РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2019 року

м. Рівне

Справа № 565/69/19

Провадження № 22-ц/4815/854/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів: Боймиструка С.В., Бондаренко Н.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2

розглянула в порядку письмового провадження в м. Рівне апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Яременко В.В. на рішення Кузнецовського міського суду Рівненського міського суду Рівненської області від 01 квітня 2019 року, ухваленого в складі судді Ковтуновича М.І. в м.Вараш, у справі № 565/69/19,

в с т а н о в и в :

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Огрунтовуючи позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини, позивач покликалася на те, що відповідач будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а коштів які вона заробляє недостатньо для належного забезпечення її повноцінного розвитку. Відповідач має можливість сплачувати аліменти, оскільки займається підприємницькою діяльністю, та отримує від неї стабільний дохід.

Просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 11 березня 2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 29 серпня 2003р. у відділі реєстрації актів громадянського стану Кузнецовського міського управління юстиції, актовий запис №199.

Позивач ОСОБА_1 вибрала прізвище ОСОБА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2600 (дві тисячі шістсот) гривень щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 січня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів відмовлено, через недоведеність.

Рішення в частині стягнення суми аліментів за один місяць допущено до підлягайного виконання.

Вирішено питання про судовий збір.

Рішення суду в частині стягнення аліментів мотивоване тим, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини проте, добровільно аліменти на утримання дитини не надає.

В поданій на судове рішення апеляційній скарзі відповідач вказує на його незаконність, оскільки судом не враховано, що договір оренди майна закінчив свою дію, а відтак у нього відсутні відповідні доходи. Не заперечує сплачувати аліменти у розмірі 25% заробітної плати, оскільки він має постійне місце роботи та дохід.

Просить суд апеляційну скаргу - задовольнити, а оскаржуване рішення в частині стягнення аліментів скасувати.

Відзив позивача судом не приймається до уваги з огляду на таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 360 Цивільного процесуального кодексу України до відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Такі докази в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Із матеріалів справи вбачається, що сторони являються батьками неповнолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .Донька знаходиться на утриманні матері.

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

В силу ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 01 січня 2019 пo 30 червня - 2027 грн., з 01 липня пo 30 листопада 2118 грн., з 01 грудня 2019 року - 2218 грн.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» та ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи вищенаведені обставини, права дитини на достатній життєвий рівень, матеріальний стан позивача, відповідача та стан його здоров`я, відсутність у платника аліментів інших непрацездатних утриманців, стабільний дохід, а також внесені зміни до законодавства з метою захисту прав дітей про те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Будь-яких доказів неможливості виплачувати аліменти на дитину у визначеному судом розмірі відповідачем не надано, а судом таких доказів не здобуто. Навпаки, відповідач є особою працездатного віку, займається підприємницькою діяльність, тому може сприяти як утриманню так матеріальному забезпеченню належним чином своєї дитини.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги щодо стягнення аліментів у частці від заробітної плати, апеляційним судом відхиляються, оскільки підставою для визначення аліментів у твердій грошовій сумі є заява одержувача, а не платника аліментів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Яременко В.В. залишити без задоволення.

Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 01 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 20 червня 2019 року.

Головуючий:

Судді: