Номер провадження: 22-ц/813/1897/19
Номер справи місцевого суду: 511/1040/16-ц
Головуючий у першій інстанції Іванова О.В.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Півнєву Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 16 червня 2016 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

05 травня 2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 2-3).

16 червня 2016 року заочним рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором були задоволені у повному обсязі. Суд вирішив стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №ODR0GК01420597 від 11.12.2007 року станом на 05.04.2016 року у сумі 14047,74 доларів США, що за курсом 25,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 05.04.2016 року складає 365100,79 грн, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 10164,93 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом 2050,55 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом 406,72 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 747,44 доларів США; штраф (фіксована частина) 9,62 доларів США.; штраф (процентна складова) 668,48 доларів США. ( а.с. 43-44).

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення було відмовлено (а.с. 92-93).

25 липня 2016 року ОСОБА_1 не погоджуючись з вищезазначеним заочним рішенням звернулася до суду з апеляційною скаргою. Так, апелянт вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що судом першої інстанції були неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а саме до суду банком було надано не досконалу довідку та розрахунок заборгованості. З вказаної довідки не вбачається скільки було сплачено апелянтом коштів на погашення кредиту. Судом не враховано, що згідно діючого законодавства, щодо стягнення неустойки (штрафу пені) застосовується позовна давність в один рік, та вона починає свій перебіг з дати прострочення такого платежу. Окрім того непред?явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов?язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже і обов?язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом з боржником. Тому апелянт просить скасувати оскаржуване рішення (а.с. 99-101).

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 11 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 16 червня 2016 року скасоване та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовлено (а.с. 201-206).

Не погоджуючись з рішенням Апеляційного суду Одеської області від 11 травня 2017 року ПАТ КБ «Приват Банк» подав касаційну скаргу ( а.с. 210-214).

12 вересня 2018 року постановою Верховного Суду касаційну скаргу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Одеської області від 11 травня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с. 236-239).

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 08.11.2018 року справу було прийнято до провадження та призначено до розгляду (а.с. 242-243).

В зв`язку з ліквідацією Апеляційного суду Одеської області протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа була розподілена колегії суддів Одеського апеляційного суду в складі головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Драгомерецького М.М. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.02.2019 року справа була прийнята до провадження та призначена до розгляду.

Відзив чи пояснення на апеляційну скаргу, після перегляду справи судом касаційної інстанції, до Одеського апеляційного суду від сторін не надходили.

В судовому засіданні представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечувала. Інші учасник провадження до судового засідання не з`явилася. Про час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 249,250). Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що позичальник належним чином не виконав свої зобов`язання за кредитним договором в результаті чого утворилася заборгованість, а тому вирішив позовні вимог задовольнити в повному обсязі.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, та відхиляючи доводи апеляційної скарги вважає за необхідне зазначити таке.

Як вбачається з матеріалів справи 11.12.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №ODR0GК01420597, за умовами якого позичальник отримала 14000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 11.12.2022 року (а.с.17-20).

В якості забезпечення виконання вказаного зобов`язання 11.12.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № ODR0GK01420597/1, за умовами якого поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов`язань за кредитним договором. Відповідальність поручителя настає у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором (а.с.21).

В зв`язку з неналежним виконанням грошового зобов`язання позичальником за кредитним договором утворилася заборгованість. Так кредитор ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 03.03.2016 року направив позичальнику та поручителю повідомлення про погашення простроченої заборгованості (а.с. 14).

05.05.2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі (а.с. 2-4).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.553 ЦК Україниза договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Згідно зі ст. 554 ЦК Україниу разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

З наведеного вбачається, що в тому випадку, якщо позичальник порушив грошове зобов`язання за договором, кредитор має право звернутися з вимогою про дострокове повернення кредитних коштів. При цьому, кредитор має право звернутися з позовом до суду за захистом своїх прав на підставі ст. 16 ЦК України, не звертаючись при цьому попередньо до боржника з відповідною вимогою. Відтак, доводи апеляційної скарги в цій частині судом відхиляються.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Вказану позицію висловив Верховний Суд в постанові від 04.07.2018 року в справі № 310/11534/13-ц.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

З наведеного вбачається, що за кредитним договором утворилась заборгованість в зв`язку з неналежним виконанням грошового зобов`язання позичальником. В зв`язку з цим кредитор звернувся до суду з вимогами про дострокове погашення кредитної заборгованості. Тим самим кредитом змінив строк виконання основного зобов`язання. Отже, кредитор набув право вимагати погашення грошового зобов`язання боржником та поручителем в солідарному порядку. При цьому кредитор надав розрахунок заборгованості за кредитом, з якого вбачається, що позичальник дійсно здійснював погашення заборгованості, останній раз грошові кошти були сплачені позичальником 14.03.2016 року в розмірі 207 доларів США, однак, тим не менш, позичальник здійснював погашення нарахованої заборгованості не в повному обсязі, внаслідок чого в загальному станом на 05.04.2016 року утворилась прострочена заборгованість. Відтак, за таких обставин, доводи апеляційної скарги відхиляються апеляційним судом.

Таким чином, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних по суті висновків суду першої інстанції, апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції без змін на підставі ст. 375 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 16 червня 2016 року - залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційного скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

М.М. Драгомерецький

П.М. Черевко

Повний текст постанови виготовлено 21 червня 2019 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

05.06.2019 року м. Одеса