Справа № 151/595/17
Провадження № 2/151/82/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2019 року

Чечельницький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Моцного В.С.

при секретарі: Сутовській А.В.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №151/595/17 за позовною заявою ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся з позовом в суд до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів мотивуючи тим, що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області між ним та відповідачкою зареєстрований шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів від 29 березня 2011 року зроблений відповідний актовий запис за № 495. Перед укладенням шлюбу ОСОБА_2 восени 2010 року для себе взяла кредит на суму 30 000,00 грн у АТ КБ "ПриватБанк". На початку 2014 року, перебуваючи у шлюбі, відповідачка також для особистих потреб взяла кредит в АТ КБ "ПриватБанк" на суму 10 000,00 грн. Зобов`язання по кредитним договорам відповідачка виконала, кредит погашався за спільні кошти, були випадки коли кошти в рахунок погашення кредиту вносив сам позивач. Рішенням Вінницького міського суду від 22.07.2014 року даний шлюб розірваний. Тому вважає, що за таких обставин та враховуючи й те, що кредит виплачувався за спільні кошти, має право на повернення йому відповідачкою половини суми, сплачених за кредити, а саме з урахуванням індексів інфляції має повернути 43 433,77 грн.

Під час розгляду справи позивач ОСОБА_1 уточнив збільшив позовні вимоги оскільки під час розгляду справи йому стало відомо, що ОСОБА_2 під час шлюбу окрім кредиту (кредитна картка) на суму 30000 грн., отримала грошові кошти по кредитним карткам № 614992 в сумі 4554,01 грн., № 034241 в сумі 21717,76 грн., № 520902 сума залишку карткового вкладу складає 190,00 грн., № 902349 сума залишку карткового вкладу складає 244,08 грн., сума кредиту складає 8500,00 грн. Згідно відповідей АТ КБ «Приватбанк», які були надані на вимогу суду по кредитній картці № 614992 на дату укладення шлюбу 29.03.2011 року сума боргу карткового рахунку ОСОБА_2 перед банком становить 1685,46 грн. Сума поповнення карткового рахунку з дати укладення шлюбу 29.03.2011 р. по повне погашення кредитної картки на 31.10.2011 р. до дати розірвання шлюбу 02.08.1014 р. становить 2034,01 грн. Разом по кредитній картці № НОМЕР_1 сума боргу карткового рахунку ОСОБА_2 перед банком на дату укладення шлюбу разом з сумою поповнення карткового рахунку по повне погашення кредитної картки позивачем разом із ОСОБА_2 до дати розірвання шлюбу складає 3719,47 грн. (1685,46 грн. + 2034,01 грн.). По кредитній картці № 034241 за час перебування у шлюбі (29.03.11 р.-2.08.14 р.) за період з 07.06.2012 р. по 08.10.2013 р. сума поповнення карткового рахунку склала 21717,76 грн. По кредитній картці № 520902 до дати розірвання шлюбу 02.08.2014 р. сума залишку вкладу карткового рахунку складає 190 грн. По кредитній картці № 902349 сума залишку вкладу карткового рахунку складає 244,08 грн. на 06.08.2013 року під час перебування у шлюбі (29.03.1l p.-02.08.14р.)., сума поповнення карткового рахунку на період з 06.11.2013 р. по 24.07.2014 р. складає 9000,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 65 СК України, ст.1212, ч.2 ст. 530, ч.2 ст. 625, ч. 1ст. 612 ЦК України з урахуванням індексу інфляції з 01.08.2014 року по 30.04.2019 року включно борг відповідачки перед ним по кредитній картці № 614992 на сьогодні становить 4311,40 грн. (1953,70 грн. + 2357,70 грн.), по кредитній картці № 034241 борг відповідачки переді ним становить 25174,19 грн., по кредитній картці № 520902 борг відповідачки переді ним становить 220,22 грн., по кредитній картці № 902349 борг відповідачки переді ним становить 10715,31 грн. (282,92 грн. + 10432,39 грн.), по кредиту (кредитній картці) на суму 30000 грн. борг відповідачки переді ним становить 34774,58 грн. Таким чином загальна сума заборгованості відповідачки переді ним з урахуванням індексу інфляції з 01.08.2014 року по 30.04.2019 року включно становить 75195,70 грн. (4311,40 грн. +25174,19 грн. + 220,22 грн. + 10715,31 грн. +34774,58 грн.), тому уточнюючи свої позовні вимоги просить ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на його користь 75195,70 грн. та судові витрати по справі та судові витрати в сумі 14115 грн. 20 коп, а саме судовий збір з комісією - 2978,23 грн, правнича допомога адвоката - 4250 грн, транспортні витрати - 3162,20 грн, поштові витрати - 315, 66 грн, витрати за проведення експертизи з комісією - 3409,11 грн.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі та надала суду заперечення в якому позовні вимоги не визнає, оскільки на її думку, позовна заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, так як жодних кредитних договорів в ПАТ «Приватбанк» або інших банківських установах, нею укладено не було. Дійсно, вона з 29.03.2011 р. по 02.08.2014 р. перебувала у шлюбі з ОСОБА_1 , однак з моменту укладення шлюбу і на час його припинення спільно не проживали, спільне домашнє господарство не вели, спільного майна в них також не було, вказаний шлюб з часу його укладення і по час його офіційного припинення існував лише юридично, а не фактично, що не заперечувалось самим позивачем під час розірвання шлюбу, що також можуть підтвердити свідки. Так, відповідно до ч. 2 ст. 61 Сімейного кодексу України, об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи отримані одним з подружжя. Статтею 70 Сімейного кодексу України та ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або договором, при цьому, борги також визнаються загальними і виплата кредиту також повинна відбуватись спільно, в зв`язку з чим, і борги за кредитними зобов`язаннями повинні бути розподіленні між подружжям. Позивачеві спочатку потрібно довести чи були нібито взяті нею кредитні кошти витрачені на сімейні потреби? Якщо всі отримані кошти були витрачені на утримання дітей, яких у них з позивачем і бути не могло, облаштування або покупку житла, чого в них також не було та інше, тоді дійсно кредити повинні були б розділені між ними і вона б не заперечувала щодо їх часткової виплати позивачеві. Проте, позивачем взагалі не надано доказів щодо отримання нею видуманих ним кредитів та їх витрати на загальні з ним потреби. Тому, якби це було б в дійсності, то борги в повному обсязі повинні бути закріпленні за нею, як за стороною, на чиє ім`я вони були спочатку оформлені. Також позивачем не надано жодних доказів щодо сплати ним будь-яких грошових коштів за вказаними в позовній заяві кредитами, або будь яких інших належних доказів в обґрунтування свого цинічного позову. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Проте, зважаючи на вищевикладене позивачем цього зроблено не було. Жодним доказом не підтверджено наявність тих обставин на які, останній посилається у своїй позовній заяві. Враховуючи вищевикладене, просить, відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 в повному обсязі.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримав та пояснив, що дійсно з відповідачкою проживав в зареєстрованому шлюбі з березня 2011 року по липень 2014 року. Як до шлюбу, так і під час шлюбу відповідачка брала кредити у виді кредитних карток кошти з яких були витрачені на потреби сім`ї, а саме, придбання меблів, побутової техніки, оргтехніки, товари, послуги, продукти, закордонні поїздки відповідаки та інше. Ці кошти по кредитних картках він погашав в інтересах сім`ї, оскільки відповідачка ОСОБА_2 (його дружина на той час) самостійно не могла погашати. Всі сплочені ним по кредитних картках кошти здійснювалися за рахунок його заробітної плати і пенсії і є їх спільною сумісною власністю які є рівними, тому просить стягнути з відповідачки половину суми погашених кредитів на ім`я відповідачки під час шлюбу з урахуванням індексу інфляції, а також судові витрати.

Заслухавши пояснення позивача, оцінивши зібрані у справі докази в сукупності, суд приходить до наступного висновку.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року, відповідно до якого Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції.

У відповідності до п. 9 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положеннь ЦПК України зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

Статтями 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Спільне майно подружжя отримує такий статус незалежно від волі будь-кого з подружжя.

Відповідно до Конституції України засади регулювання шлюбу і сім`ї визначаються виключно законами України.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

У статті 3 Сімейного Кодексу України встановлено, що сім`я створюється на підставі шлюбу та інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, серед яких визначено проживання жінки та чоловіка однією сім`єю.

Рівність прав і обов`язків у шлюбі та сім`ї включає в себе також їх рівність у майнових відносинах, які регулюються положеннями Сімейному кодексі України та Цивільному кодексі України.

Стаття 60 Сімейного кодексу України (далі СК України), говорить про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.2 ст.61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

За змістом ст.65 ч.ч.1, 2 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладанні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Реєстрація шлюбу за загальним правилом (якщо інше не встановлено шлюбним договором) є підставою виникнення права спільної сумісної власності подружжя на майно.

Так судом було установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 березня 2011 по 22 липня 2014 рік, про що свідчить копія рішення Вінницького міського суду про розірвання шлюбу від 22.07.2014 року, яке набуло чинності 02 серпня 2014 року. Від шлюбу дітей не мають.

