Справа № 362/5298/18
Провадження № 2/362/678/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

21 червня 2019 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Марчука О.Л.,

при секретарі Люкшиній Т.В.,

за участю представника позивача Кощей К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області цивільну справу за позовом Васильківської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 , треті особи: Комунальний заклад Київської обласної ради «Спеціалізований обласний Будинок дитини м. Боярка», виконавчий комітет Лосятинської сільської ради Васильківського району Київської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Васильківська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно її дочки та стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої в розмірі 25 % від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач ухиляється від виховання своєї малолітньої дитини, яка перебуває на повному державному утриманні в дитячому будинку; самоусунулась від виховання дитини та дитиною не цікавиться.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов та просила задовольнити його вимоги з викладених у заяві підстав.

Враховуючи, що судову повістку, яку відповідно до норми частини шостої статті 128 ЦПК України було надано представнику позивача для вручення відповідачу особисто за місцем проживання (реєстрації) відповідача, представником позивача повернуто до суду без вручення у зв`язку із тим, що відповідач за вказаною адресою фактично не проживає, керуючись ч. 4 ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що судовий виклик вручено відповідачу належним чином.

Враховуючи, що відповідач, який був належним чином повідомлений про місце, день і час розгляду справи в порядку вручення судових повісток, передбаченому статтею 130 ЦПК України, не прибув в судове засідання і не повідомив суд про причини свого неприбуття, суд вважає причини неприбуття відповідача в судове засідання неповажними.

Оскільки, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, не подав відзив та представник позивача не заперечив проти вирішення справи в заочному порядку, на підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Представники третіх осіб в судове засідання не прибули; треті особи надали заяви у яких просять розглянути справу у відсутності їх представників.

Вислухавши вступне слово представника позивача та дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 є матір`ю малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 20 вересня 2017 року (а.с. 4).

Із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, відомості про батька дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 записано відповідно до частини першої статті 135 СК України (а.с. 7).

Згідно із відомостями листа Лосятинської сільської ради Васильківського району Київської області № 4 від 14.01.2019 року ОСОБА_1 проживає і зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 19).

За місцем реєстрації ОСОБА_1 характеризується погано, про що свідчать характеристики на її ім`я Лосятинської сільської ради Васильківського району Київської області № 247 від 04 вересня 2017 року і № 92 від 11 травня 2018 року (а.с. 9, 10).

Із змісту листа Васильківського ВП ГУ НП в Київській області НП України № 957/109/1004/03 від 25.01.2018 року, ОСОБА_1 багаторазово притягувалася до адміністративної відповідальності, а саме: за статтями 152, 175-1, 178 ч. 1, 183, 184 ч. 1 КУпАП (а.с. 6).

Згідно із Рішенням виконавчого комітету Лосятинської сільської ради Васильківського району Київської області № 29-09 від 04 вересня 2017 року, вирішено негайно відібрати дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у сім`ї ОСОБА_1 (а.с. 8).

Малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 25.09.2017 року дійсно перебуває в КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка» та за час перебування дитини в закладі мати її відвідала 27.11.2017 року, після чого, батьки дитину не відвідували, не телефонували, долею дитини не цікавились та не приймали участі в утриманні дитини, що підтверджується листами КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка» №№ 01-10-62, 01-10-118 і 01-10-264 від 25 січня, 22 лютого і 03 травня 2018 року (а.с. 11, 12, 13).

Також, згідно із висновком Васильківської районної державної адміністрації Київської області від 29.08.2018 року № 1107/6-23, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно її малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 14 15).

Норми статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці; позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.

Норми статті 150 СК України встановлюють обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Відповідно до положень статті 155 СК України, здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини; відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства; ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Пунктом другим частини першої статті 164 СК України передбачено, що мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Оскільки відповідач проживає окремо від своєї дочки, яка знаходиться в спеціалізованому закладі, не відвідує її, не спілкується з нею, не займається її вихованням і піклуванням, не цікавиться життям дитини та не надає будь-якої допомоги, суд приходить до висновку, що такою бездіяльністю відповідач ухиляється від виконання обов`язків по вихованню своєї малолітньої дитини, а тому має бути позбавлена батьківських прав.

Зазначені обставини знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні.

Судом не встановлено, що ОСОБА_1 будь-хто та/або яким-небудь чином чинили перешкоди у належному виконанні її батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення аліментів, суд зважає на наступне.

Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Норма частини першої статті 183 СК України передбачають, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно із статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Будь-які обставини щодо стану здоров`я дитини, стану здоров`я платника аліментів, наявності у нього інших дітей, наявності на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав та інші обставин, що мають істотне значення судом не встановлено.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України).

Відповідно до частини другої статті 193 СК України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах.

Норма частини четвертої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», передбачає, що позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.

Таким чином, оскільки судом встановлено факт перебування дитини в спеціалізованому комунальному закладі, слід зробити висновок про необхідність стягнення із позивача аліментів на утримання дитини саме на користь такого закладу.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

При цьому, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідача.

Одночасно, суд обов`язково враховує вимоги частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» відповідно до якої за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру; у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Отже, враховуючи, що у позові заявлено дві позовні вимоги, із відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір за кожну вимогу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 150, 155, 164, 180, 181, 182, 183, 193 СК України, ст. ст. 1 13, 19, 23, 27, 34, 76 83, 89, 95, 133, 141, 197, 198, 206, 258, 259, 263 265, 273, 280, 430 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального закладу Київської обласної ради «Спеціалізований обласний Будинок дитини м. Боярка» аліменти на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 вересня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 1 536 (одну тисячу п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок у відшкодування судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий

Дата складення повного судового рішення 21 червня 2019 року.