ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року

м.Суми

Справа №577/4996/18

Номер провадження 22-ц/816/2213/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Собини О. І.,

суддів - Криворотенко В. І. , Хвостик С. Г.

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 лютого 2019 року в складі судді Кравченка В.О., ухваленого у м. Конотопі, повний текст якого складено 07 лютого 2019 року,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

06 листопада 2018 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру стягнутих аліментів за рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 08 квітня 2007 року з 1/4 частини до 1/8 частини від заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що відповідач з 25 травня 2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі, за час якого вона народила дочку. Чоловік відповідача працює та має можливість її утримувати. Вказує, що з 03 жовтня 2017 року він також перебуває у зареєстрованому шлюбі, у нього ІНФОРМАЦІЯ_5 року народився син ОСОБА_3 . З новою дружиною, яка ніде не працює, її двома дітьми та сином вони проживають у будинку матері, яка також ніде не працює. Вказує, що ніде не працює, а його дохід складається з пенсії по втраті годувальника та пенсії по 3 групі інвалідності, а всього за місяць він отримує дохід у сумі 2904 грн. До того ж, у зв`язку з інвалідністю по слуху він повсякчас потребує зміни слухового апарату, вартість якого складає 15954 грн. Вважає, що вказані обставини свідчать про те, що з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів у нього відбулись зміни у сімейному та майновому стані.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 лютого 2019 року, у резолютивній частині якого ухвалою цього ж суду від 07 лютого 2019 року виправлено описку, позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Зменшено розмір аліментів, визначених за рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 08 квітня 2007 року і стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення віку повноліття.

Відкликано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

ОСОБА_1 з рішенням суду не погодилась та оскаржила його в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин у справі, заявниця просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі вказує, що позивачем не доведено погіршення його матеріального стану та, крім того, ним приховуються доходи які він отримує від експлуатації двох автомобілів по довіреності. Вважає, що інвалідність третьої групи не свідчить про непрацездатність позивача, який раніше мав роботу, проте у зв`язку із накопиченими боргами по аліментам звільнився з метою ухилення від їх сплати. Зазначає, що суми стягнутих судом аліментів не вистачає на лікування хронічної хвороби дитини та вважає помилковими висновки суду про те, що витрати на лікування є додатковими витратами.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду - змінити, виправивши описку, допущену у резолютивній частині рішення, а саме: вказати вірну дату ухвалення рішення Бахмацьким районним судом Чернігівської області 08 жовтня 2007 року, а не 08 квітня 2007 року. При цьому вказує, що суд, зменшуючи розмір аліментів, врахував їх мінімальний розмір, який не може бути меншим за 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, тому доводи заявника апеляційної скарги про те, що суд зменшив розмір аліментів до недопустимого рівня є безпідставними.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі і додатково поданими доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі і є батьками сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 13).

Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 08 жовтня 2007 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 19 вересня 2007 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 9).

Відповідач ОСОБА_7 25 травня 2013 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 (а.с. 10).

Позивач ОСОБА_2 03 жовтня 2017 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_9 (а.с. 14), у яких ІНФОРМАЦІЯ_5 народився син ОСОБА_10 (а.с.15).

ОСОБА_2 є інвалідом ІІІ групи з дитинства і отримує пенсію по втраті годувальника у розмірі 1452 грн (а.с. 16, 17, 18, 19).

Крім того, позивач отримує державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства 3 групи, розмір якої у липні 2018 року з вирахуванням аліментів складав 851,30 грн (а.с. 20).

До складу сім`ї ОСОБА_2 входять його дружина ОСОБА_11 , син ОСОБА_10 , мати ОСОБА_12 , а також діти дружини: дочка ОСОБА_13 та син ОСОБА_14 (а.с. 21).

В матеріалах справи також міститься рахунок-фактура № СФ-0000902 від 17 лютого 2017 року без замовлення, який був дійсний до 17 лютого 2017 року, виписаний позивачу на слуховий апарат та супутні товари на загальну суму 15954 грн (а.с. 22).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції врахував незадовільний стан здоров`я позивача, те що він є інвалідом ІІІ групи, народження дитини від другого шлюбу та отримуваний дохід у виді пенсійних виплат та державної допомоги по інвалідності та виходив з того, що ці обставини безумовно вказують на зміну матеріального та сімейного стану заявника, що є підставою для зменшення розміру аліментів до 1/6 частини від доходів позивача, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Поряд з цим, суд не врахував витрати позивача на слуховий апарат, які здійснюються не частіше одного разу на п`ять років, а також не взяв до уваги посилання позивача про утримання дітей його другої дружини, оскільки вони не є його рідними дітьми.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

У ч. 1 ст. 192 СК України йдеться про те, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3, відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Обґрунтовуючи наявність підстав для зменшення розміру стягнутих судом аліментів з 1/4 до 1/6 частини, позивач послався на зміни як у майновому, так і у сімейному стані.

Так, ОСОБА_2 вказує на відсутність роботи, проте дана обставина не свідчить про погіршення його майнового стану, оскільки позивач є особою працездатного віку, якому протипоказана робота біля рухомих механізмів, однак від виконання іншої роботи він не звільнений. До того ж, ОСОБА_2 не має статусу безробітного.

Факт отримання пенсії у разі втрати годувальника та державної соціальної допомоги як інваліду ІІІ групи з дитинства також не свідчить про погіршення майнового стану ОСОБА_2 , а навпаки, засвідчує щомісячне отримання позивачем гарантованої державою грошової допомоги, яка має тенденцію до зростання у зв`язку з підвищенням соціальних стандартів.

Також відсутні докази на підтвердження того, що з часу ухвалення рішення Бахмацьким районним судом Чернігівської області 08 жовтня 2007 року погіршилось здоров`я позивача. Інвалідність позивача також не свідчить про погіршення стану його здоров`я, оскільки ОСОБА_2 є інвалідом ІІІ групи з дитинства.

Наявний в матеріалах справи рахунок-фактура колегія суддів як доказ зміни у майновому стані позивача також не приймає, оскільки витрати позивача на придбання слухового апарату носять разовий характер та, крім того, доказів оплати позивачем зазначеної у рахунку суми 17 лютого 2017 року матеріали справи не містять.

Отже, наявні в матеріалах справи письмові докази, на думку колегії суддів, не свідчать про погіршення майнового стану позивача після 08 жовтня 2007 року і є недостатніми для такого висновку.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що у позивача після 08 жовтня 2007 року відбулись зміни у його сімейному стані, а саме: народження ІНФОРМАЦІЯ_5 сина ОСОБА_10 та реєстрація шлюбу 03 жовтня 2017 року.

Вказані обставини в силу закону є підставою для зменшення розміру стягнутих судом аліментів, оскільки крім обов`язку з утримання сина ОСОБА_5 від першого шлюбу у позивача з народженням ІНФОРМАЦІЯ_5 року сина ОСОБА_10 виникли зобов`язання з утримання свого новонародженого сина та дружини, яка не працює у зв`язку з народженням дитини, тобто розмір витрат збільшився за відсутності доказів про збільшення доходів позивача.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач приховує свої реальні доходи від експлуатації двох транспортних засобів доказами не підтверджені.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Такі випадки передбачені в ст. 84 ЦПК України, зокрема, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Отже, процесуальний закон, хоча і зобов`язує суд сприяти у реалізації прав учасником справи (п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України), зокрема, витребувати ті чи інші докази, але водночас містить умови для реалізації таких прав стороною з метою збереження об`єктивності і неупередженості судом при розгляді справи.

Проте, у порушення вказаних вище вимог процесуального закону, відповідач ОСОБА_1 , пославшись на обставину отримання інших доходів позивачем, не повідомила суд про неможливість подати докази на підтвердження цих обставин та з відповідним клопотанням про їх витребування у порядку, визначеному ст. 84 ЦПК України, до суду першої інстанції не зверталась.

Не повідомляла відповідач в суді, у тому числі і в апеляційному суді, також і про самостійно вжиті нею заходи для отримання доказів отримання позивачем інших видів доходів, ніж дохід від пенсії та державної допомоги, зокрема, про докази вжиття таких заходів або причини неможливості самостійного отримати ці докази.

Стосовно доводів ОСОБА_1 про те, що оскаржуваним рішенням зменшено розмір аліментів до недопустимого рівня колегія суддів зазначає наступне.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України).

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Отже, законодавством встановлено лише чіткі межі мінімального розміру аліментів, який визначається, виходячи із встановленого законом про державний бюджет України на відповідний рік величини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і менше гарантованого законом розмір аліментів суд не може встановлювати.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

З викладеного вище вбачається, що зменшення розміру аліментів з 1/4 до 1/6 частини доходів позивача поряд з гарантованим законом мінімальним розміром аліментів, який не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, узгоджується із розміром аліментів, встановленим ст. 182 СК України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про зменшення розміру стягнутих аліментів з 1/4 до 1/6 частини його доходів.

Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Порушене ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу питання про виправлення допущеної у резолютивній частині оскаржуваного рішення описки має бути вирішене судом першої інстанції у порядку ст. 269 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 лютого 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 18 червня 2019 року.

Суддя-доповідач - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

С. Г. Хвостик