Позивачкою протягом 2010 року - 2014 року в АТ КБ " ПриватБанк" були оформлені карткові рахунки які позивачем не оспорюються і по яких відповідачка отримувала кошти і які були їх спільною сумісною власністю подружжя. Позивач в позові стверджує, що отримані кошти по вказаних карткових рахунках погашалися ним і були витрачені на потреби сім`ї, хоча належних доказів які підтверджували б цей факт позивачем не надано, а надані ним чеки про погашення карткових рахунків на ім`я ОСОБА_2 не підтверджують факт, що ці погашення здійснювалися позивачем ОСОБА_1 , оскільки в реквізитах чеку відсутні дані які б ідентифікували його як особу яка поповняла карткові рахунки відповідачки.

Фактично в позовних вимогах про стягнення коштів з відповідачки за погашення коштів отриманих позивачкою по кредитних картках позивач ставить питання про поділ спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 71 Сімейного кодексу України передбачено способи та порядок поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Як роз?яснено в п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з?ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов?язаннями, що виникли в інтересах сім?ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Згідно виписки по банковому рахунку у 2010 році відповідачці була оформлена картка договір 8АМОН50ОТС002587515 від 05.01.2010 року номер картки НОМЕР_1 (рахунок НОМЕР_2 ) кредитний ліміт 2000.00 грн.,заборгованість погашена 18.10.2011, останній платіж внесено 19.10.2011 на суму 984.01 грн., картка закрита.

06.11.2013 року-8,500.00 грн. було видано у відділенні по картці 902349 CREDIT 1-4% SAMDN8949 (рахунок НОМЕР_3 ) дата випуска 15.06.2011, термін дії картки до 05.2015 року. Картка закрита, по якій 02.07.2013 року було знижено кредитний ліміт до 8000.00; 06.08.2013 року встановлено кредитний ліміт 9000.00; 11.07.2014 року 17:25:22 картку було поповнено на 7,000.00 UAH готівкою через відділення; 24.07.2014 року було внесено останній платіж 2,000.00 UAH в TCO TS207155 вул. Пирогова, буд. 29, у відділенні банку.

Переплату по картці 01.08.2014 року-190.00 UAH перераховано з картки НОМЕР_4 на картку НОМЕР_5 .

У 2014 році оформлена картка договір SAMDNWFC7 картка Універсальна GOLD CREDIT 55 днів НОМЕР_5 (рахунок НОМЕР_3 ), кредитний ліміт 30000.00 грн.

01.08.2014 року по картці 520902 встановлено кредитний ліміт у розмірі 9000.00 грн. та 01.08.2014 року 190.00 UAH перекинули з картки НОМЕР_4 (залишок) на нову картку 520902.

27.10.2015 року було внесено останній платіж 130.04 UAH у Київському відділенні ВІННИЦЬКОЇ ФІЛІЇ (вул Київська, 31).

Відповідно до роз`яснень п.п. 23, 24, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21.12.2007 року №11, закріплено, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст.60, 69 СК України, ч.3 ст.368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки, транспортні засоби, грошові кошти, акції та інші цінні папери тощо. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, згідно ч. 2 ст. 61 СК України, редакція якої не змінювалась з моменту укладення шлюбу і до його розірвання, є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

В п. 21 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» роз`яснено, що вклади, незалежно від їх виду та від того, на чиє ім`я з подружжя вони внесені, відповідно до ст. 61 СК є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Кредити, оформленні одним із подружжя під час подружнього життя, але без згоди другого подружжя - є особистим і не ділиться, якщо буде доведено, що ці кошти були витрачені не на сімейні, а на особисті потреби.

Щоб борг по кредитній карті підлягав розділу між колишнім подружжям нарівні з іншими спільними боргами , він повинен відповідати вимогам, а саме : оформлення в період шлюбу (а не до шлюбу або після розлучення); відсутність заперечень з приводу оформлення кредиту від другого чоловіка; витрачання кредитних коштів на сімейні потреби.

Позивачем ОСОБА_1 в позові не ставиться питання про поділ майна в натурі при цьому не вказано яке майно придбане за кошти з карткових рахунків під час шлюбу, де це майно знаходиться, його вартість, способи та порядок поділу майна.

Присудження відповідачу грошової компенсації за майно придбане за спірні кошти отримані по крткових рахунках відповідачкою не відповідає вимогам ч. 4 ст. 71 Сімейного кодексу України.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому у зв`язку із висновком суду щодо відмови у задоволенні позову стягнення понесених та документально підтверджених судових витрат присудженню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 79, 80-84, 141, 258-259, 263, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 3, 60-65 СК України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може подаватися до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 21.06.2019 року.

Суддя :