Справа № 168/648/18
Провадження № 2/168/6/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( заочне)

09 січня 2019 року смт. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі

головуючого-судді Назарука О.В.,

секретар судових засідань - Сулева Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Стара Вижівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що йому та ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1. При цьому частки в силу положень ЦК України вважаються рівними. Після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, відкрилась спадщина на 1/4 вищезазначеної квартири, яку успадкувала дружина померлого ОСОБА_5, однак, остання спадщину оформити не встигла, так як померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Після її смерті, відкрилась спадщина на 2/4 квартири. Заповіту ОСОБА_5 не складала, спадкоємцями першої черги за законом є він та відповідач, яка у встановлений статтею 1270 ЦК України строк не звернулась із заявою про прийняття спадщини, а він подав заяву до приватного нотаріуса ОСОБА_6 про прийняття спадщини в порядку частини 1 статті 1269 ЦК України. Однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно та неможливістю встановити склад спадкового майна. Посилаючись на викладені обставини, враховуючи, що він є власником 1/4 квартири, відповідачка також є власником 1/4 квартири, однак спадщину після смерті батьків не приймала, а він прийняв, та враховуючи, що не визначена частка спадкодавця у спільному майні, оригінал свідоцтва про право власності втрачений, просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 3/4 частки в квартирі АДРЕСА_1.

Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позов підтримує у повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, про день, час, місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що стверджується матеріалами справи, заяви про відкладення розгляду справи, розгляд справи за її відсутності, відзив на позовну заяву від неї на адресу суду не надходили.

За таких обставин суд, зі згоди позивача, вважає можливим розглядати справу у заочному розгляді справи відповідно до положень статті 280 ЦПК України.

Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 від 29 грудня 1993 року, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належить на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1 (аркуш справи 7).

На час вчинення цієї дії - приватизації квартири, чинним був ЦК Української РСР та Закон України «Про власність».

Разом з тим, відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно з статтею 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб належить їм на праві спільної власності.

Відповідно до статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно з статтею 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, у разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Доказів того, що між співвласниками була домовленість про розподіл часток у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, у справі не здобуто, а тому їх частки, відповідно до вимог чинного законодавства, слід вважати рівними.

Таким чином, розмір часток кожного із співвласників майна - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яке знаходиться у спільній сумісній власності, складає по 1/4 частці цього майна - квартири АДРЕСА_1.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у своїй постанові № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснив судам, що частка суб'єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини.

ОСОБА_4, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть (аркуш справи 8).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на 1/4 квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні встановлено, що після смерті ОСОБА_4 спадщину фактично прийняла його дружина - ОСОБА_5, оскільки постійно проживала в будинку разом з спадкодавцем, що підтверджується довідкою Старовижівської селищної ради Старовижівського району Волинської області, копією свідоцтва про шлюб (аркуш справи 10, 12).

Отже, після смерті ОСОБА_4, ОСОБА_5 належало вже 2/4 частки квартири АДРЕСА_1.

Проте, ОСОБА_5 своїх спадкових прав оформити не встигла, так як померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року (аркуш справи 9).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на 2/4 частки в квартирі АДРЕСА_1.

Спадкодавець ОСОБА_5 заповіту на випадок своєї смерті не залишила (аркуш справи 36). Позивач є спадкоємцем І черги за законом (аркуш справи 11). Відповідно до заяви, наявної в матеріалах спадкової справи та поданої до нотаріуса позивач прийняв спадщину (аркуш справи 37 зворот). Інших спадкоємців за заповітом чи за законом, чи таких, що мають право на обов'язкову частку, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 немає, що підтверджується наданою нотаріусом копією спадкової справи № 68/2016, заведеною після смерті ОСОБА_5.

Таким чином, судом встановлено, що позивач в установленому законом порядку прийняв спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, зокрема на частку в квартирі АДРЕСА_1, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно та неможливістю встановити склад спадкового майна, про що нотаріусом винесена відповідна постанова (аркуш справи 5).

Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 328 ЦК України вказує на те, що право власності набувається на підставах, які не заборонені законом.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи зазначені вище обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на 2/4 частки в квартирі АДРЕСА_1, що залишилась після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Позивач є власником 1/4 частки вказаної квартири в порядку приватизації. Оригінал документа про право власності на дане нерухоме майно відсутній. Право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту державної реєстрації, відсутність належно оформлених правовстановлюючих документів на нерухоме майно порушує права позивача як власника 1/4 частки квартири, а тому вимога про визнання права власності на 1/4 частки квартири підлягає задоволенню.

Таким чином, враховуючи частку спадкового майна (2/4) за позивачем слід визнати право власності на 3/4 частки в квартирі АДРЕСА_1.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору залишити за ним у зв'язку з поданою про це письмовою заявою.

Керуючись статтями 355, 370, 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України, статтями 11, 13, 229, 247, 280, 352-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований та проживає АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, право власності на 3/4 частки в квартирі АДРЕСА_1.

Судові витрати залишити за позивачем.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Старовижівського районного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.В. Назарук