КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/7434/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Голопапи Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва, ухваленого під головуванням судді Чередніченко Н.П. 27 лютого 2019 року,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за невиконання грошового зобов`язання,-

встановив:

В серпні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 569289,64 грн. інфляційних втрат та 138083,09 грн. 3% річних.

Вимоги обґрунтовує тим, що 01 січня 2009 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кошти у сумі 24743 євро та 63115 доларів США, які зобов`язалась повернути до 01 лютого 2009 року.

У зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 свого зобов`язання, ОСОБА_2 звернувся до суду та рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2012 року у справі №2-2370/12 з позичальника стягнуто 766428,36 грн. боргу за договором позики та 766428,36 грн. штрафу.

Посилаючись на невиконане зобов`язання, просить відповідно до ст.625 ЦК України стягнути 3% річних за період в межах трьох останніх років з 03 серпня 2015 року по 02 серпня 2018 року в розмірі 569289,64 грн., що обраховані з суми 1 532 856,72 грн. (стягнуті борг та штраф) та інфляційні втрати за цей же період в розмірі 138083,09 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 27 лютого 2019 року позовні вимоги задоволено частково, вирішено:

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за неналежне виконання грошового зобов`язання за період з 03 серпня 2015 року по 02 серпня 2018 року інфляційні втрати в розмірі 284651,49 грн. та 3% річних в розмірі 69041,55 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 3536,87 грн.

Додатковим рішенням від 21 березня 2019 року стягнуто витрати на правничу допомогу в розмірі 9757,50 грн.

Не погодившись з ухваленим рішенням в частині стягнення інфляційних втрат, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення в цій частині скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні цих вимог.

В апеляційній скарзі посилається на те, що оскільки правовідносини сторін виникли в іноземній валюті, то такі не зазнають інфляційних процесів, а відтак стягнення інфляційних втрат є незаконним.

На підтвердження своїх доводів посилається на судову практику - постанови Верховного Суду України у справах: №6-771цс15 від 27 січня 2016 року, висновки якої підтримані в Верховним Судом постановах: №645/3720/17 від 12 грудня 2018 року; №486/6/17-ц від 24 жовтня 2018 року; №288/1361/15-ц від 21 серпня 2018 року; №201/12075/14-ц від 18 липня 2018 року; №755/17078/15-ц від 27 червня 2018 року; №607/10080/16-ц від 08 травня 2018 року; №761/27923/16 віл 18 квітня 2018 року; №754/931/15-ц від 28 березня 2018 року; №460/3428/13-ц від 14 березня 2018 року; №759/13827/15-ц від 21 лютого 2019 року.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача погоджується про відсутність підстав для стягнення інфляційних втрат за період з 01 лютого 2009 року по 01 жовтня 2012 року, проте, оскільки рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2012 року у справі №2-2370/12 суму боргу стягнуто у гривні, то вважає підставним стягнення інфляційних втрат з 02 жовтня 2012 року.

Посилається на те, що апеляційна скарга подана неіснуючою особою, оскільки відповідач декілька разів змінила прізвище.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила.

Відповідно до ст.372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до части 1 та 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції установлено, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2012 року у справі №2-2370/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики вимоги задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 суму боргу за договором позики в розмірі 766428,36 грн., суму штрафу в розмірі 766428,36 грн. Ухвалою Апеляційного суд міста Києва від 11 квітня 2013 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що 3% річних та інфляційні втрати підлягають нарахуванню на суму боргу, а не на суму штрафної санкції.

Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ст.1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.

Норми частини другої ст.625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

З матеріалів справи убачається, що зобов`язанння між сторонами виникли в іноземній валюті.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги суд виходить з наступного.

