КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2019 року м. Київ

Справа №361/4802/18

Апеляційне провадження №22-ц/824/7410/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

секретар Луговий Р.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області ухваленого під головуванням судді Петришин Н.М. 12 березня 2019 року у м. Бровари, дата складення повного тексту рішення не зазначена, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Головне територіальне управління юстиції у Київській області про визнання договору дарування дійсним,

В С Т А Н О В И В

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що 29 березня 2013 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області затверджено мирову угоду за умовами якої сторони домовились про те, що ОСОБА_1 відшкодовує ОСОБА_3 кошти у розмірі 20000, 00 грн, дана виплата становить компенсацію за витрати по оплаті за переобладнання сараю «Б» в житловий будинок, зведення лінії електропередачі та проведення у будинку ОСОБА_3 електропостачання, газифікацію будинку ОСОБА_3 , проведення водопроводу та встановлення капітального забору по межі розподілу земельної ділянки між будинком та сараєм «Б» згідно домовленості. У свою чергу, ОСОБА_3 зобов'язується подарувати частину земельної ділянки з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд. Разом із даруванням частини земельної ділянки з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд ОСОБА_3 зобов`язується подарувати ОСОБА_1 свою 1/2 частку у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , 1/2 частку погребу «В», колодязя «К».

Позивачем зобов`язання за мировою угодою виконані в повному обсязі, а ОСОБА_3 не виконала умови мирової угоди та ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. Спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_2 До складу спадщини може увійти 1/2 частка у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , 1/2 частка погребу «В», колодязя «К» та частина земельної ділянки з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, які з часу укладання мирової угоди мали бути подаровані позивачу, оскільки договори дарування фактично укладені 29 березня 2013 року, згідно умов мирової угоди, затвердженої ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2013 року. Проте покійна мати всіляко ухилялась від укладання договору дарування, та у зв`язку із її смертю втрачена будь-яка можливість нотаріально посвідчити договори дарування.

У зв`язку з викладеним, позивач просить визнати дійсним укладений 29 березня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 договір дарування 1/2 частки у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , 1/2 частки погребу «В», колодязя «К» та 1/2 частини земельної ділянки з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Головне територіальне управління юстиції у Київській області про визнання договору дарування дійсним - відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що доводи позивача про те, що при затвердженні судом мирової угоди, було фактично укладено договори дарування частини земельної ділянки та будинку, є безпідставними, оскільки в мировій угоді ОСОБА_3 лише зобов`язувалась у майбутньому подарувати вказане майно, проте не визначила в який строк, не конкретизувала площу земельної ділянки. З огляду на викладене, вбачається, що ОСОБА_3 ухилилась від виконання зобов`язання, які визначені мировою угодою. Разом з тим, встановлені судом обставини не свідчать про фактичне укладення договорів дарування нерухомого майна. Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними.

Не погодився із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 , ним подана апеляційна скарга, в якій зазначається про незаконність рішення у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному з`ясуванні обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи. Позивач вказує на те, що суд першої інстанції безпідставно зазначив, що в матеріалах справи відсутні письмові докази що сторони, тобто ОСОБА_3 та ОСОБА_1 домовилися щодо усіх істотних умов договору, і відбулося повне або часткове виконання договору. Зазначає що, доводи суду про те, що позивач не звертався для примусового виконання мирової угоди не відповідають дійсності, оскільки в березні 2018 року він звертався до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання у зв`язку із невиконанням мирової угоди ОСОБА_3 , що підтверджується копією ухвали від 12 березня 2018 року.

Враховуючи вищевикладене, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, просив про задоволення заявлених ним вимог.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, причини суду не повідомила, але в заяві від 06 червня 2019 року просила розглянути справу у її відсутність.

Третя особа: Головне територіальне управління юстиції у Київській області свого представника в судове засідання не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, причини неявки суду не повідомили.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно з Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, сформованого 11 листопада 2011 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 належав на праві спільної часткової власності (по 1/2 частці) будинок АДРЕСА_1 /а.с.16/.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2013 рокувизнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , за умовами якої:

« ОСОБА_1 , який є власником 1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 переходить у конкретне користування:

- житловий будинок, позначений на плані літерою «А», який складається з приміщень: кухня 1-1 площею 15,3 кв.м.; тамбур 1-2 площею 0,7 кв.м.; котельня 1-3 площею 6,7 кв.м.; сходова 1-4 площею 17,5 кв.м.; житлові кімнати: 1-5 площею 9,6 кв.м., 1-6 площею 15,2 кв.м., 1-7 площею 46,4 кв.м., 1-8 площею 17,3 кв.м.;

- надвірні будівлі: погріб «В», колодязь «К».

ОСОБА_3 , яка є власником 1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 переходить у конкретне користування:

- надвірні будівлі: сарай «Б», гараж «Д», вбиральня «Е».

Тротуар «Т», огорожа «N» розділяються по домовленості.

Сторони домовляються між собою, що по даній мировій угоді ОСОБА_1 відшкодовує ОСОБА_3 кошти в розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень, які перераховуються щомісячними платежами не менше ніж 1000 (одна тисяча) гривень на особовий рахунок № НОМЕР_1 ОСОБА_3 у Заворицькому відділенні №10026/0750 ПАТ «Державний ощадний банк України» (вищестояща установа 10026/0741) до повного виконання зобов`язання за даною мировою угодою. Дана виплата становить компенсацію за витрати по оплаті за переобладнання сараю «Б» в житловий будинок, зведення лінії електропередачі та проведення у будинку ОСОБА_3 електропостачання (підключення до мережі, виготовлення технічної документації), газифікацію будинку ОСОБА_3 , проведення водопроводу та встановлення капітального забору по межі розподілу земельної ділянки між будинком та сараєм «Б» згідно домовленості.

