Справа № 729/271/19
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

12 червня 2019 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:

судді Бойко В.І., за участю секретаря судового засідання Шлапак Н.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони є власниками будинку за вказаною адресою. У даному будинку зареєстрований ОСОБА_3 з 2008 року, але фактично ніколи в ньому не проживав. Вона разом з відповідачем та дітьми проживали за адресою АДРЕСА_2 . Останній рік вона проживає за адресою АДРЕСА_1 , що належить їй та її матері на праві власності. Реєстрація відповідача, який ніколи не проживав і не користувався будинком за вказаною адресою, створює їй перешкоди у праві вільного користування та розпорядження майном.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, в заяві до суду просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином ( а.с. 29 ).

Свідок ОСОБА_4 допитана у судовому засіданні показала, що вона проживає поряд з позивачкою по справі. Їй відомо, що колишній чоловік позивачки ніколи не проживав за зареєстрованою адресою. Про це вона підтвердила в акті під час обстеження житлового будинку, який належить позивачці та її матері.

Суд, заслухавши позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, та керуючись законом, суд приходить до наступного.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.04.1997 серії ААВ №158733, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є власниками будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Як вбачається з довідки виконавчого комітету Бобровицької міської ради №110 від 06.02.2019, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані сторони по справі(а.с. 13).

Актами обстеження умов проживання від 05.02.2018, 23.03.2018, 07.10.2018, 23.01.2019 підтверджується, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований, але не проживає ОСОБА_3 з 2008 року(а.с. 14-17), який є колишнім чоловіком ОСОБА_1 (а.с. 12).

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном

Ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР " Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року", Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності та право приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплено право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України позивачу, як власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз вказаних норм цивільного законодавства України дає підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Підстави втрати права на користування житловим приміщенням регулюються ст. 71,72 ЖК України в разі користування житловим приміщенням в будинках державного і громадського фонду та ст. 405 ЦК України в разі користування майном (житлом) власника.

Будинок за адресою: АДРЕСА_1 є майном (житлом) позивачів, тому правовідносини між сторонами мають регулюватися відповідними нормами

Згідно приписів ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

За таких обставин позовні вимоги позивача є законним, обгрунтованими і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки у судовому засіданні беззаперечними доказами встановлено, що ОСОБА_3 не проживає у будинку за адресою: АДРЕСА_1 з 2008 року без поважних причин, а тому його слід визнати таким, що втратив право користуватися вищевказаним житлом.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, на підставі зазначеної норми закону визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, тягне обов`язок органу реєстрації фізичних осіб зняти дану особу з реєстраційного обліку.

Крім того, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, що складаються з судового збору та які документально підтверджені (а.с. 1).

Керуючись ст. 391, 405 ЦК України, ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України суд,

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки був відсутній в ньому понад рік без поважних причин .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду через Бобровицький районний суд протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Бойко