КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 361/146/19
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8398/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Радзівіл А.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

18 червня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Семенюк Т.А.

Суддів - Кирилюк Г.М., Волошиної В.М.,

при секретарі - Осінчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 1 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину та розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 24 липня 2009 року між сторонами зареєстровано шлюб.

Від спільного подружнього життя у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося, починаючи з 2017 року між ними стали виникати сварки та непорозуміння. Сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство.

Також зазначила, що шлюб носить лише формальний характер, подальше його збереження є недоцільним, так як це суперечить її інтересам,

Зазначила, що відповідач участі у вихованні сина не приймає, матеріальної допомоги не надає, дитина проживає разом із позивачем, проте, коштів на її утримання не вистачає.

У зв`язку із викладеним, просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 24 липня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київській області, актовий запис № 371, стягнути із ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3000 грн., щомісячно, починаючи з 9 січня 2019 року і до повноліття дитини та судові витрати.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 1 квітня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 аліменти в розмірі 3 000 грн. щомісячно на утримання сина ОСОБА_3 , починаючи з дня пред`явлення позову, - з 9 січня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, - до ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 .

Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 24 липня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управляння юстиції Київської області, актовий запис № 371.

Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишено - « ОСОБА_2 ».

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення в частині стягнення з нього аліментів в розмірі 3 000 грн. щомісячно на утримання сина ОСОБА_3 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення з нього аліментів в розмірі 1 500 грн. щомісячно на утримання сина ОСОБА_3 , вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про розірвання шлюбу не оскаржується, а тому судом в апеляційному порядку не переглядається.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , зареєстрували шлюб 24 липня 2009 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, зроблено відповідний актовий запис за № 371.

Від спільного подружнього життя у сторін ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого виконавчим комітетом Княжицької сільської ради Броварського району Київській області, актовий запис № 49.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За ч. ч. 1, 2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За змістом ст. ст. 181, 182 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Задовольняючи позов в частині розірвання шлюбу, суд першої інстанції виходив з того, що сторони припинили сімейні відносини, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, продовжувати подальше спільне життя не бажають, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Задовольняючи позов в частині стягнення аліментів на утримання малолітнього сина, суд першої інстанції виходив з того, що дитина проживає разом з матір`ю, відповідач є батьком дитини та зобов`язаний утримувати її, в суді першої інстанції відповідач позов визнав.

Колегія суддів не може погодитися з доводами скаржника, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження розміру аліментів, оскільки відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, а саме ч. 1 та ч. 2 ст. 27 держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Встановивши ту обставину, що у сторін є малолітня дитина, яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, тоді, як відповідно до вимог сімейного законодавства, діти мають право на отримання матеріальної допомоги з боку обох батьків, а відповідач є особою працездатного віку, без розумових та фізичних вад, спроможний надавати матеріальну допомогу на належному рівні, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності покладення на нього аліментного зобов`язання у вигляді щомісячної сплати аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. грн. на користь позивача, що відповідатиме інтересам дитини та сприятиме її нормальному розвитку.

Колегія суддів не може погодитись з доводами скаржника, що він офіційно не працює, а тому не має можливості сплачувати 3000 грн. щомісячно на утримання сина, оскільки, судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, без розумових та фізичних вад, спроможний надавати матеріальну допомогу на належному рівні, як пояснив ОСОБА_1 в судовому засіданні, він працює неофіційно та отримує заробітну плату в середньому від 10 000 до 13000 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 1 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 19 червня 2019 року.

Головуючий

Судді