Справа №522/8545/18
Провадження № 2-п/522/213/19
УХВАЛА

13 червня 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді Бондар В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко О.О.,

розглянувши у судовому засіданні заявуДержавного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси» про перегляд заочного рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси», третя особа Прокуратура Одеської області про відшкодування матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулося Державне підприємство Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси» з заявою про перегляд заочного рішення суду, ухваленого суддею Бонадрем В.Я. 20.03.2019 року.

В обґрунтування заяви вказано, що відповідач не був повідомлений про час, дату та місце судового засідання. Вказують, що Одеська філія Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-ресурси» є відокремленим підрозділом юридичної особи Державне підприємство Міністерства внутрішніх справи України «Інформ-ресурси» та не є його правонаступником. Тож, вважають, що ДП МВС України «Інформ-ресурси» є неналежним відповідачем, тому суд не мав здійснювати заміну відповідача та ухвалювати рішення про стягнення коштів з неналежного відповідача.

Ухвалою суду від 04.06.2019 року справа призначена до розгляду у судовому засіданні на 13.06.2019 року.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися у встановленому законом порядку.

Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали заяви про перегляд заочного рішення суду, заслухавши пояснення учасників справи, приходить до висновку про залишення заяви про перегляд заочного рішення суду без задоволення, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, законодавець для скасування заочного рішення суду передбачає сукупність умов, а саме неявка в судове засідання з поважних причин та істотне значення доказів для вирішення справи.

Судом встановлено, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20.03.2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси», третя особа Прокуратура Одеської області про відшкодування матеріальної шкоди, позов задоволено повністю.

Протокольною ухвалою суду від 21.02.2019 року було задоволено клопотання ОСОБА_1 та здійснено заміну неналежного відповідача Одеську філію Державного підприємства Міністерства внутрішніх справи України «Інформ-ресурси» на належного Державне підприємство Міністерства внутрішніх справ України «Інформ ресурси».

Заявник вказує, що не було вирішено питання про направлення судової повістки відповідачу, проте з матеріалів справи вбачається, що судова повістка була направлена та ДП МВС України «Інформ-ресурси» отримало судову повістку 04.03.2019 року, про що свідчить підпис Кучамської на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.124).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України (чинний на час направлення судом повісток) судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з відміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

Таким чином, твердження представника заявника про відсутність у матеріалах справи доказів отримання судової повістки відповідачу, не підтверджується матеріалами справи.

Підставами для скасування заочного рішення є не тільки поважність причин неявки у судові засідання, а й докази, на які посилається заявник повинні мати істотне значення для правильного вирішення справи.

Основним доводом заявника є те, що ДП МВС України «Інформ-ресурси» є неналежним відповідачем по справі.

Одеська філія Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-ресурси» є відокремленим підрозділом юридичної особи Державне підприємство Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-ресурси» (а.с.133-137).

Код ЄДРПОУ Одеської філії вказаний з приміткою ВП, тобто відокремленого підрозділоу.

Згідно ч. 1 ст. 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 95 ЦК України філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Частиною 1 та 2 ст. 96 ЦК України передбачено, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. Юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном.

Отже, юридична особа, а не відокремлений підрозділ несе відповідальність перед боржниками, тому судом було здійснено заміну неналежного відповідача.

Доказів, що мають істотне значення для вирішення справи суду не надано, адже доводи ДП МВС України «Інформ-ресурси» щодо неналежного відповідача спростовані.

Тож, суд враховує, що заявником не додано доказів, якими він обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача та які мають мати істотне значення для правильного вирішення спору для можливості скасування заочного рішення та судова повістка відповідачем була отримана завчасно, згідно якої було повідомлено про судове засідання призначене на 20.03.2019 року, відповідно до вимог ст. 288 ЦПК України.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, про відсутність обох вимог для проведення перегляду заочного рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ДП ВСУ України «Інформ-ресурси» про перегляд заочного рішення, а значить заява підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 89, 258-260, 287, 288 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси» про перегляд заочного рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси», третя особа Прокуратура Одеської області про відшкодування матеріальної шкоди залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 18.06.2019 року.

Суддя: В.Я.Бондар