Постанова

Іменем України

20 червня 2019 року

м. Київ

справа № 658/160/16-ц

провадження № 61-7720св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Зайцев А. Ю.,

Коротенко Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», відкрите акціонерне товариство «Укртелеком», акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

треті особи: відділ Державної виконавчої служби Каховського міськрайонного управління юстиції, гаражне товариство «Аеропорт»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 25 квітня 2016 року у складі судді Батовріної І. Г. та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 27 вересня 2016 року у складі колегії суддів: Пузанової Л. В., Ігнатенко П. Я., Фурман Т. Г.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ:

Короткий зміст позовних вимог:

В січні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк», публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (далі - ПАТ «Укртелеком»), публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», зараз акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), треті особи: відділ Державної виконавчої служби Каховського міськрайонного управління юстиції, гаражне товариство «Аеропорт», про визнання права власності в порядку спадкування.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_3 , після якого відкрилась спадщина. До складу спадкового майна входить зокрема, гараж № АДРЕСА_5 . Вказаний гараж належав спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 20 липня 2001 року, укладеного з ОСОБА_2 та нотаріально посвідченого.

Право власності на гараж ОСОБА_3 в установленому законом порядку за життя не зареєстрував.

Вона як спадкоємиця першої черги за законом після смерті батька прийняла спадщину у встановленому законом порядку та у визначений законом строк, проте у зв`язку з відсутність реєстрації права власності спадкодавця на спірний гараж, їй було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Крім того, спірне майно перебуває під арештом, який був накладений Відділом державної виконавчої служби Каховського міськрайонного управління юстиції 26 січня 2011 року як на майно, що належить боржнику ОСОБА_2 .

Посилаючись на те, що спірний гараж належав на праві власності її батьку, тому входить до складу спадщини, яку вона прийняла та вступила у володіння спадковим майном, позивачка просила суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на зазначене спадкове майно та скасувати накладений на нього арешт.

Ухвалою суду Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 25 квітня 2016 року позовні вимоги в частині зняття арешту за заявою ОСОБА_1 залишені без розгляду.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 25 квітня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на гараж № АДРЕСА_5 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 , ПАТ «Універсал Банк», ВАТ «Укртелеком», АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 137,80 грн.

Рішення міськрайонного суду мотивовано тим, що нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу гаража 09 липня 2001 року за змістом статті 128 ЦК Української РСР 1963 року прирівнюється до передачі речі і фактично спірний гараж був переданий продавцем ОСОБА_2 покупцю ОСОБА_3 після укладення угоди та перебував у його володінні та користуванні. Таким чином ОСОБА_3 у липні 2001 року набув право власності на придбаний ним спірний гараж, тому цей гараж входить до складу спадкового майна і підлягає передачі у власність позивачки як єдиного спадкоємця за законом, який прийняв спадщину в установленому законом порядку та у визначені законом строки.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 27 вересня 2016 року рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 25 квітня 2016 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками міськрайонного суду.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги:

У жовтні 2016 року АТ КБ «ПриватБанк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу у якій просить скасувати рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 25 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 27 вересня 2016 року, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди не визначились з характером спірних правовідносин та нормою матеріального права, яка їх регулює, дійшли помилкового висновку про те, що ОСОБА_3 за життя набув права власності на гараж № АДРЕСА_5, а тому вказане майно не входить до спадкової маси після смерті ОСОБА_3

Визнання права власності за ОСОБА_1 на спірний гараж призведе до порушення прав АТ КБ «ПриватБанк» як стягувача та унеможливить виконання судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості.

У грудні 2016 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» в яких просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

У грудні 2016 року Каховський міськрайонний відділ державної виконавчої служби подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення в яких просив задовольнити касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк».

Рух касаційної скарги:

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 жовтня 2016 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» та витребувано справу з Каховського міськрайнного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справу передано до Верховного Суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ:

Перевіривши доводи касаційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Короткий зміст встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин справи та норми права, які регулюють спірні правовідносини:

Суди встановили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після смерті якого Каховською державною нотаріальною конторою Херсонської області заведено спадкову справу.

Єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 , який у встановлені законом строки та у встановленому порядку прийняв спадщину, є дочка померлого - ОСОБА_1

До складу спадщини ОСОБА_3 входить також гараж АДРЕСА_5 , гаражне товариство «Аеропорт» та належить спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 09 липня 2001 року між ним та ОСОБА_2 , посвідченого державним нотаріусом Каховської міської державної нотаріальної контори (а. с. 4).

Постановою від 25 листопада 2015 року державний нотаріус Каховської міської державної нотаріальної контори відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний гараж в зв`язку з відсутністю реєстрації права власності на це нерухоме майно за ОСОБА_3 (спадкодавцем) (а. с. 12).

На час відкриття спадщини після ОСОБА_3 спірне нерухоме майно у комунальному підприємстві «Каховське бюро технічної інвентаризації» значиться як таке, що належить ОСОБА_2 (продавцю) на підставі реєстраційного посвідчення, виданого 26 лютого 1996 року на підставі довідки від 21 лютого 1996 року № 5 гаражного товариства «Аеропорт» (а. с. 7, 91).

Фактично зазначений гараж з часу його відчуження ОСОБА_2 (09 липня 2001 року) перебував у користуванні та володінні ОСОБА_3 , який був прийнятий в члени гаражного товариства «Аеропорт», а після його смерті перебуває у володінні та користуванні його спадкоємця - позивачки, яка 11 березня 2010 року була прийнята в члени гаражного товариства «Аеропорт».

В січні 2011 року у зв`язку з накладенням органом державної виконавчої служби арешту на все майно, що належить ОСОБА_2 , під арештом перебував і спірний гараж, як такий, що зареєстрований органом державної реєстрації прав власності на нерухоме майно на ім`я останньої (а. с. 7, 62, 63).

Висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду за результатом розгляду касаційної скарги:

Відповідно до вимог статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 12 Закону України «Про власність» (чинного на час виникнення спірних правовідносин), було передбачено, що підставою виникнення права приватної власності є, зокрема, одержання майна внаслідок укладення угод, не заборонених законом.

Згідно із статтею 128 ЦК Української РСР 1963 року право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Передачею визнається вручення речей набувачеві. До передачі речей прирівнюється передача коносамента або іншого розпорядчого документа на речі.

При цьому діюче на час укладення спадкодавцем договору купівлі-продажу спірного нерухомого майна законодавство, зокрема Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56, передбачали державну реєстрацію будівель, споруд (а не права власності на них), однак виникнення права власності на нерухоме майно, в тому числі гараж, не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України (01 січня 2004 року) та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року.

З урахуванням вище викладеного, суди попередніх інстанції, встановивши обставини у справі та дослідивши докази на їх підтвердження, дійшли обґрунтованого висновку про те, що після укладання 09 липня 2001 року нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу гаража та фактичної передачі спірного гаража ОСОБА_3 він у липні 2001 року набув право власності на придбаний ним гараж.

За таких обставин колегія судів касаційного суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що гараж АДРЕСА_5 , що розташований у гаражному товаристві «Аеропорт» входить до складу спадкового майна і підлягає передачі у власність позивачки як єдиного спадкоємця за законом, який прийняв спадщину в установленому законом порядку та у визначені законом строки.

Щодо доводів касаційної скарги:

Доводи касаційної скарги були предметом розгляду судом апеляційної інстанції та мотивовано ним відхилені.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції (стаття 400 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду - без змін, оскільки підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 400, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 25 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 27 вересня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко