ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________________________________________
Провадження №2-др/756/12/19
24 червня 2019 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:
головуючого судді Диби О.В.,
за участю секретаря Шпак І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку загального позовного провадження заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення, -
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва 22.03.2019 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовлено, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення задоволено, вселено ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 .

27.03.2019 представник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу, які відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом поніс у зв`язку із розглядом цивільної справи. Розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з позивача становить 7 640,00 грн.

В судове засідання сторони не з`явилися, хоча про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Від представника відповідача надійшла заява про вирішення питання про ухвалення додаткового рішення за її відсутності та за відсутності ОСОБА_1 .

Частиною 2 ст. 197 ЦПК України визначено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове судове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

В силу ч.ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

За приписамист. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як убачається з письмових матеріалів справи, між адвокатом Богдан О.О. та відповідачем ОСОБА_1 був укладений Договір про надання правової допомоги №2 від 15.01.2018.

Відповідно до п. 2.2.4 вказаного договору клієнт зобов`язується відповідно до порядку та строків, що зазначаються в договорі та його додаткових угодах, які є його невід`ємною частиною, оплатити адвокату вартість юридичних послуг, що надаються (а.с.195).

18.10.2018 між адвокатським бюро «Олени Богдан» в особі керуючого бюро Богдан О.О. та ОСОБА_1 був укладений Договір про надання правничої допомоги №28, згідно п. 2.2.4 клієнт зобов`язується відповідно до порядку та строків, що зазначаються в договорі та його додаткових угодах, які є його невід`ємною частиною, оплатити адвокату вартість юридичних послуг, що надаються.

27.03.2019 представник відповідача в межах визначеного строку звернувся до суду із відповідною заявою.

З наданого акту виконаних робіт, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Богдан О.О. від 27.03.2019 убачається, що загальний розмір витрат на правничу допомогу, які понесені відповідачем становить 7000,00 грн.

Відповідно наданого оригіналу квитанції №50 від 27.03.2019 убачається, що відповідач поніс витрати на правничу допомогу у зв`язку із розглядом цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення на загальну суму 7 000,00 грн.

Враховуючи складність справи, тривалість її розгляду, обсяг наданих адвокатом послуг та значення справи для сторін, суд приходить до висновку, що обсяг понесених відповідачем витрат на правничу допомогу є реальним та документально підтвердженим, тому заява про стягнення витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню.

Крім того, представник відповідача вказує, що за подання зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 сплачено судовий збір у сумі 640,00 грн., що підтверджується оригіналом квитанції №102 від 26.12.2017, однак питання про стягнення судового збору при ухваленні рішення, вирішено не було.

У порядку ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про вселення було задоволено, заява про стягнення судового збору на її користь підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 88, 197, 141, 208, 209, 220 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення- задовольнити;

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення.

Стягнути зі ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН невідомо, АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000 (сім тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути зі ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН невідомо, АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Оболонський районний суд м. Києва. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя О.В.Диба