Справа №751/5565/19
Провадження №2/751/1244/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Цибенко І. В.

за участю секретаря Михайлової І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 . Позов обґрунтовано тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом вона є власником 1/4 частки житлового будинку АДРЕСА_2 . Відповідач 01.06.2016 року, разом з матірю ОСОБА_3 зібрала речі, виїхала з її будинку та більше трьох років не проживає за вказаною адресою, фактично вона проживає за іншою адресою: АДРЕСА_3 . Відповідач забрав з собою всі особисті речі і в її будинку його особистих речей немає. Відповідач не мешкає в моєму будинку і витрат по його утриманню не несе. Посилаючись на ст.ст. 316-319, 386, 391, ст. 405 ЦК України просить задовольнити позов.

Позивач в судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином за останнім відомим місцем фактичного проживання.

У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідач до суду та учасникам справи відзив не надіслав.

Суд в порядку ч.1 ст.281 ЦПК України ухвалено провести заочний розгляд справи з винесенням заочного рішення.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.08.2003 та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.08.1996 року, а також підтверджується довідкою КП «Чернігівське міське бюро технічної інвентаризації» ( а.с. 7,8,9,10).

Відповідно до відомостей обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Чернігівській області від 01.11.2019, інформації Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 25.09.2019, а також копії домової книги вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.31,32,12-15).

Відповідно до рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21.09.2017 було визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 матір відповідача - ОСОБА_3 ( а.с. 5-6).

За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Позивач, як власник житла, ставить питання про захист своїх прав та визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим будинком.

За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування житлом інакше як на підставах і в порядку, передбачених законом.

Згідно ч. 3 ст. 8 Конституції України її норми є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав безпосередньо на підставі норм Конституції України гарантується.

Поняття права власності визначено ст. 316 ЦК України, згідно якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а у відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю, а ч. 4 даної статті зазначає, що право приватної власності є непорушним, що також закріплено і в ч. 1 ст. 321 ЦК України, яка вказує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено право власника володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що вникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснив, що у справах цієї категорії необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

Позивач доводить, що відповідач прописана у її будинку, як член її сім`ї - онука, не проживає за місцем реєстрації з липня 2016 року та не сплачує комунальні послуги з утримання будинком.

Відповідно до акту від 22.07.2019 відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , але не проживає з 01.07.2016 (а.с. 4).

На підставі вищевикладеного, та враховуючи, що відповідач є членом сім`ї позивача, але за місцем реєстрації у квартирі АДРЕСА_4 , яка належить позивачу, не проживає з липня 2016 року, така реєстрація є порушенням прав позивача, яка позбавлена можливості у повній мірі розпоряджатися своєю власністю, суд дійшов висновку про відновлення порушених прав позивача шляхом задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 13, 76-89, 258, 259, 263-265, 268, 271-273, 354-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Чернігівської області, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення суду буде виготовлено 25.11.2019.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Головуючий - суддя І. В. Цибенко