Постанова

Іменем України

19 червня 2019 року

м. Київ

справа № 404/10365/14-ц

провадження № 61-21941св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді Кіровоградської області,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 липня 2016 року у складі судді Бершадської О. В. та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 30 січня 2017 року у складі колегії суддів: Єгорової С. М., Дьомич Л. М., Карпенка О. Л.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У грудні 2014 року Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді Кіровоградської області (далі - Відділення Фонду) звернулося до суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення зайво виплачених коштів.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 здійснений перерахунок страхових виплат на підставі підроблених документів, що підтверджується вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07 листопада 2013 року, постановленого у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_2 за вчинення злочину, передбаченого частиною другою статті 366 Кримінального кодексу України.

Відділення Фонду просило стягнути з відповідача на свою користь зайво виплачені кошти у вигляді доплати за період із 01 квітня 2001 року по 30 вересня 2008 року у сумі 37 905,30 грн та зайво перерахованих коштів за період із 01 жовтня 2008 року по 28 лютого 2009 року та із 01 березня по 01 листопада 2009 року у сумі 5 194,55 грн, всього 43 099,85 грн.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 липня 2016 року позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Відділення Фонду незаконно отримані кошти у сумі 43 099,85 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 30 січня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 липня 2016 року залишено без змін.

Задовольняючи позов, суди першої та апеляційної інстанції виходили із того, що відповідач свідомо погодилася на пропозицію ОСОБА_3 щодо проведення їй перерахунку страхових виплат. Тобто, відповідач розуміла (повинна була розуміти) неправомірність такого перерахунку їй страхових виплат та сприяла у вчиненні дій з метою отримання іншої довідки, що дає їй підстави отримувати додаткові кошти, у зв`язку з чим вона отримала перерахунок страхових виплат. Вказані дії відповідача є недобросовісними, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 1215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) є підставою для повернення виплачених коштів позивачу.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників

У лютому 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 30 січня 2017 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила суд скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що посилання судів на добросовісність отримання відповідачем зайво виплачених коштів на підставі підроблених документів є необґрунтованими, оскільки вироком у кримінальній справ не встановлено змову із ОСОБА_3 Відповідач не могла розуміти неправомірність проведеного обрахунку, оскільки є інвалідом ІІ групи, має захворювання на епілепсію та незадовільний стан здоров`я.

У квітні 2017 року від Відділення Фонду надійшли заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_1 , уяких заявник просить відхилити вказану касаційну скаргу та залишити без змін рішення судів попередніх інстанцій, посилаючись на те, що касаційна скарга є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 березня 2017 року відкрито касаційне провадження, витребувана цивільна справа та надано строк на подання заперечень на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню із таких підстав.

Судами встановлено, щоОСОБА_1 перебуває на обліку у Відділенні Фонду із 27 липня 2001 року, як потерпіла від нещасного випадку на виробництві «Кіровоградбуд», що сталося 02 червня 1978 року, правонаступником якого є Відкрите акціонерне товариство «Кіровоградбуд».

Висновком медико-соціальної експертної комісії від 04 липня 2006 року потерпілій ОСОБА_1 встановлено стійку втрату професійної працездатності 70 % та ІІ групу інвалідності безстроково.

Постановою Відділення Фонду від 27 липня 2001 року № 399/1 продовжено виплату раніше призначеної ОСОБА_1 страхової виплати у вигляді щомісячної грошової суми, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку у розмірі 105,70 грн.

Постановою Відділення Фонду від 02 жовтня 2008 року потерпілій ОСОБА_1 відповідно до статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», призначено з 01 березня 2008 року перераховану щомісячну страхову виплату у розмірі 947,60 грн.

Також постановою Відділення Фонду від 02 жовтня 2008 року № 1109/399/399/15 ОСОБА_1 призначено доплату страхової виплати «щомісячна страхова виплата в разі стійкої втрати професійної працездатності» у розмірі 37 905,30 грн за жовтень 2008 року. Підставою для призначення вказаної доплати та перерахунку щомісячної страхової суми, що підлягає виплаті ОСОБА_1 , як зазначено у постанові, стала нова довідка, видана підприємством.

Вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07 листопада 2013 року у кримінальній справі № 1111/3190/12 за обвинуваченням ОСОБА_2 , за скоєння злочину, передбаченого частиною другою статті 28, частиною другою статті 366 Кримінального кодексу України, встановлено, що документи, на підставі яких Відділенням Фонду 02 жовтня 2008 року здійснювався перерахунок страхових виплат потерпілій ОСОБА_1 , є підробленими.

Висновком додаткової судово-економічної експертизи у кримінальній справі № 1111/3190/12 від 01 листопада 2013 року № 121 встановлено, що враховуючи відсутність документального підтвердження того, що постраждалі особи, зокрема, працівники Відкритого акціонерного товариства «Кіровоградбуд», серед яких ОСОБА_1 , зверталися до підприємств із заявою про здійснення перерахування розмірів відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок трудового каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, пов`язаного з виконанням трудових обов`язків, виходячи із середньої заробітної плати відповідних працівників підприємств, установ, організацій за січень-квітень 1992 року, відкоригованого на величину фактичного підвищення тарифних ставок і посадових окладів, чи здійснювали зазначені підприємства переліченим постраждалим особам перерахунок розмірів відшкодування шкоди, відповідно до норм пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про заходи щодо виконання постанови Верховної Ради України від 29 квітня 1992 року «Про підвищення соціальних гарантій для населення» від 26 травня 1992 року № 276, з урахуванням висновку судово-економічної експертизи № 3/2 та інших матеріалів кримінальної справи та у розрізі наданих на дослідження документів, з урахуванням коефіцієнту підвищення тарифних ставок із заробітної плати за професією, перерахунок щомісячної страхової виплати та доплати страхової виплати, проведеної за період 2008-2009 роки Відділенням Фонду працівникам у тому числі Відкритого акціонерного товариства «Кіровоградбуд», серед яких ОСОБА_1 та здійсненої Відділенням Фонду у період з 01 січня 2008 року до 01 січня 2010 року, здійснено не у відповідності до норм та вимог чинного законодавства України, у розмірі 1 375 501,75 грн., у тому числі: сума перерахунку, здійсненого не у відповідності до норм діючого законодавства України - 1 165 078,77 грн; розмір відшкодування після здійснення перерахунку, здійсненого не у відповідності до норм діючого законодавства України - 210 422,98 грн.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до пунктом 3 частини першої статті 38 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (у редакцій, чинній на час виникнення спірних правовідносин) страхові виплати і надання соціальних послуг може бути припинено, якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку.

Згідно з частиною десятою статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (у редакцій, чинній на час виникнення спірних правовідносин) суми одержані в рахунок страхових виплат потерпілим або особою, яка має право на ці виплати, можуть бути утримані Фондом соціального страхування від нещасних випадків, якщо рішення про їх виплату прийнято на підставі підроблених документів або подано свідомо неправдиві відомості, а також якщо допущено помилку, яка впливає на суму страхових виплат.

Положеннями статей 1212, 1215 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Не підлягає поверненню безпідставно набуті, зокрема, заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Висновки Верховного Суду

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, встановивши характер правовідносин сторін у справі, правильно застосували норми матеріального права, які їх регулюють, а саме статтю 1215 ЦК України, у зв`язку із чим дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення із відповідача на користь позивача зайяво виплачених коштів у розмірі 43 099,85 грн, оскільки виплата таких коштів проведена позивачем у зв`язку із недобросовісними діями відповідача. Такі дії полягали у свідомому погодженні відповідача на пропозицію ОСОБА_3 щодо проведення їй перерахунку страхових виплат, тобто, відповідач розуміла неправомірність такого перерахунку їй страхових виплат та сприяла у вчиненні дій з метою отримання іншої довідки, що дає їй підстави отримувати додаткові кошти, у зв`язку з чим вона отримала перерахунок страхових виплат.

Таким чином, оскільки нарахування страхових виплат у більшому розмірі відбулося внаслідок недобросовісності зі сторони відповідача, Верховний Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанції про задоволення позову, у зв`язку із наявністю правових підстав передбачених статей 1215 ЦК України для стягнення із відповідача надмірно виплаченої коштів.

Доводи касаційної скарги є необґрунтованими, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростував. У силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому підлягає залишенню без задоволення, арішення судів попередніх інстанцій - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 30 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик