Справа № 569/3577/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі судового засідання - Корнійчук А.В.

з участю:

позивачки - ОСОБА_1

представник позивача - адвоката Овдійчук О.О.

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - адвоката Столяра М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне в загальному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу. Просила визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири, укладений 01.08.2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Матвєєвою О.В., зареєстрованого в реєстрі за №1738 та застосувати двосторонню реституцію. Припинити право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 . Витрати по справі покласти на відповідача. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона, ОСОБА_1 , є дочкою ОСОБА_3 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, про що 18.11.2015р. було складено актовий запис № 1880 , зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції . Її мамі, ОСОБА_3 , належала на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, виданим 06.01.1998 року Рівненським обласним бюро технічної інвентаризації, та Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 19.12.2013 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Піддубною Л.П., зареєстрованим в реєстрі за №3223. ОСОБА_3 була зареєстрована у вказаній квартирі з 08.08.1990 року. 23 листопада 2015 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Піддубною Ларисою Петрівною було зареєстровано спадкову справу після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №42205410 від 23.11.2015 року. До складу спадкового майна ОСОБА_3 також належить квартира АДРЕСА_1 . Проте, як з`ясувалося, 01 серпня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено Договір купівлі-продажу вказаної квартири, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Матвєєвою О.В., зареєстрований в реєстрі за №1738. Відповідно до п. 1 даного Договору купівлі-продажу від 01.08.2014 року Продавець продав та передав Покупцю, а Покупець купив та прийняв від Продавця квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - 01). Квартира, що відчужується має такі характеристики: загальна площа квартири: 45,0 кв.м.; житлова площа: 29,7 кв.м.; кількість кімнат: 2 (дві). Згідно з п. 4 Договору купівлі-продажу від 01.08.2014 року продаж квартири за домовленістю сторін вчиняється за 357 035,00 (триста п`ятдесят сім тисяч тридцять п`ять) гривень 00., які були одержані Продавцем від Покупця до підписання цього Договору. Сторони вважають дану вартість взаємовигідною, реальною вартістю квартири. Сторони підтверджують факт повного розрахунку за продану квартиру. На виконання вимог ч. 2 ст. 662 Цивільного кодексу України Продавець передав Покупцю всі документи, що стосуються відчужуваної квартири. Проте в даному випадку положення такий Договір купівлі-продажу квартири від 01.08.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Матвєєвою О.В., зареєстрованого в реєстрі за №1738, є удаваним, а тому підлягає визнанню недійсним, виходячи з наступного. У 2011 році її мама, ОСОБА_3 , познайомилася із матір`ю Відповідача - ОСОБА_4 , яка займалася розповсюдженням біологічно активних добавок мережі Коралового клубу, та почала купувати продукцію. З часом вони з ОСОБА_4 роззнайомилися, остання довідалася, що в м. Рівне позивач проживає сама, донька її проживає в Росії. Трохи пізніше ОСОБА_4 запропонувала позивачу так званий «бізнес» в США - ОСОБА_3 щомісячно віддавала їй частину пенсії, яку вона нібито відправляла в США на особистий рахунок позивача, на якому гроші «працювали» і ОСОБА_3 мала отримати надприбутки. У 2014 році стан здоров`я ОСОБА_3 погіршився, у зв"язку з чим мала намір відвідати свою доньку в Росії, квартиру залишати боялася, а тому хотіла здати її в оренду хорошим людям. ОСОБА_4 переконала ОСОБА_3 , що вона багато коштів не заробить здавши квартиру, та запропонувала ОСОБА_3 схему, за якою її син - ОСОБА_2 надасть грошові кошти у розмірі вартості квартири, а ОСОБА_3 на певний період часу переоформить на нього свою квартиру АДРЕСА_1 . При цьому позивача було запевнено, що коли в неї виникне необхідність повернутися додому, то відповідач забере з рахунку ОСОБА_3 кошти за мінусом уже зароблених, і він назад переоформить квартиру. У день укладення договору купівлі-продажу квартири, тобто 01.08.2014 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 повідомили ОСОБА_3 , що кошти у сумі 357 035,00 гривень, тобто у розмірі оціночної вартості квартири, уже знаходяться на її рахунку у США. В середині серпня 2014 року ОСОБА_3 розповіла про ці події своїм сусідам, які їй повідомили, що її обманули і ніякого рахунку в США з її коштами немає. Така обов`язкова умова договору купівлі-продажу як сплата коштів за отриманий товар дотримана не була. Окрім того, не було дотримано положення за яким розрахунки між фізичними особами за договором купівлі-продажу, які підлягають