Справа № 361/3157/18
Провадження № 2/361/366/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2019 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді Радзівіл А.Г.

за участю секретарів Бас Я.В., Семінської Х.О.

представника позивача ОСОБА_1 Р. ОСОБА_2 .

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бровари цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Райффайзен Банк Аваль до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за донарахованими відсотками,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 в якому стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за донарахованими відсотками за кредитним договором № 014/04/01/3326 від 20 серпня 2007 року у розмірі 25 478 доларів США 17 центів, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на дату розрахунку становить 667 243 грн. 05 коп., а також стягнути з ОСОБА_3 на користь АТ Райффайзен Банк Аваль витрати по сплаті судового збору у розмірі 10 008,65 грн. та судового збору у розмірі 881,00 грн.

20 серпня 2007 року між відкритим акціонерним товариством Райффайзен Банк Аваль, правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є Публічне акціонерне товариство Райффайзен Банк Аваль, що підтверджується витягом зі статуту та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № 014/04/01/3326, згідно умов якого Банк зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом: 30450 доларів США 00 центів строком до 20.08.2027 року, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі: 14,25 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені кредитним договором.

Перед укладенням та підписанням кредитного договору, позичальник звернувся до Банку із ОСОБА_4 -анкетою на отримання кредиту, де в графі 1. Відомості про кредит власноручно зазначила, що має намір отримати споживчий кредит та обрав валюту - долари США, суму, бажаний строк кредитування та зазначив мету, тобто цільове використання кредиту.

Своїм підписом під відповідним документом позичальник засвідчив, що ознайомлена у письмовій формі з кредитними умовами, зокрема: мета для якої кредит буде витрачений, наявні форми кредитування та відмінності між ними, переваги та недоліки пропонованих схем кредитування, форми забезпечення, строк та відсоткова ставка за кредитом, орієнтовну сукупну вартість кредиту, з валютними ризиками, при отриманні кредиту в іноземній валюті тощо. З умовами надання та повернення кредиту, а також з діючим законодавством України, що регламентує відношення банку та клієнта був ознайомлений.

Відповідно до умов п. 3.1. кредитного договору кредитор надав позичальнику кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення та сплати за користування.

Надання кредитних коштів проводилося, згідно вимог п. 3.2. кредитного договору, шляхом перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок Позичальника, з можливою виданою готівки через касу кредитора.

Таким чином, банк виконав свої зобов`язання, надавши останньому кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами кредитного договору.

Сторони встановили, що обчислення строку надання кредиту, нарахування процентів по договору здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому відсоткова ставка за користування кредитом нараховується на залишок заборгованості за кредитом, починаючи з дня надання кредиту до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно (п. 3.3. кредитного договору).

Відповідно до умов п. 5.1. Кредитного договору, позичальник зобов`язувалась забезпечити повернення одержаного кредиту та сплату нарахованих відсотків на умовах, передбачених Кредитним договором:

щомісячно, до 15 (п`ятнадцятого) числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно з графіком та остаточне погашення кредиту до 20.08.2027 року (включно) на рахунок, визначений п. 4.1. кредитного договору

щомісячно, до 15 (п`ятнадцятого) числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, та при остаточному погашенні кредиту, сплату процентів за фактичне використання кредитних коштів на рахунок, визначений кредитним договором.

Відповідно до умов п. 5.5. п. 6.5. кредитного договору сторони встановили, що у випадку невиконання або неналежного виконання кредитних зобов`язань, кредитор має право вимагати дострокового стягнення, а позичальник зобов`язався, на вимогу кредитора, здійснити повернення заборгованості за кредитом, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафні санкції, відповідно до умов Кредитного договору та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту.

Крім того, відповідно до умов п. 8.1. кредитного договору позичальник засвідчив та гарантував, що всі умови кредитного договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими, а саме: позичальник не знаходиться під впливом омани, обману, насильства, погрози, зловмисної угоди або збігу важких для нього обставин, він спроможний здійснити кредитний договір і виконати зобов`язання по ньому, оскільки він не має обмежень у право та дієздатності. До того ж, позичальник гарантував, що жодним чином не обмежений законом, іншим нормативно - правовим актом, судовим рішенням або іншим передбаченим чинним законодавством способом в своєму праві укладати Кредитний договір та виконувати усі умови, визначені в ньому.