Відповідно до судової практики, на яку посилається скаржник, судом апеляційної інстанції установлено наступне:

у справі №6-771цс15 предметом позову є вимога позикодавця до боржника про стягнення коштів, які були надані в національній та іноземній валютах, а також інфляційних втрат. Суд касаційної інстанції вказав на незаконність стягнення інфляційних втрат за зобов`язаннями в іноземній валюті;

у справі №645/3720/17 предметом позову є вимога спадкоємця до банку у зв`язку із грошовим вкладом в національній валюті. Справа містить висновок суду касаційної інстанції щодо незаконності стягнення інфляційних втрат за зобов`язаннями в іноземній валюті;

у справі №486/6/17-ц предметом позову є вимога позикодавця до боржника про стягнення коштів, які були надані в національній валюті із визначенням їх еквіваленту в іноземній валюті, а також інфляційних втрат. Суд касаційної інстанції вказав на незаконність стягнення інфляційних втрат, оскільки між сторонами було укладено договір позики, за умовами якого грошовий еквівалент зобов`язань був визначений у доларах США, а суди помилково застосували до спірних правовідносин положення закону, який регулює порядок сплати боргу, визначеного договором у гривні;

у справі №288/1361/15-ц предметом позову є вимога позикодавця до боржника про стягнення коштів, які були надані в іноземній валюті, а також інфляційних втрат. Суд касаційної інстанції вказав на незаконність стягнення інфляційних втрат, оскільки зобов`язання виникли у доларах США;

у справі №201/12075/14-ц предметом позову є вимога вкладника за депозитами в національній та іноземній валютах. В частині вимог щодо вкладів в іноземній валюті суд касаційної інстанції вказав на відсутність підстав для нарахування інфляційних втрат;

у справі №755/17078/15-ц предметом позову є вимога кредитора до боржника про стягнення коштів, які були надані в національній валюті із визначенням їх еквіваленту в іноземній валюті, а також інфляційних втрат. Суд касаційної інстанції вказав на незаконність стягнення інфляційних втрат, оскільки грошовий еквівалент зобов`язань був визначений у доларах США;

у справі №607/10080/16-ц предметом позову є вимога вкладника за депозитом в іноземній валюті, а також інфляційних втрат. Суд касаційної інстанції вказав на відсутність підстав для нарахування інфляційних втрат на зобов`язання, яке виникло в іноземній валюті;

у справі №761/27923/16 предметом позову є вимога позикодавця до боржника про стягнення коштів, які були надані, зокрема, в іноземній валюті, а також інфляційних втрат. Суд касаційної інстанції вказав на незаконність стягнення інфляційних втрат за зобов`язаннм в іноземній валюті;

у справі №754/931/15-ц предметом позову є вимога вкладника за депозитом в іноземній валюті, а також інфляційних втрат. Суд касаційної інстанції вказав на відсутність підстав для нарахування інфляційних втрат на зобов`язання, яке виникло в іноземній валюті;

у справі №460/3428/13-ц предметом позову є вимога позикодавця до боржника про стягнення коштів, які були надані в іноземній валюті, а також інфляційних втрат. Суд касаційної інстанції вказав на незаконність стягнення інфляційних втрат за зобов`язаннм в іноземній валюті;

у справі №759/13827/15-п предметом позову є вимога вкладника за депозитами, зокрема і в іноземній валюті, а також інфляційних втрат. Суд касаційної інстанції вказав на відсутність підстав для нарахування інфляційних втрат на зобов`язання, яке виникло в іноземній валюті.

З аналізу судових рішень, на які посилається скаржник, убачається, що правовідносини у цій справі не є аналогічними, що були предметом розгляду у наведених справах.

Поряд з вищевикладеним, 20 лютого 2019 року Верховний Суд у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду розглянув справу №638/10417/15-ц, правовідносини у яких є подібними із справою, що є предметом перегляду.

Так, у справі №638/10417/15-ц між її учасниками виникли боргові правовідносини в іноземній валюті, проте з позичальника рішенням суду стягнуто суму боргу в національній валюті. В подальшому позикодавець звернувся з позовом, зокрема про стягнення інфляційних втрат та касаційний суд вказав на таку правову можливість, оскільки суд стягнув суму боргу у гривні, але за період, починаючи з наступної дати за датою ухвалення рішення, яким стягнуто суму боргу.

Отже справа, яка наразі перебуває на розгляді, є відмінною від тих, на які посилається скаржник, тим, що з позичальника рішенням суду стягнуто суму боргу, яка визначена в національній валюті, яка, в свою чергу, через її неповернення стягувачу зазнає інфляції, знецінюється, у зв`язку із чим втрачає свою купівельну спроможність.

Відтак вимоги про стягнення інфляційних втрат є підставними.

Поряд з цим, розмір інфляційних втрат за підрахунками апеляційного суду є відмінним від визначеного судом першої інстанції. З урахуванням наведених нижче розрахунків визначений судом апеляційної інстанції розмір інфляційних втрат становить 277287,31 грн.

Інфляційні витрати:

період (03/08/2015 - 02/08/2018) Індекс інфляції
серпень 201599,20
вересень 2015102,30
жовтень 201598,70
листопад 2015102,00
грудень 2015100,70
січень 2016100,90
лютий 201699,60
березень 2016101,00
квітень 2016103,50
травень 2016100,10
червень 201699,80
липень 201699,90
серпень 201699,70
вересень 2016101,80
жовтень 2016102,80
листопад 2016101,80
грудень 2016100,90
січень 2017101,10
лютий 2017101,00
березень 2017101,80
квітень 2017100,90
травень 2017101,30
червень 2017101,60
липень 2017100,20
серпень 201799,90
вересень 2017102,00
жовтень 2017101,20
листопад 2017100,90
грудень 2017101,00
січень 2018101,50
лютий 2018100,90
березень 2018101,10
квітень 2018100,80
травень 2018100,00
червень 2018100,00
липень 201899,30

Розрахунок здійснюється за формулою:

ІІС = (ІІ1 : 100) x (ІІ2 : 100) x (ІІ3 : 100) x ... (ІІZ : 100)

ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення,

......

ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

IIС (99,20 : 100) x (102,30 : 100) x (98,70 : 100) x (102,00 : 100) x (100,70 : 100) x (100,90 : 100) x (99,60 : 100) x (101,00 : 100) x (103,50 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (99,90 : 100) x (99,70 : 100) x (101,80 : 100) x (102,80 : 100) x (101,80 : 100) x (100,90 : 100) x (101,10 : 100) x (101,00 : 100) x (101,80 : 100) x (100,90 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) x (100,20 : 100) x (99,90 : 100) x (102,00 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (101,00 : 100) x (101,50 : 100) x (100,90 : 100) x (101,10 : 100) x (100,80 : 100) x (100,00 : 100) x (100,00 : 100) x (99,30 : 100) x = 1.36179156.

Інфляційне збільшення:

766428,36 x 1.36179156 - 766428,36 = 277287,31 грн.

Відтак колегія суддів уважає, що рішення суду першої інстанції слід змінити, зменшивши суму в частині стягнення інфляційних втрат з 284651,49 грн. до 277287,31 грн.

З урахуванням викладеного також підлягають перерозподілу судові витрати по сплаті судового збору.

Ураховуючи, що позовні вимоги задовольняються в загальному розмірі 346328,86 грн., що становить 48,96% від ціни позову 707372,73 грн., то відшкодуванню підлягає судовий збір, що був сплачений при зверненні до суду першої інстанції, в розмірі 3463,30 грн.

При зверненні до суду апеляційної інстанції підлягав сплаті судовий збір у сумі 4269,78 грн. Апеляційна скарга задоволена в розмірі 2,59%, відтак, судовий збір, який має бути стягнутий з позивача на користь відповідача, становить 110,59 грн.

З урахуванням ч.10 ст.141 ЦПК України шляхом взаємозаліку з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3352,71 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 27 лютого 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 інфляційних втрат та розподілу судового збору змінити, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 277287,31 грн. інфляційних втрат та 3352,71 грн. у рахунок відшкодування витрат на оплату судового збору.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 червня 2019 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова