ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року

м.Суми

Справа №584/977/18

Номер провадження 22-ц/816/3310/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостик С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Орлов І. В.

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Путивльського районного суду Сумської області від 21 лютого 2019 року в складі судді Токарєва С.М., ухваленого у м. Путивль, повний текст якого складений 04 березня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз» про відшкодування майнової шкоди в розмірі 24990 грн та моральної шкоди в розмірі 10000 грн, завданих внаслідок дорожньо - транспортної пригоди.

Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 21 лютого 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 500 грн, моральну шкоду в розмірі 3000 грн, витрати по сплаті судового збору в розмірі 225 грн 54 коп. та витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 40 грн 02 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням в частині вирішенних позовних вимог про стягнення моральної шкоди, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на незаконність та необгрунтованість рішення суду в частині частково задоволених вимог про відшкодування моральної шкоди в сумі 3000 грн, просить його скасувати та ухвали нове рішення про відмову в задоволенні позову.

При цьому, ОСОБА_1 послався на те, що ОСОБА_2 належним чином не обґрунтував позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, а також не довів належними та допустимими доказами факту завдання йому моральної шкоди та її розміру. На думку ОСОБА_1 , місцевий суд з огляду на положення ст.ст. 185, 187 ЦПК України повинен був залишити позовну заяву без руху. Ураховуючи викладене, заявник апеляційної скарги вважає, що відсутні правові підстави для стягнення моральної шкоди.

Рішення суду в частині часткового задоволення позовних вимог про стягнення майнової шкоди сторонами не оскаржується.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції вважав, що внаслідок пошкодження майна та протиправних дій відповідача позивачу завдано моральної шкоди, тому, з урахуванням ступеня вини відповідача, тривалості та глибини страждань позивача, обсягу зусиль, які необхідно докласти для усунення негативних наслідків дорожньо - транспортної пригоди, а також вимог розумності та справедливості, частково задовольнив позовні вимоги і стягнув з відповідача на користь позивача 3000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 20 квітня 2018 року об 11-45 год. на проспекті І.Путивльського, 29 у м. Путивль сталася дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки ГАЗЕЛЬ АС-G33023ПБ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , який керував автомобілем марки Nissan Х-ТRAIL, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Зокрема, з постанови Сумського районного суду Сумської області від 04 травня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ГАЗЕЛЬ АС-G33023ПБ та виконуючи рух заднім ходом, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеку іншим учасникам дорожнього руху допустив зіткнення з автомобілем Nissan Х-ТRAIL під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілю позивача було завдано механічних пошкоджень. За фактом вчинення ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та стягнуто з нього штраф у розмірі 352,40 грн (а.с. 23).

Автомобіль марки Nissan Х-ТRAIL, реєстраційний номер НОМЕР_1 належить позивачу ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 14).

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «Європейський страховий союз» на умовах полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № АК/4361037, укладеного 25 квітня 2017 року. Забезпеченим транспортним засобом зазначено автомобіль марки АС-G33023ПБ, реєстраційний номер НОМЕР_1 (ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - дві тисяч гривень, за шкоду заподіяну майну - сто тисяч гривень, франшиза - п`ятсот гривень) (а.с. 39).

Виходячи з вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

За загальним правилом, визначеним у ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Отже, встановлені в справі обставини дають підстави стверджувати, що саме з вини відповідача ОСОБА_1 відбулося пошкодження транспортного засобу марки Nissan Х-ТRAIL, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить позивачу, тому суд першої інстанції зробив правильний висновок про часткове задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди. При цьому, колегія суддів вважає, що визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 3000 грн, суд врахував характер та обсяг моральних страждань позивача, пов`язаних з пошкодженням його майна, та виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач належним чином не обґрунтував позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, а також не довів належними та допустимими доказами факту завдання моральної шкоди та її розміру не знайшли свого підтвердження по справі.

Зокрема, звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_2 вказував на ті обставини, що завдана йому моральна шкода полягає у душевних стражданнях, оскільки ринкова вартість його автомобіля значно знизилася внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, а через тривалу відсутність компенсації за завдану шкоду він вимушений захищати свої порушені права у судовому порядку.

Таким чином, ураховуючи, що ОСОБА_1 допустив порушення Правил дорожнього руху, що призвело до зіткнення керованого ним транспортного засобу із автомобілем позивача, що він і сам підтвердив під час дачі пояснень у справі про адміністративне правопорушення, тому суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про наявність вини відповідача у завданні моральної шкоди позивачу, так як між пошкодженням майна позивача та протиправними діями відповідача встановлений прямий причинно-наслідковий зв`язок із заподіяною позивачу моральною шкодою.

Інші доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду про часткове задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди також не спростовують і не містять посилань на такі порушення, які б слугували підставою для скасування рішення суду.

Відтак, колегія суддів вважає, що судом з`ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, його висновки відповідають вимогам закону та обставинам справи, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

За таких обставин, коли суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому таке судове рішення необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Путивльського районного суду Сумської області від 21 лютого 2019 року в оскарженій частині у даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 19 червня 2019 року.

Головуючий: С.Г. Хвостик

Судді: Т.А. Левченко

І.В. Орлов