КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 753/18760/18

Апеляційне провадження № 22-ц/824/6937/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 16 січня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Заставенко М.О., по справі за позовом ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» про стягнення пені за порушення зобов`язання, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року позивачка звернулася до суду із позовом, уточнивши який зазначила, що 22 квітня 2016 року між нею та ЗАТ «Українська будівельна компанія» був укладений договір № 10-57 купівлі-продажу майнових прав на машино-місце.

Відповідно до укладеного договору, відповідач взяв на себе зобов`язання передати позивачу майнове право на машино-місце НОМЕР_1, яке знаходиться на верхньому рівні у нежитловій будівлі, що споруджується на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 і позначена на схемі генерального плану за № 10, а позивачка зобов`язалась сплатити відповідачу ціну продажу майнового права згідно з умовами вказаного договору.

Станом на 22 грудня 2016 року позивачка сплатила 100% вартості майнових прав на машино-місце НОМЕР_1, відповідно до умов договору у розмірі 200 000 грн.

Відповідно до п. 1.6 Договору, після прийняття будівлі в експлуатацію, її технічної інвентаризації та за умови сплати Стороною -1 ціни продажу майнового права Сторона-2 була зобов`язана протягом 30 календарних днів передати Стороні-1 машино-місце за актом прийому-передачі, а також технічний паспорт на машино-місце.

Відповідно до п. 1.7 цього Договору визначено орієнтований термін прийняття будівлі в експлуатацію - 1 квартал 2017 року.

Проте відповідач ухилився від виконання своїх зобов`язань по договору. На момент подання даної позовної заяви до суду, відповідачем порушені умови договору стосовно прийняття будівлі в експлуатацію та відповідно передачі позивачу машино-місця на 546 днів.

Відповідно до пункту 4.6 Договору, у випадку порушення Стороною - 2 строків визначених у п.1.7, та/або п. 1.6 Договору більш ніж на 180 днів, Сторона - 2 сплачує Стороні - 1 починаючи з 181 дня з моменту порушення зазначеного строку договірну неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від фактичного сплаченої суми ціни продажу майнового права за кожен день прострочення.

12 липня 2018 року на адресу відповідача була направлена рекомендованим листом заява з пропозицією негайно сплатити неустойку яку відповідач отримав 16 липня 2018 року, однак оплата відповідачем так і не проведена.

Розмір неустойки за період з 01 жовтня 2017 року по 27 вересня 2018 року визначений позивачкою в розмірі 63 282 грн. 19 коп.

Позивачкою наданий попередній розрахунок понесених витрат на професійну правничу допомогу - 5 000 грн. 00 коп., витрати позивача та його представника, що пов`язані з явкою до суду - 1 500 грн. 00 коп., а також 704.80 грн. сплачений судовий збір, що разом становить суму судових витрат у розмірі - 7 204 грн. 80 коп.

На підставі вищевикладеного, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь 63 282 грн. 19 коп. пені за порушення зобов`язання на підставі пункту 4.6 вищевказаного Договору за період з 01 жовтня 2017 року по 27 вересня 2018 року, а також суму сплаченого судового збору та витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді.(а.с. 1-2, 24-25)

Відповідач подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, пославшись на його необґрунтованість оскільки відсутня вина відповідача у неприйнятті будинку в експлуатацію. Зазначав, що положеннями пункту 1.7 Договору встановлено найближчий термін прийняття будинку, у відповідності до фактичних обставин справи, головним фактором, що сповільнив процес прийняття в експлуатацію вищезгаданого багатоквартирного будинку, стало налагодження процесу пролонгації договору оренди земельної ділянки. Без договору оренди земельної ділянки замовник не мав можливості оформити Акт готовності об`єкта до експлуатації та відповідно, подати заяву для отримання сертифіката відповідності. Посилався на те, що Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ухилявся від підписання договору оренди земельної ділянки затримавши пролонгацію договору. Крім того, позивачкою не наведено доказів понесення збитків, а тому вважав, що наявні підстави передбачені частиною 3 ст. 551 ЦК України для зменшення розміру неустойки. (а.с. 48-51)

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 16 січня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ЗАТ «Українська будівельна компанія» про стягнення пені за порушення зобов`язання задоволено. Стягнуто із ЗАТ «Українська будівельна компанія» на користь ОСОБА_1 неустойку відповідно до п. 4.6. договору №10-57 купівлі-продажу майнових прав на машино місце від 22 квітня 2016 року за період з 01 жовтня 2017 року по 27 вересня 2018 року, що становить 63282,19 грн., а також судовий збір у розмірі 704,80 грн. (а.с.65-69)

В апеляційній скарзі представник ЗАТ «Українська будівельна компанія» - адвокат Сікорський Т.Г. посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. На обґрунтування скарги зазначив, що суд не врахував обставин і доказів викладених на обґрунтування заперечень проти заявленого позову та дійшов помилкового висновку про його задоволення.(а.с.71-76)

Позивачка ОСОБА_1 подала відзив, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. На обґрунтування відзиву підтримала доводи заявленого нею позову і зазначила, що посилання відповідача на причини, що не залежали від відповідача, зокрема через затримку Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у пролонгації договору оренди земельної ділянки є неспроможними, оскільки на час розгляду справи судом у квітні 2019 року об`єкт будівництва виконаний на 10% і має ступень готовності - «свайне поле».(а.с. 97-102)

За правилами частини 13 ст. 7, частини 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга ЗАТ «Українська будівельна компанія» на рішення районного суду розглядається апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26 вересня 2011 року був виданий дозвіл на виконання будівельних робіт № КВ 0 замовнику ТОВ «Київський домобудівельний комбінат №1», генеральному підряднику ТОВ «Укрспецбудмонтаж-2» на виконання будівельних робіт із будівництва житлових багатоквартирних будинків системи «СВД» для подальшого повторного застосування з вбудованими та прибудованими приміщеннями на АДРЕСА_1 відповідно до проектної документації, яка розроблена ЗАТ «Українська будівельна компанія».(а.с. 52)

22 квітня 2016 року між ОСОБА_1 (Сторона - 1) та ЗАТ «Українська будівельна компанія» (Сторона - 2) був укладений договір № 10-57 купівлі-продажу майнових прав на машино-місце. (а.с. 5-13, 27-31)

Відповідно до пунктів 1.1, 1.4, 2.1 укладеного Договору, відповідач взяв на себе зобов`язання передати позивачці у власність майнове право на машино-місце НОМЕР_1, яке знаходиться на верхньому рівні у нежитловій будівлі, що споруджується на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 і позначена на схемі генерального плану за № 10, а позивачка зобов`язалась сплатити відповідачу 200 000 грн. ціну продажу майнового права згідно з умовами вказаного договору.

Станом на 22 грудня 2016 року позивачка сплатила 100% вартості майнових прав на машино-місце НОМЕР_1, відповідно до умов договору у розмірі 200 000 грн. та Актом від 22 грудня 2016 року сторони оформили прийом-передачу майнового права за цим Договором. (а.с. 14, 32-33)

Відповідно до пункту 1.6 Договору, після прийняття будівлі в експлуатацію, її технічної інвентаризації та за умови сплати Стороною - 1 ціни продажу майнового права Сторона-2 зобов`язана протягом 30 календарних днів передати Стороні-1 машино-місце за актом прийому-передачі, а також технічний паспорт на машино-місце.

Відповідно до пункту 1.7 цього Договору сторонами визначено орієнтований термін прийняття будівлі в експлуатацію - 1 квартал 2017 року.

Відповідно до положень пункту 3.4.2 цього Договору, відповідач зобов`язаний здійснити усі заходи, щодо прийняття Будинку в експлуатацію та його технічної інвентаризації у строк, не пізніше визначеного у пункту 1.7 цього Договору.

Відповідно до пункту 4.6 Договору, у випадку порушення Стороною - 2 строків визначених у п.1.7, та/або п. 1.6 Договору більш ніж на 180 днів, Сторона - 2 сплачує Стороні - 1 починаючи з 181 дня з моменту порушення зазначеного строку договірну неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБ України від фактичного сплаченої суми ціни продажу майнового права за кожен день прострочення.

12 липня 2018 року ОСОБА_1 на адресу відповідача направила рекомендованим листом заяву з пропозицією негайно сплатити неустойку, цей лист отриманий відповідачем 16 липня 2018 року, про що свідчить відмітка працівників пошти про вручення рекомендованого листа. (а.с. 34)

Розмір неустойки за період з 01 жовтня 2017 року по 27 вересня 2018 року визначений позивачкою в розмірі 63 282 грн. 19 коп.

Згідно із частиною першою, абзацами 1, 2 частини другої статті 2 Закону України «Про інвестиційну діяльність», інвестиційною діяльністю є сукупність практичних дій громадян, юридичних осіб і держави щодо реалізації інвестицій.

Інвестиційна діяльність провадиться на основі інвестування, що здійснюється громадянами, недержавними підприємствами, господарськими асоціаціями, спілками і товариствами, а також громадськими і релігійними організаціями, іншими юридичними особами, заснованими на колективній власності; державного інвестування, що здійснюється органами державної влади за рахунок коштів державного бюджету, позичкових коштів, а також державними підприємствами та установами за рахунок власних і позичкових коштів; місцевого інвестування, що здійснюється органами місцевого самоврядування за рахунок коштів місцевих бюджетів, позичкових коштів, а також комунальними підприємствами та установами за рахунок власних і позичкових коштів.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про інвестиційну діяльність» при недодержанні договірних зобов`язань суб`єкти інвестиційної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, передбачену законодавством України і укладеними договорами.

Сплата штрафів і неустойок за порушення умов договорів, а також відшкодування завданих збитків не звільняють винну сторону від виконання зобов`язань, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України).

