І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 червня 2019 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Ужгородської міської ради про позбавлення батьківських прав,-
Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 10 червня 2019 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 20 червня 2019 року.
Позивач, ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Ужгородської міської ради про позбавлення батьківських прав.
Позов мотивовано тим, що 26.07.2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Ужгород реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції в Закарпатській області, про що складено відповідний актовий запис №390. В даному шлюбі у них народилася донька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 21.12.2015 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду шлюб між позивачем та ОСОБА_3 було розірвано. Після розірвання шлюбу неповнолітня ОСОБА_2 залишилася проживати разом зі своєї матір`ю ОСОБА_1 , та знаходиться на повному її утриманні. Користуючись своїм правом батька на зустріч з дитиною відповідач ОСОБА_3 , неодноразово під час таких зустрічей у присутності доньки постійно чинив психологічний тиск на ОСОБА_1 з метою схилити її до поновлення шлюбних відносин. Нерідко останній приходив у стані алкогольного або наркотичного сп`яніння і вимагав зустрічі з донькою. Отримавши відмову влаштував скандал, під час яких погрожував позивачу фізичною розправою. Така поведінка відповідача негативно впливає на розвиток дитини її емоційний та психологічний стан, після чого дитина змогла втекти з дому до своїх дідуся та бабусі. ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, останній веде антисоціальний спосіб життя. Неодноразово притягався до кримінальної відповідальності.
З огляду на вказане, позивач просить суд, позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В судове засіданні позивач та її представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. На адресу суду надійшла заява від представника позивача про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю, не заперечують проти заочного розгляду справи.
Відповідач по справі в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Клопотань про відкладення справи до суду не надходило, відзив або заперечення на адресу суду відповідачем не подано.
Представник служби у справах дітей Ужгородської міської ради в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.
На підставі наведеного суд керуючись ч.4 ст.223, 280-281 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.
Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив на позов не подано, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.
Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).
Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Статтею 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.07.2007 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Ужгород реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції в Закарпатській області, було складено відповідний актовий запис №390.
Від шлюбу у подружжя народилися донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого 02.11.2007 року.
Після розірвання шлюбу, неповнолітня дитина ОСОБА_2 залишилася проживати разом зі своєї матір`ю ОСОБА_1 , та знаходиться на повному її утриманні.
Позивачка у позовній заяві посилається, на те що відповідач ОСОБА_3 користуючись своїм правом батька на зустріч з дитиною, неодноразово під час таких зустрічей у присутності доньки постійно чинив психологічний тиск на позивачку ОСОБА_1 з метою схилити її до поновлення шлюбних відносин, участі у вихованні дитини не бере, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, здоров`ям не цікавиться, матеріальної допомоги на її утримання не надає.
У відповідності до ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку, а батьки в свою чергу несуть відповідальність для створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини
У відповідності до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно характеристики учениці 5-б класу Ужгородської ЗОШ І-ІІІ ст. №15 ОСОБА_2 навчається з першого класу в даній школі, мати переймається вихованням дитини та цікавиться її навчанням, активну участь у житті дитини беруть дідусь та бабуся.
Згідно висновку від 08.04.2019 за № 207/23-35 органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради доцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно його малолітньої доньки ОСОБА_2 .
На підставі п. 6 частини першої статті 3 ЦК, а саме справедливості, добросовісності та розумності, статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей ( Страсбург , 25 січня 1996 року), з урахуванням вище викладеного та виходячи з інтересів дитини, суд вважає доведеним факт ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4, а також відсутність з боку відповідача піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, відсутність спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її морального самоусвідомлення, не виявленні інтересу до її внутрішнього світу, не здійснення медичного догляду та підготовки дитини до самостійного життя.
Отже, суд знаходить зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, свідченнями ухилення відповідача як батька від виховання дитини та її винної поведінки, свідомого нехтування своїми обов`язками, доводи позивача відповідачем не спростовані.
Судом також не встановлено, що відповідачу чинили перешкоди у виконанні належним чином своїх батьківських обов`язків.
Враховуючи наведене, суд знаходить, що позовна вимога в частині позбавлення батьківських прав є обґрунтованою і підставною до задоволення відповідно до правил п. 2 частини першої статті 164 СК.
При цьому позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.
Пленум Верховного Суду України у п. п. 15, 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
У відповідності до п.1 ч.1 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За приписами ч. 1 ст. 76, ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідач жодних доказів на спростування доводів позивача не надав та у судове засідання для розгляду справи по суті не з`явився, що, на думку суду, свідчить про його байдуже ставлення до дитини.
Таким чином, вищевказане свідчить проте, що ОСОБА_3 , свідомо ухиляється від виховання власної доньки, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, а тому, для захисту прав та інтересів дитини, суд вважає, що позов слід задовольнити та позбавити батьківських прав відповідача ОСОБА_3 щодо його малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При подачі позовної заяви позивачем, згідно доданої квитанції сплачено судовий збір в розмірі 704,80 грн., а тому з відповідача належить стягнути, на користь позивача вказаної суми понесених судових витрат.
Керуючись ст. ст. 4, 13, 89, 223, 258, 259, 263-265, 273, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 150, 155, 164, 165 СК України, суд,
Позов ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , в особі представника позивача ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Ужгородської міської ради про позбавлення батьківських прав задовольнити повністю.
Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (мешканця АДРЕСА_1 ) батьківських прав, щодо його малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (мешканця АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (мешканки АДРЕСА_2 ), сплачений нею згідно квитанцій №29 від 31.10.2018 року судовий збір в розмірі 704,80 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду О.В. Фазикош