нотаріальному посвідченню у розмірі 150 000,00 грн. повинні проводитися шляхом перерахунку коштів на поточні рахунки. Окрім того з електронної скриньки матері зникла переписка електронною поштою між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується відповідними спеціалістами, які зазначають про намагання з айпі-адреси ОСОБА_5 зайти в електронну пошту ОСОБА_3 та змінити паролі доступу, а також про наявність численної переписки та електронних пошт. Відповідно до ч. 1 ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Проте фактично передачі квартири від Продавця до Покупця також не відбулося, оскільки квартира не передавалася і ОСОБА_6 проживала у ній до самої смерті. У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 , представник позивачки адвокат Овдійчук О.О. підтримали обґрунтування підстав звернення до суду у межах доводів позовної заяви. Просили позов задовольнити повністю. Окрім того, будучи допитаною в якості свідка, позивачка ОСОБА_1 дала аналогічні показання. Пояснила, що фактично її мама мала намір передати квартиру ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в користування, але ж ніяк не мала наміру її відчужувати. При цьому будь-яких грошових коштів вона не отримала за її відчуження. Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 вважає необґрунтованими, безпідставними та просить відмовити в задоволенні позову повністю з підстав, викладених у відзиві. У судовому засіданні представник відповідача адвокат Столяр М.В. підтримав поданий до суду письмовий відзив, який обґрунтувала наступним. Дійсно, 01 серпня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено Договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Матвеєвою О.В., зареєстрований в реєстрі за №1738. Повний розрахунок між сторонами за придбану квартиру відбувся готівкою шляхом передачі ОСОБА_2 грошових коштів для ОСОБА_3 в її квартирі до підписання договору купівлі-продажу квартири. Тому, в спірному договорі сторони - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтвердили факт повного розрахунку за продану квартиру. До того ж, сторонами договору було узгоджено і всі інші істотні умови спірного договору. Також після підписання договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_3 передала відповідачу ОСОБА_2 як новому власнику оригінал будинкової книги для прописки громадян, проживаючих в квартирі АДРЕСА_1 та оригінал технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 інвентарний номер № НОМЕР_1 . Але, ОСОБА_3 , перебуваючи в дружніх відносинах з матір`ю відповідача - ОСОБА_4 , до 12.09.2014 р . була зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 . Також, представник відповідача адвокат Столяр М.В. наголосив на тому, що рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 22 червня 2016 року у аналогічній справі №569/15844/14-ц задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2 та скасовано рішення Рівненського міського суду від 6 жовтня 2015 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 (правонаступник ОСОБА_3 ) до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Матвеєва Оксана Віталіївна, про визнання недійсним пункту договору купівлі-продажу квартири, розірвання договору купівлі-продажу квартири, припинення права власності та визнання права власності на квартиру - відмовлено. Просив відмовити в задоволенні позову повністю. За клопотанням представника позивачки адвоката Овдійчук О.О. у судовому засіданні були допитані свідки: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ( а.с. 103-105), ОСОБА_12 , ОСОБА_13 (а.с. 112-113) та була допитана як свідок ОСОБА_1 . За клопотанням представника відповідача адвоката Столяра М.В. судом заслухані показання свідка: ОСОБА_4 (а.с.116-117) . Від допиту свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 відповідач та представник відповідача відмовилися. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 03 березня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 від 02 березня 2017 року прийнято до розгляду, відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду на 16 травня 2017 року.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 03 березня 2017 року було задоволено заяву позивача ОСОБА_1 та забезпечено позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01; заборонено ОСОБА_2 та будь-яким третім особам вживати будь-які дії, спрямовані на відчуження, користування, перепланування, зміну тощо квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01; заборонено державним реєстраторам Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради та іншим особам, наділеним функціями державних реєстраторів, вчиняти реєстраційні дії щодо наступного нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

19 травня 2017 року ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 22 вересня 2017 року було закрито провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та припинення права власності.

14 грудня 2017 року на підставі ухвали Апеляційного суду Рівненської області, якою було скасовано ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 22 вересня 2017 року - поновлено провадження у справі №569/3577/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та припинення права власності та направлено дану справу до Рівненського міського суду Рівненської області для продовження її розгляду по суті заявлених вимог.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 26 лютого 2018 року відмовлено у задоволенні заяви позивача ОСОБА_2 про заміну способу забезпечення позову.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 24 травня 2018 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Овдійчук Оксани Олександрівни та витребувано у приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Матвеєвої Оксани Віталіївни (33023, Рівненська область, м. Рівне, вул. Академіка Грушевського, 77, оф. 202) належним чином засвідчені копії та для огляду в судовому засіданні оригінали: нотаріальну справу про посвідчення Договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 01.08.2014 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Матвеєвою О. В. 01.08.2014 року, зареєстрованого в реєстрі за №1738; копію журналу (реєстру) вчинення нотаріальних дій Приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Матвеєвої Оксани Віталіївни за 01.08.2014 року щодо запису за №1738; витребувано з Регіонального центру надання адміністративних послуг Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради (33028, Рівненська область, м. Рівне, майдан Просвіти, 2) матеріали реєстраційної справи на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

01 листопада 2018 року у підготовчому судовому засіданні Рівненським міським судом Рівненської області були розглянуті клопотання про забезпечення доказів, долучення письмових матеріалів, виклик свідків. А, ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 01 листопада 2018 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до розгляду по суті на 11.00 год. 18.12.2018 року.

Ухвалою суду від 09 листопада 2018 року задоволено частково клопотання відповідача ОСОБА_2 та скасовано заходи забезпечення позову накладені ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 3 березня 2017 року по справі № 569/3577/17 в частині: заборонити ОСОБА_2 та будь-яким третім особам вживати будь-які дії, спрямовані на відчуження, користування, перепланування, зміну тощо квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01; заборонити державним реєстраторам Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради та іншим особам, наділеним функціями державних реєстраторів, вчиняти реєстраційні дії щодо наступного нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01. Суд заслухавши пояснення позивачки, представника позивачки, відповідача, представника відповідача, показання свідків, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , матері позивача ОСОБА_1 , належала на праві власності квартира АДРЕСА_1 відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 6 січня 1998 року та на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 19 грудня 2013 року.

Згідно зі змістом договору купівлі-продажу від 01 серпня 2014 року ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_2 купив квартиру АДРЕСА_1 .

Договір підписано сторонами, посвідчено приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Матвеєвою О.В. та зареєстровано в реєстрі за №1738.

В п. 4 Договору купівлі-продажу від 01 серпня 2014 року зазначено: «продаж квартири за домовленістю сторін вчиняється за 357035 (триста п`ятдесят сім тисяч тридцять п`ять) гривень 00, які були одержані Продавцем від Покупця до підписання цього Договору. Сторони вважають дану вартість взаємовигідною, реальною вартістю квартири. Сторони підтверджують факт повного розрахунку за продану квартиру. На виконання вимог ч. 2 ст. 662 Цивільного кодексу України Продавець передав покупцю всі документи, що стосуються відчужуваної квартири».

Тому, оригінал будинкової книги для прописки громадян, проживаючих в квартирі АДРЕСА_1 та оригінал технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 інвентарний номер №2276, копії яких долучені до матеріалів справи ОСОБА_2 , були передані ОСОБА_3 відповідачу ОСОБА_2 , а ОСОБА_3 була знята з реєстрації в квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджує копія адресної картки від 12.09.2014 р., що в свою чергу не заперечувалось позивачем і представником позивача у суді. З оглянутого судом свідоцтва про смерть вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, про що було складено актовий запис № 1880, зареєстрований відділом ДРАЦС Рівненського міського управління юстиції 18.11.2015 р.

Окрі мотого, судом встановлено, що 06 жовтня 2015 року рішенням Рівненського міського суду Рівненської області у справі №569/15844/14-ц повністю задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Матвеєва Оксана Віталіївна про визнання недійсним та розірвання договору купівлі-продажу квартири, припинення права власності, визнання права власності - визнано недійсним п. 4 договору купівлі-продажу квартири, укладеного 01 серпня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Матвеєвою О. В., зареєстрованого в реєстрі за №1738, в наступній частині: «Сторони підтверджують факт повного розрахунку за продану квартиру»; розірвано договір купівлі-продажу квартири, укладений 01 серпня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Матвеєвою О. В., зареєстрований в реєстрі за №1738; припинено право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_3 право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

У зв"язку зі смертю матері, ОСОБА_1 набула статус правонаступника у справі.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 22 червня 2016 року у справі №569/15844/14-ц (провадження № 22-ц 787/11/2016), залишеним у силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 19.10.2017р., задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2 та скасовано рішення Рівненського міського суду від 6 жовтня 2015 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 (правонаступник ОСОБА_3 ) до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Матвеєва Оксана Віталіївна, про визнання недійсним пункту договору купівлі-продажу квартири, розірвання договору купівлі-продажу квартири, припинення права власності та визнання права власності на квартиру - відмовлено. ( т.1 а.с.46-49, т. 2 а.с.71-73)

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як визначає ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, боргові розписки ОСОБА_16 і ОСОБА_2 не можуть розглядатись судом як докази по справі, у зв`язку з тим, що не містять будь-яких відомостей щодо предмету спору, адже свідчать лише про наявність боргових зобов`язань позивача ОСОБА_2 .

Доказами недійсності спірного договору позивач ОСОБА_1 вказує наявність електронної переписки між ОСОБА_3 та з матір`ю відповідача - ОСОБА_4 , проте такі докази в матеріалах справи взагалі відсутні, тому не можуть бути належно оцінені судом.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду показав, що його син потерпів від дій фондів з якими він співпрацював та розповсюджував харчові добавки. Бачив на заняттях ОСОБА_17 Окрім того, вказав, що ОСОБА_18 говорила, що ОСОБА_2 у неї видурили 10тис. доларів, відносно квартири говорила, що залишить родичам. Вдома у ОСОБА_19 ніколи не був.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , суду показав, що він знав про те, що мати позивачки декілька років передавала ОСОБА_2 гроші, які ті ніби-то переводили на якість американські рахунки. Коли вона зрозуміла, що її ошукали, в неї почалися проблеми зі здоров`ям. Свою нерухомість вона не мала наміру продавати, оскільки хотіла її залишити онукам, які живуть в Росії, а ОСОБА_2 хотіла дати пожити в квартирі, поки буде гостювати в дочки в Росії.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду показала, що ОСОБА_3 не розуміла, що її обманюють, показувала їй переписку в ноутбуці, зошити, де вона записувала куди передавала гроші, розказувала, що гроші за свою квартиру, яку як вона думала здала в оренду, та які вона не отримувала, покладуть на рахунки фондів, та пообіцяли великі прибутки. Наміру продавати свою квартиру ОСОБА_3 не мала абсолютно, так як була хвора, їй було небезпечно змінювати клімат, та не збиралася переїжджати до дочки в Росію. Вони з чоловіком ходили до нотаріуса , яка підтвердила, що передачі грошей не було.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 підтвердив наявність поштової переписки між ІР-адресами ОСОБА_20 та відповідача, показав суду, що суть переписки зводилась до того, що надійшли кошти. ІР адреса, з якої здійснювався доступ до комп`ютера ОСОБА_3 була за адресою міста проживання відповідача.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 також дав пояснення, що кошти ОСОБА_3 не получала. Про продаж квартири мови ніколи не йшло. Вона ніколи нікому не заїкалась про продаж квартири. Вона хотіла залишити квартиру для дочки.

Суд прийшов до висновку, що допитані свідки з боку позивача не були присутніми ні при спілкуванні між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_2 щодо укладення правочину, який у даному процесі є оспорюваним. Окрім того, судом не встановлено допустимих доказів, що допитані свідки перебували у тісних та довірительних відносинах з ОСОБА_3 , а відтак у суду виникли сумніви щодо доведення до відома зазначених осіб своїх планів щодо можливого розпорядження власністю.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , яка приходиться мамою відповідача, суду показала, що вони з ОСОБА_3 перебували у дружніх стосунках. ОСОБА_3 купувала у неї харчові добавки, оскільки постійно хворіла. Ніяких грошей, які як стверджує позивачка вона не отримувала від ОСОБА_3 для переводу їх на американські рахунки . Їй відомо, що ОСОБА_3 вкладала гроші у якість фонди, проте вона до цього не має жодного відношення. Підтвердила, що квартиру її син придбав у ОСОБА_3 , оскільки остання сама запропонувала її продати, бо хотіла переїхати жити до дочки в Росію.

