справа № 346/652/19
Провадження № 2/346/961/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого- судді П`ятковського В.І.

секретаря Іванишин Х.І.,

представника позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за позовною заявою ОСОБА_2 до П"ядицької сільської ради об"єднаної територіальної громади Коломийського району, про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка, звернувшись до суду з даним позовом, посилається на те, що будинковолодіння по АДРЕСА_1 відносилося до суспільної групи колгоспний двір, головою якого була ОСОБА_3 , про що їй 17 червня 1989 року видано свідоцтво про право власності на житловий будинок на підставі рішення виконкому Коломийської районної ради від 14 червня 1989 року № 125.

На час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали ОСОБА_3 - голова двору, ОСОБА_4 - син та ОСОБА_2 - невістка.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, залишивши заповіт, посвідчений 20 липня 1989 року секретарем Великокам"янської сільської ради, зареєстрований в реєстрі за № 15, за яким все належне їй майно заповіла синові, ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 спадщину після смерті матері прийняв, про що йому видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 1 від 30 січня 1991 року.

Рішенням Великокам"янської сільської ради № 9 від 28 лютого 1991 року його призначено головою колгоспного двору по заповіту після смерті матері.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер і після його смерті відкрилась спадщина на вказане будинковолодіння.

Вказує, що прийняла спадщину після смерті чоловіка, однак нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно, оскільки право власності на будинковолодіння зареєстровано за головою колгоспного двору, а крім нього були інші члени двору, частки яких в майні не виділені до дня його смерті.

Просить суд визнати за нею право власності на спірне будинковолодіння.

Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити.

Відповідач на розгляд справи також не з`явився, однак подав заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, з позовними вимогами згідний, не заперечує щодо їх задоволення.

Заслухавши думку представника позивачки, врахувавши заяву представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 належав до суспільної групи колгоспний двір, головою якого була ОСОБА_3 , про що їй 17 червня 1989 року видано свідоцтво про право власності на житловий будинок на підставі рішення виконкому Коломийської районної ради від 14 червня 1989 року № 125, що підтверджується випискою з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ № 62787 від 30 січня 2018 року (а.с.13).

Станом на 01 липня 1990 року в житловому будинку були зареєстровані та проживали : ОСОБА_3 - голова двору, ОСОБА_4 - син та ОСОБА_2 - невістка, що підтверджується довідкою П"дицької селищної ради ОТГ № 14/15-08/08 від 06 лютого 2019 року (а.с.18).

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власностіпередбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних, а тому кожному з них належало по 1/3 частині вказаного будинковолодіння.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, про що цього ж дня складено відповідний актовий запис за № 19 (а.с.15).

Померла залишила заповіт посвідчений 20 липня 1989 року секретарем Великокам"янської сільської ради, зареєстрований в реєстрі за № 15, за яким все належне їй майно заповіла своєму синові, ОСОБА_4 (а.с.6).

Спадкоємець прийняв спадщину після смерті матері, про що йому видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 1 від 30 січня 1991 року (а.с.7).

Рішенням Великокам"янської сільської ради № 9 від 28 лютого 1991 року ОСОБА_4 призначено головою колгоспного двору по заповіту після смерті матері (а.с.14).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, про що 02 травня 2018 року складено відповідний актовий запис за № 59 (а.с.16).

Будучи спадкоємцем за закономна майно померлого, позивачка прийняла спадщину після смерті чоловіка та вступила в управління спадковим майном.

Однак, оформити спадкові права не взмозі у зв"язку з тим, що право власності на будинковолодіння зареєстровано за ОСОБА_3 , як головою колгоспного двору, а крім неї були інші члени двору, частки яких в майні не виділені до дня її смерті (а.с.5).

Згідно даних технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок в АДРЕСА_1 від 29 листопада 2018 року загальна площа його складає 57,0 кв.м., житлова - 23,2 кв.м., вартість будинковолодіння становить 149631,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Пункт 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Виходячи з того, що позивачці на праві власності належить нерухоме майно і це право не порушує нічиї права і охоронювані законом інтереси, однак, вона не взмозі оформити власність через те, що частки членів колгоспного двору в майні не виділені до дня смерті голови двору, суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_2 право власності на будинковолодіння шляхом задоволення позову.

На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 328, 346, 392, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 247, 263, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителькою АДРЕСА_1 , право власності на спадкове майно, а саме житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 та складається із житлового будинку зазначеного під літерою «А», літньої кухні під літерою «Б», стайні під літерою «В», гаражу під літерою «Г», стодоли під літерою «Д», навісу під літерою «Е», навісу під літерою «Ж», вбиральню під літерою «З», погребу під літерою «К», комори під літерою «Л», криниці, огорожі № 1-3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 12 червня 2019 року

Суддя П`ятковський В. І.