Враховуючи, що позивачка сплатила відповідачеві вартість інвестування будівництва машино-місця НОМЕР_1 у нежитлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідач у строки, визначені договором - 01 квартал 2017 року, не ввів вказаний будинок в експлуатацію, висновок районного суду про наявність прострочення виконання зобов`язання з боку ЗАТ «Українська будівельна компанія» відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Загальним наслідком порушення виконання зобов`язання є покладення на порушника цивільно-правової відповідальності.

Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки.

За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Посилаючись на положення пункту 4.6. інвестиційного договору, позивачка просила стягнути пеню у розмірі 63 282 грн. 19 коп. за період з 01 жовтня 2017 року по 27 вересня 2018 року.

Заперечуючи проти позову, відповідач - ЗАТ «Українська будівельна компанія» посилався на те, що прострочення відбулось не з його вини, оскільки без договору оренди земельної ділянки замовник не мав можливості оформити Акт готовності об`єкта до експлуатації та відповідно, подати заяву для отримання сертифіката відповідності, при цьому посилався на те, що Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ухилявся від підписання договору оренди земельної ділянки затримавши пролонгацію договору.

Такі доводи апелянта колегія суддів визнала неспроможними та відхилила, оскільки за умовами пункту 1.7 цього Договору сторонами визначено орієнтований термін прийняття будівлі в експлуатацію - 1 квартал 2017 року, проте відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів виконання зобов`язань за вищевказаним Договором, зокрема, що відповідач здійснив будівництво нежитлової будівлі та машино-місця у визначені Договором терміни, а затримка введення нежитлової будівлі в експлуатацію відбулась насамперед через недобудову об`єкта нерухомості, а не лише у зв`язку з затримкою оформлення необхідної документації.

Так, за наданими позивачкою доказами, у тому числі фотографіями, об`єкт будівництва за вищевказаною адресою на час розгляду справи судом перебував в процесі будівництва, що виключає можливість прийняття недобудованої нежитлової будівлі в експлуатацію, і цих доводів позивачки відповідач не спростував.(а.с. 98-99)

При цьому, за наданими представником відповідача доказами листування із Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з приводу необхідності пролонгації договору оренди земельної ділянки здійснювалось у період серпень-жовтень 2017 року, тобто після настання визначеного Договором орієнтованого терміну прийняття будівлі в експлуатацію - 1 квартал 2017 року. Окрім того, за змістом цього листування відповідач посилався на отримання позитивного висновку Комісії з питань містобудування архітектури Київради і землекористування, тому вважав не обов`язковим надання додаткових документів на погодження. (а.с.53-56)

Відповідно до статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібнихдля виконаннязобов`язання, відсутністьу боржниканеобхідних коштів.

Під випадком (&qula;casus&quma;) в практиці розуміються будь-які діяння, не викликані чиїмось наміром або необережністю, тобто відсутність вини порушника.

Випадковою можна визнати обставину, яку не можна передбачити та попередити при застосуванні обов`язкової для боржника обачності, хоча вона могла б бути передбачена та попереджена, якщо б боржник віднісся до свого зобов`язання з більшою обачністю, ніж та, до якої він був зобов`язаний або якщо на місці боржника була б інша особа.

Такий підхід щодо суб`єктивної неможливості передбачити, а отже і попередити діяння, що викликало невиконання або неналежне виконання зобов`язання, дозволяє відмежувати випадок від непереборної сили (форс-мажор).

Відповідна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 758/15223/16-ц.

Оскільки відповідач - ЗАТ «Українська будівельна компанія» не довів належного виконання зобов`язань за вищевказаним Договором, зокрема положень пункту 3.4.2 цього Договору за яким відповідач мав зобов`язання здійснити усі заходи, щодо прийняття Будинку в експлуатацію та його технічної інвентаризації у строк, не пізніше визначеного у пункту 1.7 цього Договору, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для звільнення ЗАТ «Українська будівельна компанія» від відповідальності, передбачених статтею 617 ЦК України або зменшення суми пені на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір якої передбачений Договором.

Належним виконанням зобов`язань за вищевказаним Договором, відповідач міг передбачити та попередити настання негативних для нього обставин при застосуванні обов`язкової для нього, як боржника у цих правовідносинах, обачності.

Відповідач не надав доказів за яких суд мав би підстави дійти висновку про дотримання ним принципів добросовісності, справедливості та розумності як загальних засад зобов`язального права та регуляторів поведінки учасників цивільно-правових відносин, виконання усіх, передбачених законом дій, з метою реалізації свого обов`язку по будівництву спірного об`єкта нерухомості (машино-місця) та передачі його позивачці у визначений договором термін.

Інші доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених положеннями пункту 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 16 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених положеннями пункту 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Дата складання повного судового рішення - 13 травня 2019 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б.Левенець

В.М.Ратнікова

О.В.Борисова