До моменту розподілу земельної ділянки та оформлення відповідних документів на право власності на землю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 користуються надвірними будівлями, тротуаром та огорожею спільно.

ОСОБА_3 зобов`язується подарувати частину земельної ділянки з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (площа земельної ділянки визначається після обмірів та за домовленістю).

Разом із даруванням частини земельної ділянки з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд ОСОБА_3 зобов'язується подарувати ОСОБА_1 свою 1/2 частку у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , 1/2 частку погребу «В», колодязя «К».

ОСОБА_3 для побудови ОСОБА_1 вбиральні зобов`язується придбати 2 (два) бетонних кільця.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відмовляються від своїх позовних вимог один до одного.

Кожна із сторін має право вимагати виконання мирової угоди в частині, що стосується її.» /а.с.26-31/.

Рішенням виконавчого комітету Заворицької сільської ради Броварського району Київської області від 30 травня 2013 року за №32 присвоєно окрему поштову адресу частині домоволодіння ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .18/.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06 січня 2016 року, ОСОБА_3 на праві власності належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 /а.с.58-61/.

Також ОСОБА_3 на праві приватної власності належить земельна ділянка, за адресою місця знаходження будинку, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), площею 0, 1265 га та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0, 0413 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвами від 28 жовтня 2014 року та 02 червня 2014 року відповідно /а.с.101,100/.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів - позов задоволено. Вирішено на виконання мирової угоди, визнаної ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2013 року у цивільній справі №1007/10174/2012, провадження №2/361/131/13, стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 17000,00 грн. та судові витрати 243, 60 грн. Дане рішення набрало законної сили та виконане в повному обсязі /а.с.8-9/.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Броварським міськрайонний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 10 липня 2018 року /а.с.17/.

Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно із ч.1 ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Договір дарування майнового права та договір дарування з обов'язком передати дарунок у майбутньому укладається у письмовій формі. У разі недодержання письмової форми цей договір є нікчемним.

З наведених обставин справи вбачається, що між позивачем ОСОБА_1 та покійною ОСОБА_3 було укладено мирову угоду, за умовами якої остання зобов'язлась подарувати ОСОБА_1 частину земельної ділянки, 1/2 частину у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 та 1/2 частку погребу «В», колодязя «К», вказана мирова угода була затверджена ухвалою суду, що набрала законної сили.

В порядку виконання даної ухвали суду, частині домоволодіння, що належить позивачу та належало ОСОБА_3 були надані окремі поштові адреси. ОСОБА_3 у 2014 році оформила правовстановлюючі документи на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, а в січні 2016 року здійснила реєстрацію права власності своєї Ѕ частки будинку за адресою: АДРЕСА_2 , як цілий об`єкт нерухомості.

За життя ОСОБА_3 не виконала свої зобов`язання за умовами мирової угоди, тобто не подарувала частину земельної ділянки та Ѕ частину будинку, фактично також не передавала майно позивачу ( ні частково, ні повністю), користувалася цим майном самостійно.

Отже, як вірно вказав суд першої інстанції з обставин справи не вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 домовилися щодо усіх істотних умов договору, зокрема, не визначений розмір земельної ділянки який мав бути переданий в дар, не вказаний строк передачі дарунку, до того ж не відбулось повного або часткового виконання договору.

Виходячи з теорії права, договір дарування за своєю правовою природою може бути як реальним, так і консенсуальним, що пов'язано з моментом його укладення, який може співпадати або не співпадати у часі з моментом фактичної передачі майна (дарунка). У випадку укладення консенсуального договору на його підставі виникають зобов'язальні правовідносини, змістом яких буде зобов'язання дарувальника у майбутньому передати безоплатно майно у власність обдарованому. Проте, характерною рисою договору дарування є його безоплатність. Договір дарування спрямований на відчуження певного майна від однієї особи до іншої, проте на відміну від інших видів договорів, таке відчуження завжди відбувається на безоплатній основі. Тобто метою договору дарування є передача власником (дарувальником) свого майна у власність іншої особи (обдарованого) без отримання будь-якої взаємної винагороди (майнового задоволення).

У випадку наявності зустрічних зобов'язань обдарованого відносно дарувальника, як то відшкодування грошових коштів в розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень, договір не визнається даруванням. Не є даруванням випадки, пов'язані з частковою відмовою від права власності на майно внаслідок укладеної мирової угоди або інших процесуальних дій. Метою останніх є досягнення певного майнового результату на свою користь внаслідок компромісу, а не безоплатне надання майна.

А отже правовідносини, що виникли між позивачем та померлою ОСОБА_3 за своєю правовою природою не можуть бути визначені як з договору дарування, тому відсутні підстави для визнання дійсним такого договору.

Сукупність вищезазначених обставин, аналіз та оцінка доводів апеляційної скарги приводять до висновку, що вказані доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції, та не знайшли свого підтвердження і при апеляційному розгляді справи.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку. Рішення суду відповідає вимогам чинного законодавства, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного суду не вбачає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В.Соколова

Судді: А.М.Андрієнко

Н.В.Поліщук

Повний текст постанови складений 14 червня 2019 року.