Позивачка просить визнати договір купівлі-продажу квартири удаваним, оскільки між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було фактично укладено не договір купівлі-продажу , а користування( оренди) на період виїзду ОСОБА_3 на проживання до доньки.

Відповідно до ст. 6, 11 та 12 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). У положеннях статті 202 ЦК України під правочином розуміють дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Дії як юридичні факти мають вольовий характер і можуть бути правомірними та неправомірними. Правочини належать до правомірних дій, спрямованих на досягнення правового результату. Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України, зокрема, відповідно до частини 5 даної статті правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно із частиною першою статті 202, частиною третьою статті 203 ЦК України головною вимогою для правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, то основним юридичним фактом, що суд повинен установити, є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору, а також з`ясування питання про те, чи не укладено цей правочин з метою приховати інший та який саме. Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні настоював на тому, що як він, так і ОСОБА_3 мали намір та уклали договір купівлі-продажу. Він, немаючи особистого майна набув квартиру у власність для проживання, договір нотаріально посвідчений, всі істотні умови договору оговорювалися сторонами договору, виходячи зі змісту договору купівлі-продажу та правових вимог по його укладенні. Він сплатив кошти за набуття майна, виходячи з його вартості на день укладення договору. Крім того, судом оглянуті : нотаріальна справа про посвідчення Договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 01.08.2014 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Матвеєвою О. В. 01.08.2014 року, зареєстрованого в реєстрі за №1738; копію журналу (реєстру) вчинення нотаріальних дій Приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Матвеєвої Оксани Віталіївни за 01.08.2014 року щодо запису за №1738; надані з Регіонального центру надання адміністративних послуг Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради (33028, Рівненська область, м. Рівне, майдан Просвіти, 2) матеріали реєстраційної справи на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01. Судом не здобуто належних та допустимих доказів, які вказували б на той факт, що дійсна спрямованість волі обох сторін оспорюваного позивачем договору купівлі-продажу - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , була на укладення договору користування (оренди) , а не купівлі-продажу. Доводи позивачки, яка не була стороною договору, а пред`явила позов, виходячи з обставин про які їй стало відомо від матері, вказують лише на той факт, що одна сторона мала намір укласти інший договір, а для визнання договору удаваним слід довести, що обидві сторони укладаючи договір купівлі-продажу приховали, що фактично мали намір укласти договір користування. Оскільки судом встановлено, що має місце рішення суду за яким оспорювався договір купівлі-продажу та у задоволенні якого було відмовлено, то суд не приймає як докази у даній справі - доводи позивачки щодо непроведення ОСОБА_2 розрахунку за продану квартиру, порушення порядку перерахування коштів. Зазначеним обставинам була дана оцінка у рішенні апеляційного суду Рівненської області від 22.06.2016р. у справі № 569/15844/14-ц, яке набрало законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що майнові права та інтереси позивача ОСОБА_1 при укладенні 01.08.2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 - не були і не є порушеними, позовні вимоги не доведені належними та допустимими доказами, а тому суд прийшов до висновку, що позов про визнання договору купівлі-продажу від 01.08.2014р. недійсним до задоволення не підлягає.

Оскільки суд прийшов до висновку, що вимога про визнання договору купівлі-продажу не підлягає до задоволення, то похідна вимога про припинення права власності ОСОБА_2 на кв. АДРЕСА_1 до задоволення не підлягає, оскільки не є самостійною, а пов"язана з чинністю оспорюваного договору.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-268, 273,354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 відмовити у задоволенні позову до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , тимчасово проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 12.03.2015р. органом 5601.

Відповідач: ОСОБА_2 , проживає: АДРЕСА_5 , паспорт НОМЕР_3 , виданий 27.08.1999р. Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області.

Повне рішення виготовлене - 21.06.2019 р.

Суддя: О.В.Панас