Справа № 343/1882/19
Провадження № 22-ц/4808/1453/19
Головуючий у 1 інстанції Лицур І. М.
Суддя-доповідач Василишин
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.,

суддів: Матківського Р.Й.,Горейко М.Д.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду від 03 жовтня 2019 року у складі судді Лицура І.М., ухвалене у м. Долина у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона із відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилися дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з нею.

Посилаючись на те, що відповідач не надає допомоги на утримання дітей, просила стягувати з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 6 000,00 грн щомісячно з урахуванням індексації, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Долинського районного суду від 03 жовтня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі по 2 200,00 гривень на кожну дитину щомісячно, з урахуванням індексації, які стягувати з часу звернення в суд з позовом - з 05 вересня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 768,40 грн судового збору.

В апеляційній скарзі на дане рішення ОСОБА_1 посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають істотне значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що в матеріалах справи відсутні докази його матеріального становища, які свідчили б про те, що він має можливість сплачувати аліменти в розмірі 2 200,00 грн на кожну дитину щомісячно, тому визначений судом розмір аліментів є завищеним.

З урахуванням статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» вважає за можливе виплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 1 500,00 грн щомісячно на кожну дитину.

Вказує, що згідно СК України обов`язок по утриманні дитини покладається не тільки на батька, а і на матір.

У зв`язку з вищенаведеним, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити частково.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу та вказала, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, оскільки суд, при винесені оскаржуваного рішення, всебічно і повно дослідив матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтувався позов, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізував викладені обставини та дослідив матеріали справи у їх сукупності. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до частини першої статі 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до частини першої статі 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснюється колегією суддів в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як батько, зобов`язаний утримувати дитину, врахувавши його майновий стан,фізичне здоров`я, відсутність інших утриманців, визначив розмір аліментів по 2 200,00 грн щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача, як батька дитини, проте колегія суддів не погоджується із висновком суду в частині визначення розміру аліментів з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 листопада 2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 20 листопада 2008 року) (а.с. 4).

ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася дочка ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_4 , батьками яких є сторони по справі (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 11 червня 2009 року та свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 24 березня 2011 року) (а.с. 5-6).

З довідки про склад сім`ї,виданою Долинською міською радою №5658 від 14 серпня 2019 року, вбачається, що дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають разом з матір`ю (а.с. 9).

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною першою статті 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частин першої-третьої статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (частина друга статті 182 СК України).

Згідно з частиною першою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Позивач визначила способом стягнення аліментів - їх присудження у твердій грошовій сумі.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Таким чином, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до виписки № 41 із медичної амбулаторної карти (стаціонарного) хворого Долинської ЦРЛ від 15 вересня 2019 року ОСОБА_1 встановлено діагноз «розповсюджений псоріаз» (а.с. 35).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 7328194 від 24 листопада 2016 року та № 104299614 від 20 листопада 2017 року ОСОБА_1 є власником гаража НОМЕР_8 та гаража АДРЕСА_3 (а.с. 42-43).

Як вбачається з довідки №1083-03/28-19 від 13 вересня 2019 року, виданої Долинською районною філією Івано-Франківського обласного центру зайнятості станом на 13 вересня 2019 року ОСОБА_1 на обліку у Долинській районній філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості не перебував (а.с. 28).

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на запит ОСОБА_1 станом на 13 вересня 2019 року записів не знайдено (а.с. 29).

Суд першої інстанції, правильно застосувавши наведенні вище положення СК України та на підставі поданих доказів, дійшов правильного висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі.

Проте об`єктивні дані про заробіток чи дохід, з якого відповідач спроможний сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, у справі відсутні.

З письмових пояснень відповідача вбачається, що ним визнається факт виготовлення надмогильних пам`ятників як сезонного заробітку та розмір аліментів 1 500,00 грн на кожну дитину, однак розмір таких він не вказує і такі дані відсутні в матеріалах справи.

Посилання позивача на задовільне матеріальне становище відповідача, яке дає йому змогу сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, зокрема, наявність у власності квартири у м. Долина та транспортних засобів марки Mitsubishi Pajero, 2003 року випуску та марки VolkswagenT2 на увагу не заслуговують, оскільки не підтверджені жодними доказами.

При вирішенні даного питання суд враховує і ту обставину, що позивач працевлаштована, в позові вказала розмір її заробітку близько 14 950,00 грн, яких вважає не достатньо на двох дітей.

Тому, враховуючи майновий стан відповідача, стан його здоров`я, вік дітей та визначений законодавством розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, колегія суддів приходить до висновку про зміну рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів із 2 200,00 грн на 1 800,00 грн на кожну дитину, виходячи з обґрунтованості та справедливості такого розміру.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Долинського районного суду від 03 жовтня 2019 року в частині визначення розміру аліментів змінити.

Стягувати з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 ) аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі по 1 800,00 грн на кожну дитину щомісячно,починаючи з 05 вересня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Л.В. Василишин

Судді: Р.Й. Матківський

М.Д. Горейко