Справа № 464/6316/18
пр.№ 2/464/187/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.06.2019 м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Мички Б.Р.

секретар судового засідання Шутяк М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , про визнання спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог просить визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на ѕ частки квартири АДРЕСА_1 , а за ОСОБА_2 - на ј частки квартири АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 21.06.2003 уклала шлюб із відповідачем, в якому мають двох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 Вказує, що діти проживають разом із нею за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідач зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Зазначає, що відповідач дітей не утримує, не дбає про їх виховання та розвиток. Під час перебування у шлюбі із відповідачем, а саме 19.09.2012 останній за її згодою уклав із ОСОБА_3 договір довічного утримання, за умовами якого останній передав йому у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 42,8 кв.м, житловою площею 21,6 кв.м, вартістю 283943,00 грн. Вказує, що нарівні із відповідачем надавала за рахунок спільних коштів сімейного бюджету допомогу ОСОБА_3 З урахуванням викладеного просить позов задовольнити.

Ухвалою Сихівського районного суду м.львова від 26.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, від 13.12.2018 постановлено залучити до участі в справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 .

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 28.01.2019 в затвердженні мирової угоди у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , про визнання спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності відмовлено та продовжено судовий розгляд.

Позивач у судовому засіданні 28.01.2019 позов підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним у ньому. У судове засідання, призначене на 04.06.2019 не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні 28.01.2019 при вирішенні справи покликався на розсуд суду. У судове засідання, призначене на 04.06.2019, не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, позов визнає у повному обсязі та просить такий задовольнити.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

З`ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Сторони зареєстрували шлюб 21.06.2003 у відділі реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції м.Львова, про що складено запис №185, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 21.06.2003.

У шлюбі мають двох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження №НОМЕР_7 від 19.06.2004 та І - НОМЕР_3 032421 від 27.01.2006.

З Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно №149253210 від 12.12.2018 вбачається, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі договору довічного утримання №4402 від 19.09.2012, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Магировською О.В., що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав №35585330 від 21.09.2012. Згідно з даними Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна даний договір є підставою обтяження вказаного майна, тип обтяження «заборона на нерухоме майно».

Відповідно до пунктів 1.1, 2.5 Договору довічного утримання, зареєстрованого в реєстрі за №4403 та посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Магировською О.В. 19.09.2012, ОСОБА_3 (далі - відчужувач) передає у власність ОСОБА_2 (далі - набувач) квартиру АДРЕСА_1 , а взамін цього набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно. Набувач не має права до смерті відчужувача продавати, дарувати, міняти майно, передане за договором довічного утримання (догляду), укладати щодо нього договір застави, передавати його у власність іншій особі на підставі іншого правочину.

Судом встановлено, що даний Договір укладений між відповідачем та ОСОБА_3 під час перебування позивача та відповідача у шлюбі.

Відповідно до ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Договір довічного утримання згідно з даним у законі (стаття 744 ЦК України) визначенням - це договір, за яким відчужувач передає набувачеві у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно зі ст. 748 ЦК України набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу.

Відповідно до п.6.2 Договору довічного утримання право власності переходить до набувача з моменту державної реєстрації цього договору.

Згідно з ч.1 ст.754 ЦК України набувач не має права до смерті відчужувача продавати, дарувати, міняти майно, передане за договором довічного утримання (догляду), укладати щодо нього договір застави, передавати його у власність іншій особі на підставі іншого правочину.

Статтею 755 ЦК України передбачено підстави припинення договору довічного утримання: рішення суду; на вимогу набувача та зі смертю відчужувача.

Такі ж підстави передбачені п.3 договору довічного утримання.

Згідно з п.2.4 договору довічного утримання у разі неможливості подальшого виконання набувачем своїх обов`язків з підстав, що мають істотне значення, обов`язки набувача можуть бути передані за згодою відчужувача члену сім`ї набувача або іншій особі за їхньою згодою. Відмова відчужувача у наданні згоди на передання обов`язків набувача за цим договором іншій особі може бути оскаржена до суду.

Як встановлено судом під час розгляду справи та не заперечувалось позивачем та відповідачем у судових засіданнях третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 (який є відчужувачем згідно з договором довічного утримання) на даний час проживає у квартирі АДРЕСА_1 .

Системний аналіз вищезазначених положень закону та договору довічного утримання дає змогу дійти висновку, що задоволення позову унеможливить подальше виконання такого, оскільки згідно з його положеннями набувачем спірного майна є ОСОБА_2 та саме на нього покладені обов`язки, визначені пунктом другим договору довічного утримання з утримання та догляду ОСОБА_3 довічно. Вказаний договір на даний час не є припиненим. Суду не надано жодних доказів того, що ОСОБА_2 передав за згодою ОСОБА_3 ОСОБА_1 свої обов`язки згідно з договором.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що задоволення позову порушуватиме права та законні інтереси ОСОБА_7 , суперечить умовам договору та унеможливить виконання такого, відтак у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі 744, 748, 754, 755 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 2, 10, 12, 76-80, 81, 206, 258, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

у задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття судом апеляційної інстанції постанови за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Головуючий Б.Р. Мичка