Також, згідно п. 8.2. кредитного договору сторони погодили і те, що з укладенням цього договору сторони досягли згоди усіх істотних умов та не існує будь-яких умов, які можуть бути істотними та необхідними за змістом цього договору.

До того ж, згідно п. 8.3. кредитного договору позичальник гарантував, що у разі зміни курсу іноземної валюти (валюти кредиту) відносно національної грошової одиниці України, всі валютні ризики несе він. Крім того, позичальник засвідчив що йому розтлумачено (зрозуміло) та він згоден, що зміна курсу іноземної валюти відносно національної грошової одинці України може призвести до значних збитків та погіршення його фінансового стану.

Сторони дійшли згоди, що будь-яке порушення позичальником умов кредитного договору повинно розглядатись як істотне порушення договору, яке надає право кредитору у порядку, передбаченому цим договором та/або діючим законодавством України, незалежно від встановлених договором строків виконання зобов`язань, вимагати від Позичальника повернення кредиту (п. 8.4. кредитного договору).

Відповідно до п. 9.1. кредитний договір набуває чинності з часу його підписання сторонами та скріплення печаткою кредитора та діє до повного погашення кредитної заборгованості позичальника за кредитним договором (суми кредиту, процентів за користування, комісій, неустойок, відшкодування можливих збитків).

26 червня 2009 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, відповідно до умов якої, з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, сторони дійшли згоди врегулювати виконання позичальником зобов`язань за Кредитним договором. Відповідно до умов зазначеної додаткової угоди було проведено реструктуризацію кредиту, надано кредитні канікули на період з 15 липня 2009 року до 15 липня 2010 року та прострочену заборгованість було додано до тіла кредиту.

Отже, з укладенням кредитного договору та додаткової угоди № 1 до нього, у позичальника виник обов`язок повернути банку кредит та відсотки за кредитним договором у строки та в розмірах встановлених графіком погашення кредитної заборгованості.

Проте, всупереч вимогам п. 5.1. кредитного договору позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом.

26 грудня 2012 року Броварським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення по справі № 1007/10237/2012, відповідно до якого позовні вимоги ПАТ Райффайзен Банк Аваль задоволено у повному обсязі, а саме, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ Райффайзен Банк Аваль заборгованість за кредитним договором № 014/04/01/3326 від 20 серпня 2007 року у розмірі 42060,83 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ 336053 грн. 41 коп. та вирішено питання щодо розподілення судових витрат.

Судом встановлено юридичні факти дійсності правочину, укладеного між сторонами, а також факт наявності боргових зобов`язань позичальника перед кредитором.

Заборгованість по сплаті відсотків з 26 грудня 2012 р. по 18 травня 2018 р. становить 25 478 доларів США 17 центів, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на дату розрахунку становить 667 243 грн. 06 коп.

Враховуючи те, що позичальник не виконує умови кредитного договору та вимоги банку щодо врегулювання заборгованості, тим самим нівелюючи приписи чинного законодавства України, банк змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Позивач також зазначає, що попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які банк поніс та які очікує понести у зв`язку із розглядом цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства Райффайзен Банк Аваль до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за донарахованими відсотками за кредитним договором №014/04/01/3326 від 20 серпня 2007 року складається з судового збору у розмірі 10 008,65 грн. та судового збору у розмірі 881,00 грн.

21 червня 2018 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 18 вересня 2018 року.

12 листопада 2018 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представника позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі просив позов задовольнити. Пояснення надав аналогічні змісту позовних вимог.

Відповідач заперечувала проти задоволення позову. Суду пояснила, що вона 21 серпня 2007 року уклала іпотечний договір з "Райффайзен Банк Аваль". Неодноразово укладала з ними відповідні договори. Для забезпечення повернення отриманого кредиту вона передала в іпотеку нерухоме майно, земельну ділянка площею 0,050 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Після підписання договору у нотаріуса, представник банку забрав на зберігання оригінали правовстановлюючих документів. Відповідач зазначає, що до 2010 року платила кредит вчасно, але у зв`язку із погіршенням стану здоров`я, вона звернулась до банку, надала відповідні медичні та звернулась із заявами про відстрочку платежів. Для вирішення питання стосовно закриття кредиту в повному обсязі, як вказує відповідач, вона вирішила знайти покупця на земельну ділянку. Коли з`явилися покупці на земельну ділянку, відповідач звернулася до банку за правовстановлюючими документами, але представник банку відповів, що вони втрачені і потрібно отримати дублікат. Відповідач зазначає, що у зв`язку з втратою документів вона виготовила дублікати. На день розгляду справи, земельна ділянка продана з аукціону за заниженою експертною оцінкою, тому відповідач зазначає, що працівник ВДВС Свистанюк Ю.Г., призначивши експертну оцінку порушила норми законодавства, не повідомила відповідача про те, що земельна ділянка виставлена на торги. Після продажу земельної ділянки відповідачу зателефонувала представник виконавчої служби ОСОБА_5 і повідомила, що земельна ділянка продана з аукціону. Під час зустрічі із представником ВДВС Свистанюк ОСОБА_6 .Г та ОСОБА_7 , який придбав земельну ділянку з аукціону, відповідачу запропоновано повернути земельну ділянку при наступних умовах: виконати рішення суду від 26.12.2012 року, виплатити ОСОБА_7 40000 грн. Відповідач зазначає, що рішення Броварського міськрайонного суду від 26 грудня 2012 р. вона виконала, внесла суму 339272 грн. 41 коп., судовий збір 3219 грн., виконавчий збір 33927 грн. та витрати 500 грн. на розрахунковий рахунок виконавчої служби.

Суд, заслухавши думку представника позивача та відповідача, вивчивши письмові докази у справі, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК Україн и доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно ст. 77, ч.1, 2 ст. 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, 20 серпня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством Райффайзен Банк Аваль, правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є Публічне акціонерне товариство Райффайзен Банк Аваль, що підтверджується витягом зі статуту та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № 014/04/01/3326, згідно умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом: 30450 доларів США 00 центів строком до 20.08.2027 року, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі: 14,25 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені кредитним договором. (а.с.15-21)

Відповідно до умов п. 3.1. кредитного договору кредитор надав позичальнику кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення та сплати за користування.

Надання кредитних коштів проводилося, згідно вимог п. 3.2. кредитного договору, шляхом перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок Позичальника, з можливою виданою готівки через касу кредитора.

Таким чином, банк виконав свої зобов`язання, надавши останній кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами кредитного договору.

Сторони встановили, що обчислення строку надання кредиту, нарахування процентів по договору здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому відсоткова ставка за користування кредитом нараховується на залишок заборгованості за кредитом, починаючи з дня надання кредиту до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно (п. 3.3. Кредитного договору).(а.с.16)

В п.3.4. зазначається, що у відповідності з чинним законодавством, позивальник здійснює погашення заборгованості за договором в наступному порядку:нарахована пеня/штраф; комісія за обслуговування кредиту; заборгованість за процентами; заборгованість за кредитом. У вказаному пункті зазначається, що з підписанням договору сторони домовились, що у випадку порушення позичальником будь-якої з умов договору кредитор має право самостійно визначити інший порядок (черговість) погашення заборгованості позичальника перед кредитором.

Відповідно до умов п. 5.1. кредитного договору, позичальник зобов`язувалась забезпечити повернення одержаного кредиту та сплату нарахованих відсотків на умовах, передбачених Кредитним договором:

щомісячно, до 15 (п`ятнадцятого) числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно з графіком та остаточне погашення кредиту до 20.08.2027 року (включно) на рахунок, визначений п.4.1. кредитного договору;

щомісячно, до 15 (п`ятнадцятого) числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, та при остаточному погашенні кредиту, сплату процентів за фактичне використання кредитних коштів на рахунок, визначений кредитним договором.

Відповідно до умов п. 5.5. п. 6.5. кредитного договору сторони встановили, що у випадку невиконання або неналежного виконання кредитних зобов`язань, кредитор має право вимагати дострокового стягнення, а позичальник зобов`язався, на вимогу кредитора, здійснити повернення заборгованості за кредитом, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафні санкції, відповідно до умов кредитного договору та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту.

Також, згідно п. 8.2. кредитного договору сторони погодили і те, що з укладенням цього договору сторони досягли згоди усіх істотних умов та не існує будь-яких умов, які можуть бути істотними та необхідними за змістом цього договору.

Сторони дійшли згоди, що будь-яке порушення позичальником умов кредитного договору повинно розглядатись як істотне порушення договору, яке надає право кредитору у порядку, передбаченому цим договором та/або діючим законодавством України, незалежно від встановлених поговором строків виконання зобов`язань, вимагати від позичальника повернення кредиту (п. 8.4. Кредитного договору).

26 червня 2009 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, відповідно до умов якої, з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, сторони дійшли згоди врегулювати виконання Позичальником зобов`язань за кредитним договором. Відповідно до умов зазначеної додаткової угоди було проведено реструктуризацію кредиту, надано кредитні канікули на період з 15 липня 2009 року до 15 липня 2010 року та прострочену заборгованість було додано до тіла кредиту. (а.с.27-29)

Проте, всупереч вимогам п. 5.1. кредитного договору позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснювала щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом.

26 грудня 2012 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області по справі № 1007/10237/2012 позовні вимоги ПАТ Райффайзен Банк Аваль задоволено у повному обсязі, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ Райффайзен Банк Аваль заборгованість за кредитним договором № 014/04/01/3326 від 20 серпня 2007 року у розмірі 42060,83 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ 336053 грн. 41 коп. та вирішено питання щодо розподілення судових витрат.

Як вбачається зі змісту рішення суду вказана заборгованість визначена станом на 02 лютого 2012 року та становила 42060 дол. США,83 центи, що в еквіваленті по курсу НБУ 336053 грн. 41 коп., яка складається з: 33594 дол. США 74 центи, що в еквіваленті 268411 грн. 89 коп. заборгованість за кредитом; 4380 дол. США 36 центів, що в еквіваленті 34997 грн. 76 коп. заборгованість за простроченими відсотками; 427 дол. США 00 центів, що в еквіваленті 3411 грн. 60 коп. пеня за прострочення кредиту; 3658 дол. США 73 центи, що в еквіваленті 29232 грн. 16 коп. пеня за прострочення відсотків.

В матеріалах справи міститься розрахунок суми боргу за кредитним договором № № 014/04/01/3326 від 20 серпня 2007 року за період з 21 серпня 2007 року по 18 травня 2018 року. (а.с.7-10)

Згідно вказаного розрахунку заборгованість за кредитом складає 33594, 74 долари США, в тому числі прострочена заборгованість в розмірі 6369,61 долари США, заборгованість за процентами 34717, 61 долари США, в тому числі прострочена заборгованість за процентами 34678,26 долари США, та пеня і розмірі 174688, 55 доларів США.

Також, під час розгляду справи поданий уточнений розрахунок за період з 21 серпня 2007 року по 15 лютого 2019 року, з якого вбачається, що заборгованість за кредитом складає у валюті кредитування: заборгованість по кредиту 20883,73, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом; заборгованість за процентами 37181,65, в тому числі прострочена заборгованість за процентами 36928,90; розрахована пеня 190536, 00. Загальна сума 248601,38 доларів США. (а.с. 146-150).

Згідно квитанції № 1 від 10 травня 2018 року позивач ОСОБА_3 сплатила борг по виконавчому провадженню в розмірі 373699 грн. 65 коп. з якого 339972 грн. 41 коп. борг, виконавчий збір в розмірі 10% 33927 грн. 24 коп. та витрати виконавчого провадження 500 грн. 00 коп. (а.с. 110)

Дослідивши та проаналізувавши зібрані у справі докази суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог оскільки, звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Якщо за рішенням про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) передбачено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 19 вересня 2018 року справа № 643/16336/16-ц, провадження № 61-12848св18 (ЄДРСРУ № 76596781), від 12 вересня 2018 року справа № 473/825/16-ц, провадження № 61-3240св18 (ЄДРСРУ № 76502922), 12 вересня 2018 року справа № 186/1974/14-ц, провадження № 61-24172св18 (ЄДРСРУ № 76502947) та ін.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що в задоволенні позовних вимог було відмовлено, стягненню із відповідача на користь позивача судові витрати не підлягають.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 81, 141, 264, 268 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Райффайзен Банк Аваль до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за донарахованими відсотками за кредитним договором № 014/04/01/3326 від 20 серпня 2007 року у розмірі 25478 доларів США 17 центів, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на дату розрахунку становить 667 243 грн. 05 коп. та стягнення судового збору в розмірі 10889 грн. 65 коп. відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.